Провадження № 6/734/31/13
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2014 року

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

Головуючого-судді Соловей В.В.,

при
секретареві Бардаченко Т.М.,

із участю представника позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Козелець
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики,

у с
т а н о в и в:

із позовною заявою про
стягнення заборгованості за договором
позики у суд звернулася ОСОБА_2 до
ОСОБА_3. Позовні вимоги позивач ОСОБА_2
обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3
отримала від неї за усним договором
позики 16 травня 2013 року грошові кошти в
сумі 46000 гривень. ОСОБА_3 власноруч
написала розписку про фактичне
одержання вказаної суми коштів та
повернення їх до 31 грудня 2013 року. До
теперішнього часу ОСОБА_3 борг не
повернула та ухиляється від виконання
своїх зобов'язань. Позивач ОСОБА_2
ставить позовні вимоги про стягнення
із відповідача ОСОБА_3 заборгованості
за договором позики від 16 травня 2013
року в розмірі 46000 гривень, а також 498.33
гривень за прострочення виконання
грошового зобов'язання та неустойки в
розмірі 230 гривень.

У судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав. Відповідач ОСОБА_3,
яка належним чином повідомлена про час
і місце судового розгляду справи, у
судове засідання повторно не з'явилася
та не повідомила причини неявки.

При судовому розгляді
цивільної справи встановлено, що
згідно з розпискою від 16 травня 2013 року
ОСОБА_2 надала у позику ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 46000 гривень, які ОСОБА_3
зобов'язувалася повернути до 31 грудня
2013 року. Письмова форма договору позики
між сторонами не дотримана.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Вислухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
дослідивши надані сторонами докази,
суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором позики підлягає частковому
задоволенню.

ОСОБА_2 16 травня 2013 року надані у
позику ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі
46000 гривень, що підтверджується
письмовою розпискою. Враховуючи, що у
ОСОБА_3 існує заборгованість за
договором позики, суд вважає
необхідним стягнути із неї на користь
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 46000
гривень основного боргу.

Відповідно до положень ст.ст. 546 і
547 ЦК України правочин щодо
забезпечення зобов'язання неустойкою
(штрафом, пенею) вчиняється у письмовій
формі. Вказаного правочину сторони у
письмовій формі не укладали, а тому
позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення із
ОСОБА_3 неустойки у в розмірі 230 гривень
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором або законом.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 окремо не
визначався розмір процентів на суму
позичених грошових коштів, а тому
необхідно нарахувати за період із 1
січня 2014 року до 25 лютого 2014 року
включно, що складає 56 днів, проценти на
рівні облікової ставки Національного
Банку України - 6.5% річних. Із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 необхідно стягнути
грошові кошти в розмірі 458.74 гривень за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за цим договором позики (56
днів простроченої заборгованості : 365
днів у році х 46000 гривень основного богу
х 6.5% річних облікової ставки
Національного банку України). Крім
того, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
необхідно стягнути грошові кошти в
розмірі 464.59 гривні судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 546, 547, 611, 625, 1046,
1047, 1049 і 1050 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 209, 212,
215, 218, 223, 225-227, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики частково задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 46000
(сорок шість тисяч) гривень
заборгованості за договором позики від
16 травня 2013 року, 458 (чотириста п'ятдесят
вісім) гривень 74 копійки за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за цим договором позики і
464 (чотириста шістдесят чотири) гривні 59
копійок судового збору.

У решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя