Справа № 265/5930/14-ц
Провадження № 2/265/2449/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»,
третя особа: Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, про стягнення завданої
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення
матеріальної та моральної шкоди разом
із судовими витратами, посилаючись на
те, що 7 жовтня 2013 року
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя був виданий судовий
наказ про стягнення на користь
«Донецькобленерго» з ОСОБА_1
заборгованості за використання
електроенергії в розмірі 450,78 грн. та
судових витрат в сумі 114,70 грн. Вказує,
що 1 квітня 2014 року з заробітної плати
позивача було стягнуто 565,48 грн. Однак 8
травня 2014 року судовий наказ від 7
жовтня 2013 року був скасований ухвалою
Орджонікідзевського районного сулу
міста Маріуполя. Незважаючи на
звернення до відповідача,
представниками ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» йому не було
повернуто отримані ними неправомірно
грошові кошти. В той же час жодної
заборгованості у позивача перед
«Донецькобленерго» не існує, оскільки
він мешкає вже три роки за іншою
адресою та не є споживачем послуг
відповідача АДРЕСА_1, а є споживачем
послуг АДРЕСА_2. Незважаючи на це
представники відповідача стягували
грошові кошти саме з позивача, замість
проведення стягнень з фактичних
користувачів АДРЕСА_1. Вказує, що при
поданні заяви про видачу судового
наказу представниками відповідача не
було з'ясовано фактичне місце
проживання позивача, внаслідок чого
були стягнуті грошові кошти позивача,
що призвело до моральних страждань
ОСОБА_1 На підставі переліченого просив
суд стягнути з «Донецькобленерго» 565,48
грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди стягнути також 10 000 грн.
разом із витратами по зверненню до
суду.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені ним позовні вимоги, які просив
суд задовольнити. Визнавав натомість,
що він змінив місце свого проживання,
не повідомивши про це представників
відповідача. При цьому вважав дії
представників ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» неправомірними,
такими що призвели до стягнення з нього
безпідставно 565,48 грн. та завдання йому
моральних страждань. Просив
задовольнити позов.

Представник ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», що діє на підставі
довіреності, Кабанова Л. О., у судовому
засіданні не погоджувалась із
заявленими вимогами ОСОБА_1,
посилаючись на письмові заперечення.
Додавала також, що позивач не повідомив
відповідача про припинення
користування послугами АДРЕСА_1, а
також не довів факт неправомірності
дій представників відповідача щодо
стягнення з ОСОБА_1 565,48 грн., тому вимоги
позивача не підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до наданих суду
представником ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» письмових
заперечень вбачається, що, не визнаючи
заявлені ОСОБА_1 вимоги, остання
посилалась на те, що позивачем було
обрано невірний спосіб захисту своїх
прав. Зазначала також, шо у даному
випадку права позивача підлягають
захисту на підставі ст. 380 ЦПК України
шляхом повороту виконання судового
рішення. На підставі переліченого
представник відповідача не визнавала
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі.

Представники 3-ї особи, Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ, до судового
засідання не з'явились за невідомих
суду причин, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, які
з'явились, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до ухвали
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя від 8 травня 2014 року
вбачається, що судовий наказ від 7
жовтня 2013 року, виданий за заявою ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення
з ОСОБА_1 боргу зі спожитої
електроенергії АДРЕСА_1 в сумі 450,78 грн.
та судових витрат в сумі 114,70 грн., було
скасовано на підставі відповідної
заяви ОСОБА_1 (а. с. 5).

Відповідно до довідки КП
«Маріупольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» від 16 травня 2014
вбачається, що із заробітної плати
ОСОБА_1 було утримано в березні 2014 року
на підставі постанови від 6 березня 2014
року державного виконавця Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ в рамах
виконавчого провадження № 42226255 на
користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
борг в сумі 565,48 грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 1 квітня 2014
року (а. с. 7, 8).

Згідно до копії паспорту позивача
вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в
АДРЕСА_2 з 6 грудня 2011 року, та який
раніше (з 31 січня 2008 року по 6 грудня 2011
року) був зареєстрований АДРЕСА_1 (а. с.
12-13).

Згідно до копії особового рахунку,
виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс»,
вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 6 грудня
2011 року зареєстрований в АДРЕСА_2 (а. с.
11).

На підставі досліджених обставин
справи суд прийшов до висновку, що
позивач фактично не був користувачем
послуг відповідача з 6 грудня 2011 року
АДРЕСА_1, оскільки був зареєстрований в
АДРЕСА_2, та з якого було стягнуто
заборгованість, що утворилась за
послуги з електропостачання, надані
АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 посилається на положення ст. 1166
ЦК України, за якою майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, де у
частині другій вказаної статті
перелічено способи захисту цивільних
прав та інтересів, а також зазначено, що
суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

При цьому суд зазначає, що положення ст.
380 ЦПК України передбачають порядок
вирішення питання про поворот
виконання судових рішень.

Так за ст. 380 ЦПК України питання про
поворот виконання вирішує суд
апеляційної чи касаційної інстанції,
якщо, скасувавши рішення, він закриває
провадження у справі, залишає позов без
розгляду, відмовляє в позові повністю
або задовольняє позовні вимоги в
меншому розмірі. Якщо рішення після
його виконання скасовано і справу
повернено на новий розгляд, а при
новому розгляді справи в позові
відмовлено або позовні вимоги
задоволено в меншому розмірі, або
провадження у справі закрито чи заяву
залишено без розгляду, суд, ухвалюючи
рішення, повинен зобов'язати позивача
повернути відповідачеві безпідставно
стягнене з нього за скасованим
рішенням. В разі неможливості
повернути майно в рішенні або ухвалі
суду передбачається відшкодування
вартості цього майна в розмірі
грошових коштів, одержаних від його
реалізації. За судовим рішенням про
поворот виконання видається
виконавчий лист.

Суд зазначає, що на підставі ст. 95 ЦПК
України судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 ЦПК України, та який
підлягає виконанню за правилами,
встановленими для виконання судових
рішень у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»
зазначено, що на судові накази
поширюються положення ст. ст. 369-373, 377, 378,
379, 380 ЦПК України щодо вирішення
процесуальних питань, пов'язаних із
виконанням судового наказу. Зазначені
процесуальні питання вирішуються в
порядку, визначеному цими статтями.

Таким чином, аналізуючи наведені норми
права, а також враховуючи керівні
роз'яснення Вищого Спеціалізованого
Суду України, суд приходить до
переконання, що ст. 1166 ЦК України до
вказаних правовідносин не може бути
застосована, бо права ОСОБА_1 можуть
бути усунуті за допомогою спеціального
способу захисту, передбаченого ст. 380
ЦПК України, шляхом повороту виконання
судового наказу, як особливої форми
судового рішення.

Також суд зазначає, що у судовому
засіданні не було доведено позивачем
неправомірності дій представників
відповідача, тобто не було доведено
винну поведінку представників ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго», внаслідок
чого грошові кошти позивача були
стягнуті з ОСОБА_1 за судовим наказом
від 7 жовтня 2013 року за користування
електренергією АДРЕСА_1.

Суд при цьому зазначає, що за п. 6
«Правил користування електричною
енергією для населення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року № 1357, в разі
остаточного припинення користування
електричною енергією споживач не
пізніше ніж за 7 днів повинен
повідомити про це енергопостачальника
та розрахуватися за спожиту електричну
енергію, подати енергопостачальнику
заяву про розірвання договору.

З огляду на встановлені в судовому
засіданні обставини, враховуючи
перелічені Правила, суд приходить до
висновку про безпідставність доводів
ОСОБА_1 щодо неправомірності дій
представників відповідача, оскільки у
судовому засіданні було встановлено,
що останній у порушення нормативний
актів не повідомив електропостачальну
організацію про припинення
користування послугами ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» АДРЕСА_1.

За ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

На підставі переліченого позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної
шкоди внаслідок відсутності
протиправних дій представників
відповідача також не підлягають
задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем було
обрано невірний спосіб захисту
порушеного права, враховуючи на
недоведеність винної поведінки
представників «ДТЕК
Донецькобленерго», заявлені ОСОБА_1
вимоги про стягнення матеріальної та
моральної шкоди не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго», третя особа:
Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Маріупольського міського
управління юстиції, про стягнення
завданої матеріальної та моральної
шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя