Справа № 186/1231/14-ц
"15" вересня 2014 р. Першотравенський
міський суд Дніпропетровської області
в складі: головуючої судді Бондарьової
при секретарі Кобкі Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Першотравенську
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визнання угоди
дійсною та визнання права власності на
01 серпня 2014 року ОСОБА_1звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про
визнання угоди дійсною та визнання
квартиру,посилаючись на те,що 05.02.1996
року між відповідачем ОСОБА_2,яка діяла
в своїх інтересах та в інтересах її на
той час неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,як продавцем,та
ним,ОСОБА_1,як покупцем, було укладено
письмовий договір купівлі -продажу
квартири АДРЕСА_2 на Павлоградській
товарній біржі за реєстровим №
2/10-НДП,який він із-за термінового
переїзду за сімейними обставинами в
іншу місцевість не встиг
зареєструвати в КП «Павлоградське
МБТІ».На початку 2011 року він
повернувся до м.Першотравенська та в
процесі переїзду втратив оригінал
договору купівлі -продажу
квартири.26.01.2011 року йому членом
ліквідаційної комісії Павлоградської
товарної біржі Трачук І.В. йому було
видано дублікат вказаного
договору,реєстрацію якого він із-за
відсутності коштів відклав.12.06.2014 року
він звернувся до реєстраційної служби
Першотравенського міського управління
юстиції з заявою про державну
реєстрацію прав власності,де йому було
відмовлено з посиланням на те,що
дублікат нібито видано йому неналежною
У зв»язку з тим що він з продавцем
квартири виконав всі умови договору та
вступив у права власника квартири,але
договір купівлі-продажу належним
чином нотаріально не
посвідчений,позивач просить суд
визнати зазначений договір
купівлі-продажу квартири дійсним та
визнати за ним право власності на
Позивач подав суду заяву про слухання
справи у його відсутність,позовні
вимоги підтримує у повному
обсязі,просить винести заочне
рішення,оскільки продавці квартири не
приїдуть в суд із міста
Новгорода,Російської Федерації.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в судове засідання не з»явилися,про
день розгляду справи
повідомлені,причину неявки суду не
повідомили,заяву про розгляд справи у
їх відсутність не подали,зі згоди
позивача справу розглянуто у порядку
заочного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази у їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановленні такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 лютого 1996 року
на підставі письмового договору
купівлі -продажу , укладеному на
Павлограській товарній біржі за
реєстраційним номером 2/10-НДП, позивач
ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2
житловою площею 44,0 кв.м. загальною
площею 58,0 кв..м. у продавця ОСОБА_2,яка
діяла в своїх інтересах та в інтересах
на той час свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,який на даний час є
повнолітнім.

Зазначений договір купівлі-продажу
належним чином не був зареєстрований у
КП «Павлоградське МБТІ».

Як вбачається з письмового договору
купівлі-продажу квартири при
укладанні договору між сторонами було
досягнуто згоди по всім важливим
пунктам.

З однієї сторони позивач передав
відповідачу обговорену заздалегідь
суму грошей, а відповідач у свою чергу
-передав позивачам правовстановлюючі
документи на квартиру, фактично
передав квартиру у користування.

Біржове оформлення сторонами було
вибрано, оскільки така форма
оформлення подібного роду договорів
відповідала діючому законодавству,але
всупереч вимогам закону позивач не
здійснив державну реєстрацію
спірного договору.

З моменту придбання вищевказаного
нерухомого майна і до цього часу,
позивач здійснює право користування та
володіння даною квартирою у повному
обсязі, тому як мешкає у квартирі,
сплачує всі необхідні платежі по
утриманню квартири та здійснює
поточний ремонт.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про
товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року,
угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню.

Листи Міністерства юстиції України за
№ 17-12-44 від 10.04.1998 року,та за № 14-7/1390 від
11.12.2002 року

роз'яснюють, що угоди укладені на
біржі не прирівняні до нотаріально
посвідчених, а тільки підлягають
подальшому нотаріальному посвідченню.

Відносини з Павлоградською товарною
біржею, в частині порушення порядку
реєстрації вказаного Договору у
відповідності п. 4 Перехідних положень
Цивільного кодексу України являються
довготривалими і підлягають розгляду у
судовому порядку.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року), нотаріальне
посвідчення угод обов'язково лише у
випадках, встановлених законом. Суд за
позовом сторони, яка виконала усі умови
угоди, може визнати таку угоду дійсною.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України , якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
випадку нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978
року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року „
Про судову практику по справам про
визнання угод недійсними ", з підстав
недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди,
які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави,
купівлі-продажу. Якщо така угода
виконана повністю або частково однією
з сторін, а друга сторона ухиляється
від її нотаріального оформлення, суд на
підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною.

Суд вважає, що сторони домовилися про
усі істотні умови договору купівлі
-продажу квартири, виконання договору
відбулося.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту посвідчення договору, або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору
дійсним, якщо договір відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту такої
реєстрації.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

При таких обставинах суд вважає, що
такий договір можна визнати дійсним та
визнати за позивачем право власності
на квартиру.

На підставі вищевказаного та керуючись
ст. ст. 10, 45, 60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 182,
220,334 ,328,392 ЦК України , п. 4 Постанови
Пленуму ВСУ № 3 від 28 квітня 1978 року
«Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна,а
саме квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2
,діючою за себе та від імені
неповнолітнього сина ОСОБА_3-з одного
доку та ОСОБА_1- з другого боку
,укладеного 05 лютого 1996 року на
Павлоградській товарній біржі за
реєстраційним номером 2/10-НДП.

Визнати за
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2,уродженцем села
Задарів Монастириського району
Тернопільської
області,ідентифікаційний номер НОМЕР_1
право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом,який його постановив ,за
письмовою заявою відповідача.Заява про
перегляд заочного рішення може бути
подана до Першотравенського міського
суду протягом десяти днів з моменту
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Першотравенський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи ,які брали участь у справі,але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового
рішення,можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. М. Бондарьова