АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарях:
Хилюк І.О., Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на рухоме майно,

в с т а н о в и л а :

Справа 752/2050/14-ц Апеляційного
провадження № 22-ц-796/11732/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Шевченко Т.М.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому, з
урахуванням збільшення та зменшення
позовних вимог просив визнати
спільною сумісною власністю подружжя
наступне рухоме майно: кухонний
гарнітур вартістю 10 000 грн., стіл
«Елена» вартістю 800 грн., стільці обідні
у кількості 6 шт. загальною вартістю 1 200
грн., ліжко двоспальне разом з
ортопедичним матрацом вартістю 1 200
грн., тумби приліжкові у кількості 2 шт.
зальною вартістю 700 грн., комод вартістю
700 грн., диван вартістю 900 грн., крісла у
кількості 2 шт. загальною вартістю 1 200
грн., посудомийну машину BOSCH вартістю 2
000 грн., варочну поверхню вартістю 1 500
грн., холодильник двокамерний, вартістю
2 000 грн., витяжку кухонну вартістю 1 500
грн., шафу духову вартістю 2 000 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 700 грн.,
телевізор SONY вартістю 5 000 грн.,
телевізор SONY вартістю 1 200 грн.,
телевізор SONY вартістю 1 400 грн.,
DVD-програвач вартістю 300 грн., люстру з
дерева «Колесо» вартістю 500 грн.,
пральну машину вартістю 1 300 грн.,
кутовий пенал вартістю 350 грн., секретер
CAVIO вартістю 1 700 грн., підставку під
телевізор CAVIO вартістю 1 200 грн.,
кондиціонери у кількості 2 шт.
загальною вартістю 2 000 грн., комплект
меблів для вітальні (вбудована
шафа-купе, вішалка на стіні, тумба для
взуття у кількості 2 шт.) вартістю 7 000
грн., тумба для ванної кімнати вартістю
300 грн., бойлер у ванній кімнаті
вартістю 500 грн., домофон вартістю 200
грн., вбудовані меблі у спальні (шафа
для одягу кутова, книжкова шафа)
вартістю 500 грн., а всього рухомого
майна на загальну суму 49 850 грн.; визнати
за ОСОБА_1 право власності на все це
рухоме майно та стягнути з останньої на
його користь грошову компенсацію
вартості 1/2 частки у спільному
сумісному майні у розмірі 24 925 грн.
припинити його право спільної сумісної
власності на це майно.

Надалі ОСОБА_3 подав заяву про
залишення без розгляду окремих
позовних вимог та зазначив у заяві, що
він підтримує вимоги щодо визнання
майна: кухонний гарнітур вартістю 5 000
грн., стіл «Елена» вартістю 700 грн.,
стільці обідні у кількості 6 шт.
загальною вартістю 200 грн., ліжко
двоспальне разом з ортопедичним
матрацом вартістю 1 350 грн., тумби
приліжкові у кількості 2 шт. зальною
вартістю 200 грн., комод вартістю 300 грн.,
диван вартістю 1 500 грн., крісла у
кількості 2 шт. загальною вартістю 800
грн., посудомийну машину BOSCH вартістю 1
500 грн., варочну поверхню вартістю 750
грн., холодильник двокамерний, вартістю
1 900 грн., витяжку кухонну вартістю 750
грн., шафу духову вартістю 800 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 760 грн.,
телевізор SONY вартістю 5 000 грн.,
телевізор SONY вартістю 250 грн., телевізор
SONY вартістю 450 грн., DVD-програвач
вартістю 400 грн., люстру з дерева
«Колесо» вартістю 260 грн., пральну
машину вартістю 550 грн., кутовий пенал
вартістю 650 грн., секретер CAVIO вартістю 2
500 грн., підставку під телевізор CAVIO
вартістю 2 000 грн., кондиціонери у
кількості 2 шт. загальною вартістю 750
грн., комплект меблів для вітальні
(вбудована шафа-купе, вішалка на стіні,
тумба для взуття у кількості 2 шт.)
вартістю 7 000 грн., тумба для ванної
кімнати вартістю 300 грн., бойлер у
ванній кімнаті вартістю 500 грн., домофон
вартістю 200 грн., вбудовані меблі у
спальні (шафа для одягу кутова,
книжкова шафа) вартістю 500 грн., а всього
рухомого майна на загальну суму 37 820
грн. спільною сумісною власністю
подружжя по 1/2 частині цього майна
кожному з подружжя без реального
поділу майна і залишити це майно у
спільній частковій власності сторін.

Ухвалою суду від 12.08.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_1
права власності на все рухоме майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, на загальну суму 49 850 грн.,
стягнення з ОСОБА_1 на його користь
грошової компенсації вартості частки у
спільному сумісному майні у сумі 24 925
грн., припинення права спільної
сумісної власності ОСОБА_3 на рухоме
майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, загальною вартістю
49 850 грн. залишено без розгляду.

В обґрунтування позову зазначав, що
спірне майно придбане за час шлюбу,
проте після розлучення вони не можуть
дійти згоди щодо розподілу спільного
рухомого майна. Відповідач проживає у
квартирі, де знаходиться це майно та
користується ним, а йому чинить
перешкоди у користуванні цим майном.

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, в
якому просила визнати за нею право
власності на наступне рухоме майно:
кухонний гарнітур, вартістю 5 000 грн.,
стіл «Елена», вартістю 700 грн., стільці
обідні у кількості 6 загальною вартістю
200 грн., ліжко двоспальне, вартістю 650
грн., ортопедичний матрац, вартістю 700
грн., тумби приліжкові у кількості 2 шт.,
загальною вартістю 200 грн., комод,
вартістю 300 грн., диван, вартістю 1 500
грн., крісла у кількості 2 шт., загальною
вартістю 800 грн., посудомийну машину BOSCH,
вартістю 1 500 грн., варочну поверхню,
вартістю 750 грн., холодильник
двокамерний, вартістю 1 900 грн., витяжку
кухонну, вартістю 750 грн., шафу духову,
вартістю 800 грн., мікрохвильову піч,
вартістю 760 грн., телевізор SONY, вартістю
5 000 грн., телевізор - SONY, вартістю 250 грн.,
телевізор SONY, вартістю 450 грн.,
DVD-програвач, вартістю 400 грн., люстру з
дерева «Колесо», вартістю 260 грн.,
пральну машину, вартістю 550 грн.,
кутовий пенал, вартістю 650 грн.,
секретер CAVIO, вартістю 2 500 грн.,
підставка під телевізор CAVIO, вартістю 2
000 грн. та кондиціонери у кількості 2 шт.,
загальною вартістю 750 грн..

В обґрунтування позову зазначала, що
вказане майно набуте нею хоча і під час
шлюбу, проте за власні кошти, оскільки
05.02.1998 року вона продала належну їй
квартиру АДРЕСА_1. Крім того, у неї на
утриманні залишився неповнолітній син,
який часто хворіє, а аліменти ОСОБА_3
сплачує в мінімальному розмірі. Також
на її утриманні знаходиться
непрацездатна мати, яка має
онкозахворювання та потребує догляду.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 12.08.2014 року позови
задоволено частково. У порядку поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, визнано за ОСОБА_3 право
власності на: тумби приліжкові у
кількості 2 шт., загальною вартістю 200
грн., комод, вартістю 300 грн., диван,
вартістю 1500 грн., крісла у кількості 2
шт., загальною вартістю 800 грн.,
мікрохвильову піч, вартістю 760 грн.,
телевізор SONY, діаг. 40 дюймів, вартістю 5
000 грн., люстру з дерева «Колесо»,
вартістю 260 грн., пральну машину,
вартістю 550 грн., кутовий пенал,
вартістю 650 грн., секретер CAVIO, вартістю 2
500 грн., підставка під телевізор CAVIO,
вартістю 2 000 грн., телевізор SONY,
вартістю 250 грн., холодильник
двокамерний, вартістю 1 900 грн., стіл
«Елена», вартістю 700 грн., стільці
обідні у кількості 6 шт., загальною
вартістю 200 грн., ліжко двоспальне,
вартістю 650 грн. ортопедичний матрац,
вартістю 700 грн.

У порядку поділу майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя, визнано
за ОСОБА_1 право власності на: кухонний
гарнітур, вартістю 5 000 грн., варочну
поверхню, вартістю 750 грн., посудомийну
машину BOSCH, вартістю 1 500 грн., витяжку
кухонну, вартістю 750 грн., шафу духову,
вартістю 800 грн., кондиціонери у
кількості 2 шт., загальною вартістю 750
грн. комплект меблів для вітальні
(вбудована шафа-купе, вішалка на стіні,
тумба для взуття у кількості 2 шт.)
вартістю 7 000 грн., тумба для ванної
кімнати, вартістю 300 грн., бойлер у
ванній кімнаті, вартістю 500 грн.,
домофон, вартістю 200 грн., вбудовані
меблі у спальні (шафа для одягу кутова,
книжкова шафа) вартістю 500 грн.,
телевізор SONY, вартістю 450 грн.,
DVD-програвач, вартістю 400 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 через представника подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позовів
частково, а саме визнати за нею право
власності на: диван - 1 500 грн., ліжко
двоспальне - 650 грн., стільці обідні 6 шт.
- 200 грн., пральна машина - 550 грн.,
телевізор SONY - 5 000 грн., люстра з дерева
«Колесо»- 260 грн., секретер CAVIO - 2 500 грн.,
підставка під телевізор CAVIO - 2 000 грн.,
холодильник двокамерний - 1 900 грн., стіл
Елена - 700 грн., тумби приліжкові у
кількості 2 шт. - 200 грн., комод - 300 грн.,
ортопедичний матрац - 700 грн., кутовий
пенал - 650 грн., мікрохвильова піч - 760
грн., крісла - 800 грн. стіл «Елена» - 700
грн.. Всі інші невід'ємні від квартири
речі присудити ОСОБА_3. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме,
вважає, що рішення не відповідає
вимогам ст. ст. 59, 70 СК України, судом не
взято до уваги інтереси
неповнолітнього сина сторін, а також не
враховано, що все спірне майно
купувалося за кошти від реалізації
квартири, яка була нею придбана ще до
шлюбу. Вважає несправедливим
присудження ОСОБА_3 тих речей, які
можуть бути відокремлені, а їй всі речі,
які вбудовані і не можуть бути
відокремлені від квартири. Крім того,
суд не задовольнив її клопотання про
залучення до участі у справі орган
опіки та піклування та не врахував її
заяву про застосування строку позовної
давності та судом не вирішено питання
щодо судових витрат.

У судовому засіданні апелянт та її
представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Явка сторін була визнана обов`язковою,
проте ОСОБА_3 у судове засідання не
з`явився та подав заяву з проханням
слухати справу у його відсутність.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 26.08.1995 року до 28.05.2009 року, від
якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_8, 2001 року народження.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10.02.2011 року визнано за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
трикімнатної квартири АДРЕСА_2.
Припинено право власності ОСОБА_3 на
вказану частину квартири. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
вказаної квартири.

Також встановлено, що за час шлюбу
сторонами набуто наступне майно: тумби
приліжкові у кількості 2 шт., загальною
вартістю 200 грн., комод, вартістю 300 грн.,
диван, вартістю 1500 грн., крісла у
кількості 2 шт., загальною вартістю 800
грн., мікрохвильову піч, вартістю 760
грн., телевізор SONY, діаг. 40 дюймів,
вартістю 5 000 грн., люстру з дерева
«колесо» вартістю 260 грн., пральну
машину, вартістю 550 грн., кутовий пенал,
вартістю 650 грн., секретер CAVIO, вартістю
2500 грн., підставка під телевізор CAVIO,
вартістю 2000 грн., телевізор SONY, вартістю
250 грн., холодильник двокамерний,
вартістю 1 900 грн., стіл Елена, вартістю
700 грн., стільці обідні у кількості 6 шт.,
загальною вартістю 200 грн., ліжко
двоспальне, вартістю 650 грн.,
ортопедичний матрац, вартістю 700 грн.
кухонний гарнітур, вартістю 5 000 грн.,
варочна поверхня, вартістю 750 грн.,
посудомийна машина BOSCH, вартістю 1500
грн., витяжка кухонна, вартістю 750 грн.,
шафа духова, вартістю 800 грн.,
кондиціонери у кількості 2 шт.,
загальною вартістю 750 грн., комплект
меблів для вітальні (вбудована
шафа-купе, вішалка на стіні, тумба для
взуття у кількості 2 шт.) вартістю 7 000
грн., тумба для ванної кімнати, вартістю
300 грн., бойлер у ванній кімнаті,
вартістю 500 грн., домофон, вартістю 200
грн., вбудовані меблі у спальні (шафа
для одягу кутова, книжкова шафа)
вартістю 500 грн., телевізор SONY, вартістю
450 грн., DVD-програвач, вартістю 400 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
спірне майно є спільною сумісною
власністю сторін та їх частки є
рівними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 71 цього ж Кодексу майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про поділ майна суд
першої інстанції правильно керувався
вимогами вищезазначених норм.

Суд частково задовольнив вимоги за
зустрічною позовною заявою та виділив
ОСОБА_1 кухонний гарнітур, варочну
поверхню, посудомийну машину, витяжку,
духову шафу, кондиціонери, телевізор та
DVD програвач, як про те вона просила у
заяві.

А тому доводи апеляційної скарги про
те, що суд виділив позивачці за
зустрічним позовом лише ті речі, які не
можуть бути відокремлені від квартири
не відповідають рішенню суду.

Виділяючі вбудовані меблі суд першої
інстанції виходив з того, що саме
ОСОБА_1 проживає у квартирі, де
знаходяться ці меблі.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 у
іншій цивільній справі просив стягнути
з неї компенсацію за 1/2 частину
квартири, а відтак ці меблі будуть
враховані при визначенні вартості
квартири не спростовують висновків
суду, оскільки висновки суду
ґрунтуються на обставинах,
встановлених на час розгляду спору, а
доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на припущеннях щодо вирішення в
майбутньому спору у іншій цивільній
справі.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 60 ЦПУ України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Участь органів опіки і піклування у
справах про поділ майна подружжя
чинним законодавством не передбачена,
а відтак доводи апеляційної скарги в
цій частині не ґрунтуються на вимогах
закону.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що все спірне майно
купувалося за кошти від реалізації
квартири, яка була придбана ОСОБА_1 ще
до шлюбу, оскільки такі доводи не
підтверджені доказами.

Обставини, за яких суд може відступити
від засади рівності часток подружжя чи
збільшення частки одного з подружжя
викладені у ч. 2 та ч. 3 ст. 70 СК України,
проте таких обставин судом першої
інстанції не встановлено.

Суд також дійшов правильних висновків
про відсутність правових підстав для
відмови у позові за пропуском позовної
давності, оскільки такий строк
позивачем не пропущено.

Сторони самостійно на власний розсуд
визначили вартість речей, які
віднесені до спільного майна подружжя
та в цій частині рішення суду апелянтом
не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

При розгляді справи не встановлено
підстав для постановлення окремої
ухвали відносно представника апелянта
ОСОБА_2, як про те просила представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_7

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді