Ухвала

іменем україни

10 жовтня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кузнєцов В.О., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні земельними
ділянками та стягнення моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилаючись на те, що
відповідачі тривалий час
перешкоджають йому користуватися
спільним заїздом, встановили
залізобетонну опору під його воротами,
що унеможливило заїзд до його
господарства, насадили вздовж
земельної ділянки плодово-ягідні
дерева, в добровільному порядку
забрати опору та обрізати гілля дерев
відмовляються. Тому просив суд позов
задовольнити.

Рішенням Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 11
червня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
Івано-Франківської області від 16
вересня 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
перешкод у користуванні громадською
дорогою (спільним заїздом) та забрати з
громадської дороги (спільного заїзду)
залізобетонну електричну опору
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_2,
ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в
користуванні спільним заїздом, що
проходить від АДРЕСА_1 до земельних
ділянок ОСОБА_4, площами 0,1457 га і 0,0781 га,
що знаходяться в АДРЕСА_2 та в урочищі
«Поля» Рожнятівського району
Івано-Франківської області.
Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 забрати з
спільного заїзду залізобетонну
електричну опору. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат. В решті
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Частково скасовуючи рішення суду
першої, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
порушення прав позивача на
користування спільним заїздом з
відповідачами.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновку суду апеляційної інстанції
вони не впливають та його не
спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
земельними ділянками та стягнення
моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ