АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Панченка М.М.,
при секретарі: Шалапуді Н.П.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 25 червня 2014
у справі за позовом
Житлово-будівельного кооперативу
«Юність-2» до ОСОБА_1 про зобов'язання не
чинити перешкоди у здійсненні права
власності, витребування самовільно
зайнятих приміщень, зобов'язання
привести місця загального
користування відповідно до
поверхового плану, зобов'язання знести
самовільно побудовану прибудову та
приведення фасаду будинку та прилеглої
території у попередній стан, -
В лютому 2013 року позивач, посилаючись
на те, що він як балансоутримувач
будинку АДРЕСА_1 не має можливості
використовувати власні приміщення, які
займаються ОСОБА_1 без правових
підстав, звернувся до суду з позовом
про зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди у здійсненні права
власності, витребування самовільно
зайнятих приміщень, зобов'язання
привести місця загального
користування відповідно до
поверхового плану, зобов'язання знести
самовільно побудовану прибудову та
приведення фасаду будинку та прилеглої
території у попередній стан.
Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 25 червня 2014
року позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити
Житлово-будівельному кооперативу
«Юність-2» перешкод у користуванні
підвальними нежитловими приміщеннями
літ. «А» згідно технічного паспорту в
будинку АДРЕСА_1, розміром: 22,9 кв.м., 43,7
кв.м., 29,4 кв.м., 12,5 кв.м. + 11,5 кв.м. + 10,2 кв.м. =
34,2 кв.м., 23,4 кв.м.; 22,94 кв.м.; 21,5 кв.м. + 13,4
кв.м. = 34,9 кв.м., а всього 7 кімнатами
загальною площею 211,4 кв.м.
Витребувано у ОСОБА_1 самовільно
зайняті ним підвальні нежитлові
приміщення літ. «А» згідно технічного
паспорту в будинку АДРЕСА_1, розміром:
22,9 кв.м., 43,7 кв.м., 29,4 кв.м., 12,5 кв.м. + 11,5
кв.м. + 10,2 кв.м. = 34,2 кв.м., 23,4 кв.м.; 22,94 кв.м.;
21,5 кв.м. + 13,4 кв.м. = 34,9 кв.м., а всього 7
кімнатами загальною площею 211,4 кв.м.
Зобов'язано ОСОБА_1 привести місце
загального користування: частину
спільного коридору на першому поверсі
навпроти належної йому квартири
АДРЕСА_1 відповідно до поверхового
плану будинку шляхом демонтажу
встановленої цегляної перегородки з
Зобов'язано ОСОБА_1 за власний рахунок
знести самовільно побудовану
прибудову (літера «А» згідно
технічного паспорту, 1 поверх) з боку
вулиці Максима Кривоноса до квартири
АДРЕСА_1 та привести фасад будинку та
прилеглу територію у попередній стан.
24.07.2014 відповідач, посилаючись на
поважність причини неявки в судове
засідання, звернувся до суду з заявою
про перегляд заочного рішення до якої
долучив лікарняний на підтвердження
поважності причини неявки в судове
Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 19.09.2014 відмовлено ОСОБА_1 в
задоволені заяви про перегляд заочного
рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
постановлене з порушенням норм
матеріального права без повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Посилався на порушення
судом норм ст. 10 та 27 ЦПК України щодо
права сторін брати безпосередню участь
в судових засіданнях, оскільки без
участі відповідача було допитано
свідків та ухвалено рішення. Зазначив,
що рішення суду щодо зобов'язання
відповідача знести цегляну
перегородку з дверима на першому
поверсі є необґрунтованим. Вказав, що
перегородки з дверима містяться на
шести поверхах будинку. Позивачем не
надано доказів на підтвердження
встановлення цегляної перегородки з
дверима на першому поверсі будинку
саме відповідачем, а тому у суду були
відсутні правові підстави покладення
на відповідача обов'язку, щодо її
знесення. Крім того, судом не враховано,
що спір щодо правомірності
користування підвальним приміщенням
виник між ЖБК та МПП «Любисток», який
підвідомчий господарському суду.

Просив рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 25 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позову в
повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримав та просив
задовольнити, з підстав наведених в
ній.

Представник ЖБК «Юнісь-2» - Панов В.С. та
голова правління ЖБК «Юнісь-2» Біленко
Н.А. в судовому засіданні заперечували
проти задоволення апеляційної скарги
та просили рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Житлово-будівельний кооператив, що діє
на підставі Статуту, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Залізничної районної ради депутатів
трудящих м. Києва № 695 від 25.04.1966, є
балансоутримувачем житлового будинку
АДРЕСА_1.

Відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1 в якій він зареєстрований з
05.12.1995.

Згідно Акту № 643 перевірки додержання
(виконання) суб'єктом господарювання
вимог законодавства у сфері пожежної
безпеки Солом'янського районного
відділу Головного управління
держтехногенбезпеки у місті Києві в
загальному коридорі першого поверху
встановлено перегородку без наявності
проектної документації (порушення
п.4.2.2. ППБУ); приміщення підвального
поверху захаращені горючими
матеріалами та матеріальними
цінностями (порушення п.п. 4.2.9., 4.2.9.2.
ППБУ).

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується листом начальника
управління ОЗНС та ЗЦЗ у Солом'янському
районі від 26.06.2013 № 19/706 такі ж
перегородки встановлені ще на 6
поверхах житлового будинку.

Задовольняючи позовні вимоги про
зобов'язання ОСОБА_1 привести місце
загального користування: частину
спільного коридору на першому поверсі
навпроти належної йому квартири
АДРЕСА_1 відповідно до поверхового
плану будинку шляхом демонтажу
встановленої цегляної перегородки з
дверима, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач самовільно, без
дозволів органів місцевого
самоврядування та відділу архітектури
встановив цегляну перегородку з
дверима.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
оскільки неповно встановивши
обставини, що мають значення до справи,
суд дійшов помилкового висновку про
незаконність дій відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
доведенню підлягають: час, місце та
незаконність дій конкретної особи.

Висновок суду щодо незаконності
встановлення саме відповідачем
перегородки ґрунтується на Приписі від
29.03.2012, виданим Солом'янським районним
відділом Головного управління
держтехногенбезпеки у місті Києві.

За змістом Припису Солом'янського
районного відділу Головного
управління держтехногенбезпеки у
місті Києві, з метою усунення
недоліків, які виявлені під час
перевірки встановлених законодавством
вимог пожежної безпеки, Голові
правління ЖБК «Юність-2»
запропоновано вжити заходи щодо
демонтажу перегородки, встановленої в
загальному коридорі першого поверху
(т.1, а.с. 32).

Зазначений Припис не містить посилання
на незаконне встановлення вказаної
перегородки саме відповідачем.
Матеріали справи також не містять
таких доказів.

Вказане вище свідчить про неповне
встановлення судом фактичних обставин,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи, та
перекладення обов'язку Голови
правління ЖБК «Юність-2» по виконанню
Припису Солом'янського районного
відділу Головного управління
держтехногенбезпеки у місті Києві на
відповідача без встановлення
незаконних дій відповідача та правових
підстав для цього.

Також висновки суду, щодо правових
підстав для задоволення позовних вимог
про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
Житлово-будівельному кооперативу
«Юність-2» перешкод у користуванні
підвальними нежитловими приміщеннями
та їх витребування у відповідача, не
відповідають обставинам справи.

Згідно Акту комісії ЖБК «Юність-2» від
29.03.2012 ОСОБА_1 всупереч рішенню
Загальних зборів ЖБК, порушуючи
пожежну безпеку, зайняв підвальне
приміщення (з
трубопроводами кооперативу) площею
більше ніж 561,3 кв.м. під склад
промислової продукції, встановив свої
замки.

Проте, вирішуючи спір в цій частині суд
не повно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі Договору купівлі-продажу,
посвідченого Дев'ятою Київською
державною нотаріальною конторою 05.12.1997,
за реєстром № 1-2823, зареєстрованого в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації 18.02.1998 в реєстровій
книзі під № 2402-П, Акціонерному
товариству Комерційно-торгівельне
підприємство «Птиця» (далі - АТ КТП
«Птиця», Товариство) на праві власності
належало нежитлове приміщення,
розташоване на першому поверсі будинку
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
258,0 кв.м. (т. 1, а.с. 53).

Цьому Товариству за Договором оренди
від 01.1999 року було передано в оренду
підвальне приміщення
багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 (т. 1,
а.с. 191).

З 2002 року частина підвального
приміщення, що передана в оренду
АТ КТП «Птиця», за згодою
останнього, використовується МПП
«Любисток», директором якого був
ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 54-55).

Згідно довідки МПП «Любисток» від
15.04.2013, в приміщенні підвалу будинку по
вул. Солом'янській, за згодою АТ КПТ
«Птиця», знаходяться матеріальні
цінності на суму 200000 грн., які належать
МПП «Любисток» (т. 1, а.с. 52).

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1, як
фізична особа, щодо позовних вимог з
приводу користування спірним
підвальним приміщенням, не є належним
відповідачем у справі, оскільки
фактично виник спір між юридичними
особами, що свідчить про
господарсько-правову природу даного
спору.

Відповідно до вимог статті 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Також, задовольняючи позовні вимоги в
частині знесення самовільно
побудованої прибудови суд першої
інстанції керувався тим, що роботи
проведені відповідачем по
реконструкції приміщення першого
поверху є самочинним будівництвом,
щодо прийняття якого в експлуатацію
діє спеціальний порядок, та зазначив,
що своїми діями відповідач чинить
житлово-будівельному кооперативу
перешкоди у користуванні підвальним
нежитловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, в
межах своїх повноважень, судом
апеляційної інстанції було досліджено
декларацію про початок виконання
будівельних робіт, декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
технічний паспорт, свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, витяг з
державного реєстру речових прав.

Судом вірно встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачем проведено реконструкцію
приміщення першого поверху, що
належить останньому на праві
власності.

З Декларації про початок виконання
будівельних робіт КВ 50 та
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації КВ 28, затверджених
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві вбачається, що реконструкція
квартири АДРЕСА_1 проводилась на
підставі дозвільної документації.

29.09.2014 ОСОБА_1 видано Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно та
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м. Києві здійснено
реєстрацію за ОСОБА_1 право власності
на реконструйовану квартиру.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що суд ухваливши заочне рішення
не виконав, покладених на нього
обов'язків, щодо повного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та дійшов помилкового висновку про
задоволення цих позовних вимог.

Отже, ураховуючи те, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, рішення суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 червня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

«У задоволені позову
Житлово-будівельного кооперативу
«Юність-2» до ОСОБА_1 про зобов'язання не
чинити перешкоди у здійсненні права
власності, витребування самовільно
зайнятих приміщень, зобов'язання
привести місця загального
користування відповідно до
поверхового плану, зобов'язання знести
самовільно побудовану прибудову та
приведення фасаду будинку та прилеглої
території у попередній стан -
відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/3046/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13165/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.