Справа №589/7225/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковенко В. В.Номер
провадження 22-ц/788/1787/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Кононенко О. Ю. ,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 28 лютого 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о
в и л а :

22 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду з позовом.

Посилаючись на невиконання
позичальником ОСОБА_3 умов укладеного з
банком кредитного договору від 07 липня
2007 року №SUХRRХ11010227, просив стягнути з
даного відповідача 23940 грн. 98 коп.
заборгованості станом на 18 листопада
2013 року.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 28 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено
за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповноту
з'ясування обставин, невідповідність
висновків фактичним обставинам та
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Вказує, що суд не взяв до уваги
визначений сторонами в Умовах надання
споживчого кредиту п'ятирічний строк
позовної давності, а відсутність
підпису позичальника в цих Умовах не
свідчить про його не ознайомлення з
ними, оскільки зазначені Умови і
Правила надання банківських послуг, а
також Тарифи банку, які в сукупності із
заявою позичальника складають
кредитний договір, є загальнодоступною
інформацією, що розміщена у
відділеннях банку та на його
офіційному сайті. Доводить, що у справі
не має якихось інших Умов, тому у суду
не було підстав вважати, що відповідач
не був ознайомлений саме з доданими до
позиву Умовами.

Зазначає, що кредитний договір діє до
повного виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань, а оскільки
позичальник не виконав обов'язків за
договором, зобов'язання не припинилося
і банк має право на стягнення
заборгованості, тому строки позовної
давності дотримані. Крім того,
закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення.

Після відкладення апеляційним судом
розгляду справи сторони в судове
засідання не з'явились і не надали
витребувані документи щодо стану
розгляду кримінальних справ за
зверненнями відповідача та щодо
проведення банком службової перевірки
по факту видачі спірного кредиту.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, цивільної справи наказового
провадження та перевіривши рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів, між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (на даний час - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_3 шляхом
оформлення Заяви позичальника
SUХRRХ11010227 від 07 липня 2007 року, яку
підписав відповідач, було укладено
договір кредиту, за умовами якого
останній отримав 1945 грн. 20 коп. на строк
24 місяці - до 07 липня 2009 року включно, на
придбання товару зі сплатою за
користування кредитом 1,0% на місяць на
суму залишку заборгованості, сплатою
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 71
грн. та одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 324 грн. 20 коп. Сторони визначили,
що погашення заборгованості
здійснюється в період з 1 по 5 число
кожного місяця у сумі 162 грн. 72 коп.
(а.с.9).

Порядок повернення кредиту, сплати
відсотків, винагороди і комісії
зазначені у вказаній Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі
«Умови»), які разом складають
кредитно-заставний договір та з якими
позичальник ознайомився і погодився,
що підтвердив своїм підписом (а.с.143-145).

Відповідно до п.3.2.3 даних Умов повну
сплату відсотків позичальник
зобов'язався здійснити не пізніше дати
фактичного повного погашення кредиту
(а.с.143зв.).

Згідно з п.5.1 цих Умов при порушенні
позичальником зобов'язань банк має
право нараховувати, а позичальник
зобов'язується сплатити пеню в розмірі
0,15% від суми простроченого платежу, але
не менше 1 грн. за кожний день
прострочки платежу (а.с.145зв.).

Позичальник належним чином не
виконував взяті на себе зобов'язання за
договором та в рахунок погашення
кредиту платежів не здійснював.

Загальний розмір нарахованої банком
заборгованості станом на 18 листопада
2013 року становить 23940 грн. 98 коп. (а.с.6-7) з
них: 1869 грн. 41 коп. - заборгованість за
кредитом; 8355 грн. 65 коп. - заборгованість
за процентами; 1633 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом;
10466 грн. 68 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1116 грн. 24 коп. -
штраф (процентна складова).

За заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02
травня 2008 року Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області
видав судовий наказ від 22 травня 2008
року (справа №2-н-118/2008) яким з ОСОБА_3 на
користь банку стягнуто заборгованість
за кредитним договором SUХRRХ11010227 від 07
липня 2007 року у розмірі 3041 грн. 63 коп.
(а.с.120, 189).

Однак за заявою відповідача цей наказ
скасовано ухвалою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 02 червня 2008 року (а.с.190).

Правильно і з достатньою повнотою
встановивши такі факти, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те, що в порушення умов
кредитного договору та вимог ст.ст.526,
530, 536, 549-551, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України
ОСОБА_3 допустив прострочену
заборгованість по сплаті кредиту та
відсотків, а також нарахованої
неустойки. Ці виплати сторонами
визначено періодичними щомісячними
платежами, отже позовна давність за
вимогами про повернення коштів по
даному кредиту повинна в силу ст.ст.253,
261 та ч.1, 4 ст.631 ЦК України обчислюватися
з моменту настання строку погашення
кожного чергового платежу.

Звернення банку до місцевого суду 02
травня 2008 року із заявою про видачу
судового наказу, який скасовано
ухвалою цього ж суду від 02 червня 2008
року, згідно зі ст.264 ЦК України
свідчить про переривання перебігу
спеціального річного строку позовної
давності щодо вимог про нарахування
неустойки по місячним платежам, кредит
видано на строк до 07 липня 2009 року
включно, тобто право вимоги повернення
кредиту в повному обсязі виникло у
банку з 08 липня 2009 року.

Однак позовну заяву банк подав лише 22
листопада 2013 року, тобто з пропуском
визначеного ст.257 ЦК України трирічного
строку позовної давності щодо основних
платежів про застосування якого
відповідачем відповідно до ч.3 ст.267 ЦК
України була подана заява місцевому
суду.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) взагалі застосовуються
скорочений річний строк позовної
давності. Крім того, в силу ст.266 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги, вважається, що
позовна давність сплила і до
додаткових вимог.

Усупереч вимогам ст.ст.10, 11, 60 ЦПК
України та ч.1 ст.259 ЦК України позивач
не довів, що при укладенні кредитного
договору позичальника було
ознайомлено саме з доданими до
позовної заяви Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), в редакції
наказу від 21 березня 2006 року №391, у
пункті 5.5 яких визначено, що строки
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
пені, штрафів за даним договором
встановлені сторонами тривалістю 5
років.

На користь такого висновку суду
свідчить і те, що до заяви банку про
видачу судового наказу долучено Умови
саме в тій редакції, яку застосував
місцевий суд та які отримував
позичальник від суду в 2008 році як
додаток до заяви про видачу судового
наказу.

Крім того, у 2013 році ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
тричі звертався з до даного
відповідача з аналогічними позовами,
кожен з яких був за заявою представника
позивача залишений без розгляду
ухвалами Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 29 квітня 2013
(справа №589/856/13-ц), від 24 липня 2013 року
(справа №589/3915/13-ц), від 07 листопада 2013
року (справа №589/5164/13-ц) (а.с.186, 187, 188).
Однак згідно з ч.1 ст.265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

За таких обставин місцевий суд на
законних визначених ч.4 ст.267 ЦК України
підставах відмовив у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за
спливом позовної давності.

Такі висновки суду узгоджуються з
роз'ясненнями наданими у п.31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року №5.

На даний час не доведеною є позиція
відповідача про те, що кредит отриманий
не ним, а іншою особою, оскільки
відсутні вироки чи остаточні постанови
у кримінальних справах з цього питання,
а надані ним до судів першої та
апеляційної інстанції документи щодо
втрати паспорта та ідентифікаційного
коду і проведення органами досудового
слідства та прокуратури перевірок
щодо обставин отримання кредиту і
триваюче розслідування за його
зверненнями про можливе скоєння
злочину (а.с.38, 62, 100, 127, 128), не є належними
і достатніми доказами для встановлення
такого факту.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 28 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -