РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2014 Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, посилаючись на те, що з
2004року вона є власником квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач був зареєстрований як член
сім'ї, але з моменту вселення не
проживав в квартирі та фактично
проживав в іншому місці. Вже понад рік
відповідач не проживає за місцем
реєстрації. Реєстрація відповідача в
квартирі створює суттєві перешкоди для
позивача в користуванні квартирою.

В судовому засіданні
представник позивача підтримала
вимоги позову, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові
засідання двічі не з'явився,
повідомлений належним чином за адресою
реєстрації, однак, судові повістки не
має можливості вручити відповідачу, у
зв'язку з його відсутністю за місцем
реєстрації.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає за
можливим вирішити справу на підставі
наявних у ній матеріалів та
постановити заочне рішення, що
відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК
України.

Дослідивши повно та всебічно
обставини справи в їх сукупності,
вислухавши пояснення представника
позивача, оцінивши зібрані по справі
докази, виходячи зі свого внутрішнього
переконання, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1, на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності, серії САА № 231906
від 09.01.2004р.

Відповідач був зареєстрований у
спірній квартирі як член сім'ї, але з 10
червня 2013 р. по сьогоднішній час не
проживає в спірній квартирі, що
підтверджується актами ОСББ
«Пролісок» від 24.09.2013р., 24.12.2013р., 14.03.2014р.,
та 11.07.2014 р.

Відповідно до ст. 107 ч.2 ЖК України, член
сім'ї який вибув на постійне місце
проживання в інше жиле приміщення,
втрачає право користування жилим
приміщенням з якого вибув.

Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності особи понад
встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК
України провадиться в судовому
порядку.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985 року
з наступними змінами, у справах про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки, у разі їх
поважності, суд може продовжити
пропущений строк. Відповідач не
звертався до суду з вимогою про
продовження строку на відсутність у
спірній квартирі.

Вищевикладені обставини свідчать про
те, що відповідач не проживає у
квартирі за місцем реєстрації без
поважних причин та не має наміру там
проживати, а отже є підстави для
визнання його таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до ст. 321 ч. 1
ЦК України, передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Усунення перешкод
власник може вимагати навіть тоді, коли
ці перешкоди не пов'язані з
позбавленням його володінням майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідач порушує право
власності позивача, позбавляє
можливості розпорядитись своїм майном
на власний розсуд, тобто позивач
обмежений у здійсненні свого права
власності. Факт реєстрації в квартирі
відповідача завдає додаткових
матеріальних витрат на оплату
комунальних послуг, що завдає позивачу
матеріальної шкоди.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивачів є обґрунтованими і
вони підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України, стягненню
з відповідача на користь позивача
підлягають понесені судові витрати в
розмір 243,60грн.

Керуючись ст.ст. 72, 107 ЖК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 12.04.1985 року (зі
змінами),ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.
11, 57-61, 169, 213-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243,60грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Бабко В.В.