ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" січня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ЛЯШЕНКО Ю.Ю.

за участю

позивача
не з'явився;

відповідача
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за мировою угодою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Дарницького районного
суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі
по тексту - відповідач, ОСОБА_2) про
стягнення коштів за мировою угодою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 01 лютого 2013 року визнано
мирову угоду, укладену 01 лютого 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за умовами якої
відповідач ОСОБА_2 зобов'язується
сплатити позивачу ОСОБА_1 грошові кошти
в розмірі 8 000 доларів США, що
еквівалентно 64 000 грн. через чотири
місяці, а саме до 31 травня 2013 року.
Оскільки, ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за мировою угодою не
виконав, зазначені кошти не повернув,
внаслідок чого порушив прийняті на
себе зобов'язання, а тому позивач
просить суд стягнути з відповідача 64 000
грн. та 3% річних у сумі 725,90 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав до суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, у заяві
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд їх задовольнити,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, заяви про розгляд справи
у його відсутність до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до стст. 169 ч.
4, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України (далі по тексту - ЦПК
України), оскільки представник
позивача не заперечував проти заочного
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, 01 лютого 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову
угоду, за умовами якої відповідач
ОСОБА_2 зобов'язується сплатити
позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 8 000 доларів США, що
еквівалентно 64 000 грн. через чотири
місяці, а саме до 31 травня 2013 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 01.02.2013 року у справі №2-7659/12
(провадження № 2/753/1055/13) вказану мирову
угоду визнано судом.

Відповідач - ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за мировою угодою не
виконав, кошти у розмірі 64 000 грн. не
сплатив, внаслідок чого порушив
прийняті на себе зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України)
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Нормами
ст. 509 цього ж Кодексу встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За підсумовуючи аналізом наведених
правових норм, зокрема, стст. 11, 202 ЦК
України, затверджена судом мирова
угода відповідає вищезазначеним
положенням, а тому за своєю природою є
таким правочином, який за загальними
принципами цивільного законодавства
має бути виконаний належним чином,
відповідно до умов укладеної угоди та
за правилами ст. ст. 509, 525, 526, 629 ЦК
України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 взяті на
себе зобов'язання у строки, визначені
за визнаною судом мировою угодою, не
виконав, зазначені кошти до 31 травня 2013
року не повернув, а невиконання
відповідачем умов мирової угоди щодо
вчинення вказаних дій в порядку та
строки, передбачених цією мировою
угодою, свідчить про наявність в його
діях складу цивільної
відповідальності, а відтак вимоги
позивача про стягнення з відповідача
коштів у розмірі 64 000 грн., є цілком
обґрунтовані, відповідають нормам
чинного законодавства та підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, враховуючи наведене вище, суд
задовольняє позовні вимоги щодо
стягнення трьох процентів річних за
невиконання умов мирової угоди у
розмірі 725,90 грн. (64 000 х 3 х 138 : 365 :100) за
період з 01 липня 2013 року по 16 жовтня 2013.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги обґрунтовані та такі, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
витрати.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного
кодексу України, стст. 10, 31, 60, 61, 79, 88, 169,
208, 209, 212 - 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) суму заборгованості за мировою
угодою у розмірі 64 725 грн. 90 коп., яка
складається з основної суми
заборгованості у розмірі 64 000 грн. та 3%
річних у розмірі 725 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) в витрати по сплаті судового
збору у розмірі 647 грн. 26 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.