Справа № 185/577/14-ц
Провадження № 2/185/774/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.

при секретарі Муржиєвій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що знаходився у
трудових відносинах з відповідачем,
внаслідок шкідливих умов праці у нього
виникли професійні захворювання.

Згідно висновку МСЕК йому встановлено
загальну втрату професійної
працездатності у розмірі 55%.

Позивач вважає, що внаслідок втрати
працездатності йому спричинено
моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000
грн.

У судове засідання позивач не з'явився,
у позовній заяві просив розглянути
справу у його відсутність.

Представник відповідача позов не
визнала, у письмовому запереченні
вказала на те, що одним з головних
чинників розвитку у позивача
професійного захворювання є
несвоєчасне виявлення його критеріїв
та відсторонення від виконання роботи
у шкідливих та важких умовах комісією
лікувального закладу, факт наявності
моральної шкоди може бути встановлений
тільки висновком експерта-психолога,
позивачу було відомо про важкі і
небезпечні умови праці і він на це
погодився і це не є підставою для
відповідальності підприємства у
вигляді моральної шкоди, професійні
захворювання, встановлені МСЕК
позивачу, не є психотравмуючим
фактором, з 01 січня 2008 року законодавчо
скасоване відшкодування моральної
шкоди, завданої застрахованому
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
протягом тривалого часу позивач
працював у шкідливих умовах на
виробничих структурних підрозділах
ВАТ «Павлоградвугілля»,
правонаступником якого є відповідач.

06 лютого 2006 року висновком МСЕК
позивачу було встановлено сукупно 55%
втрати професійної працездатності
первинно за професійними
захворюваннями (а.с.9).

За змістом ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності»,
право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі виплати за моральну шкоду,
виникає в особи з дня встановлення їй
такої стійкої втрати працездатності
вперше висновком МСЕК.

Право позивача на звернення до суду з
позовом про відшкодування моральної
шкоди виникло 06 лютого 2006 року.

Відповідно до підпункту «е» пункту 1
частини першої статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» в редакції, що діяла на
день встановлення позивачу стійкої
втрати працездатності вперше
висновком МСЕК, обов'язок
відшкодування моральної шкоди за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому покладався на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Дію підпункту «е» пункту 1 частини
першої статті 21 названого Закону на 2006
рік було зупинено Законом України «Про
державний бюджет України на 2006 рік».

Згідно із ст. 2371 Кодексу законів про
працю України, що була чинною і станом
на 02 лютого 2006 року, відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Суд вважає, що внаслідок втрати
професійної працездатності у позивача
наявна моральна шкода, оскільки він
втратив професійну працездатність,
постійно відчуває наслідки
професійних захворювань, фізичний
біль, обмеження у рухах, змушений
вживати лікарські препарати, йому
важко займатися фізичною працею. Все це
викликає почуття неповноцінності і
приводить до порушення психічної
рівноваги.

Вказані обставини, які наявні у
позивача, призвели до значних, тяжких
змін його життєвих зв'язків,
обумовлюють необхідність
пристосовуватися та організовувати
своє повсякденне життя по-новому і
свідчать про заподіяння позивачу
моральної шкоди.

На підставі статті 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Вирішуючи питання про розмір завданої
позивачу моральної шкоди, суд враховує
ступінь втрати ним професійної
працездатності, погіршення його
здібностей та позбавлення його певних
можливостей їх реалізації.

Виходячи з принципу розумності та
справедливості при вирішенні даної
справи суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 5500 грн.

Позивач звільнений від сплати судового
збору відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір», тому судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» у розмірах, діючих
на день звернення позивача до суду
відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» як за позов
немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 5500 (п'ять тисяч п'ятсот)
гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на
користь держави судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення

Суддя: У. М. Болдирєва