Справа № 453/799/13
Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1374/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 31
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук
О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.,

з участю представника
відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 05 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
та ОСОБА_6 про відшкодування майнової
та моральної шкоди завданої внаслідок
злочину,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із позовом, в якому просить
стягнути у солідарному порядку з
відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у свою
користь заподіяну внаслідок злочину
майнову шкоду у розмірі 974 грн. 38 коп.,
моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп.
та судові витрати у справі, які
полягають у оплаті послуг адвоката у
розмірі 5000 грн. 00 коп.. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
відповідачі 09.09.2010 року у м. Сколе
Львівської області у коридорі підвалу
житлового будинку АДРЕСА_1, на ґрунті
особистих неприязних відносин вчинили
з нею сварку, під час якої умисно
причинили їй легкі тілесні ушкодження.
За вказане злочинне діяння відповідачі
були притягнуті до кримінальної
відповідальності, передбаченої ст.125 ч.1
КК України. 22.03.2013 року кримінальну
справу про їх обвинувачення у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України судом закрито у зв'язку із
закінченням строків давності. Таким
чином, відповідачі вважаються винними
у скоєнні злочину і повинні
відшкодувати завдану їх злочинними
діями майнову та моральну шкоду.
Зазначає, що вказаними злочинними
діями їй заподіяна майнова шкода у
розмірі 974 грн. 38 коп., яка полягає у
придбанні ліків та медикаментів на
лікування, а також у послугах
транспорту до м.Львова та моральна
шкода у розмірі 50000 грн., яка полягає у
спричиненні фізичного болю, душевних
стражданнях, переживанні через
ушкоджене здоров'я, тривалому
перебуванні у лікарській установі та
позбавленні можливості реалізації
своїх звичок та бажань тощо. У зв'язку
із відмовою відповідачів добровільно
відшкодувати завдану їй майнову та
моральну шкоду, вона вимушена
звертатися до суду із даним позовом.

Рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 05 грудня 2013 року
позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в
користь ОСОБА_5 15 862 грн. 38 коп.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив ОСОБА_3.

Вважає дане рішення таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи і
вимогам закону матеріального та
процесуального права, тому просить
таке скасувати та ухвалити нове
рішення.

Звертає увагу, що Сколівський районний
суд з огляду на положення ст. ст. 203, 901, 903
ЦК України, Правила адвокатської етики
не проаналізував суті зобов"язань, що
виникло між сторонами, не перевірив, чи
відповідає суть такого зобов"язання
положенням договору та фактично
вчиненим діям адвоката, не визначився з
тим, які факти бралися до уваги при
визначенні розміру винагороди
адвоката, чи може вважатися такий
розмір розумно обгрунтованим для
виплати адвокату з урахуванням обсягу,
строків, результату дій останнього в
інтересах замовника.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового
задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване
рішення таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з ухвали апеляційного
суду Львівської області 22.03.2013 року у
кримінальній справі № 1-204/11 р., що
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6
звільнено від кримінальної
відповідальності, а кримінальну
справу, порушену відносно них за ч. 1 ст.
125 КК України, тобто за умисне легке
тілесне ушкодження, закрито у зв'язку
із закінченням строків давності.
Відповідно, у мотивувальній частині
вказаної ухвали суду йдеться про
відсутність підстав для задоволення
апеляції представника потерпілої, так
як заявлений нею цивільний позов до
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про відшкодування
шкоди підлягав залишенню без розгляду
із відповідним роз'ясненням права на
звернення до суду у порядку цивільного
судочинства. Згаданою ухвалою
встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 09.09.2010 року близько 09.45 год. у
коридорі підвалу житлового будинку
АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних відносин,
вчинили безпричинний конфлікт з
потерпілою ОСОБА_5, під час якого умисно
нанесли їй декілька ударів руками в
область лівого плеча та передпліччя,
чим спричинили, згідно висновку
експерта № 144 від 19.04.2012 року легкі
тілесні ушкодження. Ухвала
апеляційного суду Львівської області
від 22.03.2013 року набрала законної сили і
у касаційному порядку не
оскаржувалась.

Майнова шкода, завдана позивачу, у
сукупності становить 862 грн. 38 коп., яка
полягає у придбанні останньою на
лікування медичних препаратів та
ліків, що підтверджується відповідними
чеками на придбання зазначених засобів
на суму 21 грн. 00 коп., 51 грн. 92 коп., 63 грн.
74 коп., 35 грн. 72 коп. (а. с. 28-33), а також у
оплаті нею за обстеження голови у ПП
«АДГ-Діагностика» у розмірі 690 грн. 00
коп. (а. с. 34-35), а всього на суму 862 грн. 38
коп.. Факт перебування позивача на
стаціонарному лікуванні у КЗ
Сколівської районної ради «Сколівська
центральна районна лікарня» у період з
09.09.2010 року по 16.09.2010 року
підтверджується випискою із медичної
карти стаціонарного хворого № 3475 від
16.09.2010 року (а. с. 23) та копією листка
непрацездатності серії АВД № 234480 від
16.09.2010 року (а. с. 38). Крім того, у
матеріалах кримінальної справи № 1-204/11
р. наявна медична карта стаціонарного
хворого № 3475, де детально йдеться про
хід лікування та його перебіг. Також в
матеріалах справи наявні квитки на
проїзд з м. Сколе в м. Львів та з м.
Львова в м. Сколе за 22.03.2013 року та
квитки з Сколе в м. Львів та з м. Львова в
м. Сколе за 02.04.2013 року

З матеріалів кримінальної справи №
1-204/11 р. про обвинувачення відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст.125 КК України
встановлено, що представником позивача
був адвокат ОСОБА_7 і такий надавав
останній юридичну допомогу упродовж
всього судового розгляду зазначеної
кримінальної справи, у тому числі і у
суді апеляційної інстанції. Адвокат
ОСОБА_7 здійснює представництво
позивача ОСОБА_5 і у даній цивільній
справі. Зазначені обставини
підтверджуються наявними у матеріалах
обох справ оригіналами угод від 14.06.2011
року (мат. крим. справи, а.с. 19) та від
22.05.2013 року (а. с. 44) про надання правової
допомоги. На підставі вказаних угод
адвокатом ОСОБА_7 отримано наступні
гонорари: 1500 грн. 00 коп. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера від 01.08.2011 року ( мат. крим. справи
а.с. 39); 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції до
прибуткового касового ордера від 14.03.2012
року (мат. крим. справи а.с. 119); 1000 грн. 00
коп. згідно квитанції до прибуткового
касового ордера від 25.09.2012 року (мат.
крим. справи а.с. 151); 1000 грн. 00 коп. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера від 03.05.2013 року (а. с. 22); 1000 грн. 00
коп. згідно квитанції до прибуткового
касового ордера від 04.07.2013 року (а. с. 60);
500 грн. 00 коп. згідно квитанції до
прибуткового касового ордера від 07.11.2013
року (а. с. 79), а всього - 6500 грн. 00 коп.
Таким чином, матеріалами даної справи
та матеріалами вказаної вище
кримінальної справи підтверджується
оплата позивачем ОСОБА_5 4000 грн. 00 коп.
за надання їй юридичної допомоги у
кримінальній справі та 2500 грн. 00 коп. за
надання їй юридичної допомоги у даній
цивільній справі, а всього - 6500 грн. 00
коп.

Задовольняю позов частково, суд першої
інстанції виходив з тих підстав, що
відповідачі мають нести
відповідальність за завдану позивачу
майнову та моральну шкоду внаслідок
заподіяння легкого тілесного
ушкодження, так як їх вина по вказаному
факту доведена. Стягуючи солідарно
майнову шкоду в розмірі 862 грн. 38 коп.
суд вважав таку доведену та
підтвердженою належними доказами.
Стягуючи солідарно моральну шкоду в
розмірі 10000 грн.,суд першої інстанції
вважав, що така сума визначена з
врахуванням принципу рівності,
поміркованості, розумності,
справедливості, характеру й обсягу
моральних страждань, а також тяжкість
тілесних ушкоджень, які заподіяли
відповідачі позивачу, душевні
страждання позивача та членів її сім"ї,
час перебування позивача у медичному
закладі і неможливість реалізації нею
свої звичок та бажань, а також майновий
стан відповідачів. Стягуючи солідарно
з відповідачів в користь позивача
витрати за надання їй правової
допомоги у розмірі 5 000 грн., суд виходив
з тих підстав, що матеріалами справи
встановлено та належним чином
підтверджено витрати ОСОБА_5 в розмірі
6500 грн. за юридичну допомогу надану
ОСОБА_7

Колегія суддів з такими висновками в
повній мірі погодитися не може.

Відповідно до ст.ст. 15, 15 ЦК України,
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання, а одними із способів
захисту цивільного права є
відшкодування збитків, інші способи
відшкодування майнової шкоди та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим немайновим правам
фізичної особи, відшкодовується у
повному обсязі, яка її завдала. При
цьому особа, яка завдала шкоду,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоду завдано не з
її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_5 правомірно
звернулася до суду з позовом до
відповідачів у порядку цивільного
судочинства про відшкодування шкоди
завданої злочинними діями і саме
відповідачі мають нести
відповідальність за завдану позивачу
майнову та моральну шкоду внаслідок
заподіяння легкого тілесного
ушкодження, так як їх вина по вказаному
факту доведена кримінальною справою, в
якій вирок Сколівського районного суду
Львівської області від 18 грудня 2012 року
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6, засуджених
за ч.1 ст. 125 КК України скасовано, а
кримінальну справу провадженням
закрито у зв"язку з закінченням строків
давності, однак колегія суддів не
погоджується з висновком суду, що таку
шкоду слід стягувати з відповідачів в
солідарному порядку, оскільки ступінь
вини кожного з них у завданні шкоди
ОСОБА_5 не встановлено, тому таку шкоду
слід стягувати з кожного з них окремо.

Майнова шкода, завдана позивачу, у
сукупності 862 грн. 38 коп., яка полягає у
придбанні останньою на лікування
медичних припаратів та ліків, що
підтверджується відповідними чеками
на придбання зазначених засобів, а
також у оплаті нею за обстеження голови
у ПП "АДГ-Діагностика" на загальну суму
862 грн. 38 коп. Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розмір майнової шкоди
завданої ОСОБА_5 становить 862 грн. 38 коп.
і до такої шкоди не слід враховувати
вартість квитків на проїзд з м. Сколе у
м.Львів і назад 22.03.2013 року та 02.04.2013 року
для участі у апеляційному розгляді і
вчиненням пов"язаних з цим дій, так як
судом встановлено, що позивачем також
було подано апеляційну скаргу на вирок
Сколівського районного суду
Львівської області від 18.12.2012 року (мат.
крим. справи а.с. 169-170), а отже
представник позивача змушений був бути
присутнім в апеляційному суді
Львівської області не лише з вини
відповідачів, але й для відстоювання
інтересів своєї довірительки за
поданою нею апеляцією, а тому вартість
чотирьох квитків в сумі 112 грн. за
проїзд відшкодуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в Постанові « Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4 під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема у порушенні права
власності.

Відповідно до вимог ст.317 ЦПК України у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 ві
31.03.1995 року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що моральна
шкода в розмірі 4000 грн. яка підлягає до
стягнення в користь позивача з
відповідачів є достатньою. Такий
розмір, який підлягає до стягнення по
2000 грн. з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 визначена з врахуванням втрат
немайнового характеру внаслідок
отримання легких тілесних ушкоджень,
обсягу страждань (фізичних, душевних та
психічних) яких зазнала ОСОБА_5,
вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
витрати на правову допомогу належать
до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсаційних витрат,
пов`язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
установлено, що граничний розмір
витрат, пов`язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, не повинен
перевищувати суму, що обчислюється
виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40 % розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку оплати праці
адвокатів з надання громадянам
правової допомоги в кримінальних
провадженнях за рахунок держави,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 14 травня 1999 року
№ 821 оплата праці адвокатів
здійснюється в розмірі 2,5 відсотка
мінімальної заробітної плати за годину
роботи адвоката під час здійснення
кримінального провадження.

Вирішуючи питання про відшкодування
витрат на правову допомогу, суд першої
інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України на зазначене уваги не
звернув; стягуючи на користь позивача 5
000 грн. витрат на юридичну допомогу, не
врахував, що хоча ці витрати й
підтверджені документально, але
законодавством установлено граничний
розмір їх компенсації, та не з'ясував,
який саме розмір такої компенсації
підлягає відшкодуванню, що позивачем
не надано детального розрахунку сум,
витрачених ним на правову допомогу,
виходячи із реальної погодинної участі
його захисника у кримінальному та
цивільному провадженнях.

За наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не надав належної оцінки
вищевказаним обставинам справи та
наведеним вище нормам матеріального
права, що свідчить про невідповідність
висновку суду фактичним обставинам
справи і дає підстави до скасування
рішення суду відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити
частково, а рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
05 грудня 2013 року скасувати і ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_5
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304 п.2 ч.1 ст. 307,
п. 1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного
суду Львівської області від 05 грудня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_5 431 грн. 19 коп. матеріальної шкоди
та 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь
ОСОБА_5 431 грн. 19 коп. матеріальної шкоди
та 2000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій