Справа № 2-4903/14
У Х В А Л А

14 липня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 10.07.2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: звільнити заставлене майно з-під арешту, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель: SLK 230; рік випуску: 20004 тип ТЗ: легковий купе; № кузова/шасі: НОМЕР_2; реєстраційний номер: НОМЕР_1; що належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві №ВП 30759453 від 20.01.2012 року; постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві №ВП 31326058 від 23.02.2012 року; постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві №ВП 42816533 від 08.04.2014 року; зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві винести постанови про зняття арешту з автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель: SLK 230, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий купе, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені підстави та обставини, якими представник позивача обґрунтовує вимоги позивача, тобто ті юридичні факти, на основі яких обґрунтовує вимоги до відповідачів, оскільки не зазначено обґрунтування обсягу, підстав та порядку покладення на них відповідальності за даним позовом, відповідно до яких норми матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини та визначають саме такий спосіб захисту порушеного права.

Так, оскільки метою позову про звільнення майна з-під арешту є встановлення належності арештованого майна, то для спорів про звільнення майна з-під арешту характерно викладення обставин щодо наявності арештованого майна та підстав, що передбачають право на звернення до суду зацікавленої особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, у зв'язку з чим порушено право позивача, яке обумовлене неможливістю для нього здійснити своє суб'єктивне право через обмеження можливості щодо розпорядження чи користування цим майном.

Таким чином, судом розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним, відповідати за якими мають: боржник; особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, або особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Як вбачається з матеріалів позову, арешт на вищезазначений автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_1, накладався постановами №ВП 30759453 від 20.01.2012 року, №ВП 31326058 від 23.02.2012 року та №ВП 42816533 від 08.04.2014 року ВДВС Солом'янського РУЮ на підставі ст. ст. 11, 25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Між тим, представник позивача у своїй заяві посилаючись на ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» не викладає обставин та не зазначає належних та допустимих доказів того, що вказане майно належить позивачу і з яких підстав, а лише вказує на неможливість виконання рішення суду від 13.12.2007 року внаслідок накладення арешту на майно постановами від 20.01.2012 року, від 23.02.2012 року та від 08.04.2014 року.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях визнання права власності, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно належним чином викласти обґрунтування своєї вимоги із зазначенням обставин як підстав для звернення до суду з даною вимогою саме до відповідача відповідно до норм матеріального права із зазначенням доказів в підтвердження даних обставин.

За таких обставин, в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про зняття арешту з майна залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: