Справа № 274/6603/13-ц
Провадження № 2/0274/229/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19.02.2014
м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді
Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", треті особи без
самостійних вимог: ОСОБА_3, приватний
нотаріус Бердичівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4

про визнання недійсними договорів
відновлювальної кредитної лінії,
додаткової угоди до договору, договору
поруки, іпотечного договору та
зобов'язання нотаріуса вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 пред'явив в суді
позов до публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», треті особи
без самостійних вимог: ОСОБА_3,
приватний нотаріус Бердичівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
Просить визнати недійсними: договір
про надання відновлювальної кредитної
лінії №286/25-649 від 20.08.2008 р., додаткову
угоду №1 від 21.10.2008 р. про внесення змін
до договору відновлювальної кредитної
лінії №286/25-649 від 20.08.2008.; договір
відновлювальної кредитної лінії №
286/25-650 від 20.08.2008; договір поруки № 286/25-651
від 20.08.2008; іпотечний договір 20.08.2008 р.;
а також зобов'язати приватного
нотаріуса Бердичівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 виключити
з реєстру іпотек, запис про іпотеку та
заборону відчуження нерухомого майна -
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20
серпня 2008 р. між ним та
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
було укладено договір відновлювальної
кредитної лінії №286/25-649, відповідно до
якого банк зобов'язався надати йому
кредит в розмірі 50 000 доларів США зі
строком повернення до 19 серпня 2023 року.

Виконання даного зобов'язання
забезпечувалось порукою ОСОБА_3 згідно
договору поруки №286/25-651 від 20.08.2008 р.,
який укладено між ним, відповідачем і
поручителем.

Для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між ним та відповідачем 20.08.2008 року
було укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Бердичівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, предметом якого
виступало належне йому на праві
власності нерухоме майно - житловий
будинок загальною площею 74,8 кв.м. (літ.
А-1 по плану), сарай загальною площею 17,4
кв.м. (літера Б-1) та сарай загальною
площею 13,9 кв.м. (літера В-1 по плану), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.21.10.2008
р.

Додатковою угодою №1 до кредитного
Договору від 20.08.2008 р. передбачалась
зміна відсоткової ставки по кредиту до
14,5% річних. Проте при запровадженні
нового розміру відсоткової ставки,
всупереч вимогам чинного
законодавства відповідач не надав
детального розпису сукупної вартості
кредиту.

Оскільки в даних правовідносинах зі
сторони відповідача допущено істотні
помилки щодо природи правочинів, прав
та обов'язків сторін, то вважає, що такі
договори підлягають визнанню
недійсними у порядку ст.ст. 229, 230 ЦК
України ч. 2 п. 2. ст. 19 та п. 6 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
по відношенню до кредитних угод, та в
порядку ст. 548 ЦК України відносно
договору поруки та іпотечного
договору.

Помилкою позивач вважає незазначення в
кредитному договорі номеру
позичкового рахунку банку та поточного
рахунку позичальника, оскільки
моментом надання кредиту (траншу
кредиту) вважається день списання з
позичкового рахунку позичальника
кредитних коштів в сумі кредиту
(траншів кредиту) згідно з умовами
цього Договору. Також в договорі не
визначено рахунки для погашення тіла
кредиту та процентів.

Зловживання кредитора власними
правами та ігнорування обов'язків
покладених на нього, призвело до
порушень умов п. 3.1 (п. 3.1.1) Договору, а
тому такі помилки унеможливлюють
виконання п. 3.3.7-3.3.8.1 цього Договору.

Наслідки вказують на оманливі дії
відповідача по відношенню до споживача
кредитних послуг, позивача.

Крім того відповідач допустив
порушення зобов'язання, припинивши
надання траншу.

Також в порушення ст. 42 Конституції
України банк обмежив конкуренцію
страховиків, визначаючи, де
позичальникові треба страхувати своє
майно. Інші положення спірного
договору передбачають, у разі відмови
від такого страхування або укладанні
угод про зміну відсоткової ставки,-
дострокове повернення кредиту, сплату
штрафу, що може спричинити незаконне
звернення стягнення на заставне майно.

Підтвердженням таких обставин є
Протокол №71/18 засідання кредитного
комітету Житомирської обласної філії
АКБ «Укрсоцбанк» від 05.08.2008 р., яким на
позичальника покладається обов'язок
здійснити страхування предмету
іпотеки на користь банку в страховій
компанії, що входить до переліку
страхових компаній пріоритетного
співробітництва. Породженням
незаконності в діях відповідача є
ознаки омани, про що свідчить порядок
денний по протоколу, де питання про
надання мені відновлювальної
кредитної лінії було п підміненим, адже
кредит за таких обставин мав бути
наданий мені, як підприємцю.

Цим спричинено безпідставне
укладання договору про надання
відновлювальної кредитної лінії
№286/25-650 від 20.08.2008 р., з метою
забезпечення сплати страхових
платежів на надв'язуваних і невигідних
умовах.

Крім того було обмежено його
конституційні права, оскільки
відповідач на основі стандартної форми
кредитних договорів, які нав'язуються
позичальникам на обов'язкових умовах,
передбачив п. 3.3.9 Договору незаконні
обмеження, якими поклав на
позичальника обов'язок без
попередньої письмового погодження з
Кредитором: не отримувати кредити в
інших банківських установах; не
надавати гарантій та поручительств; не
обтяжувати своє майно будь-якими
зобов'язаннями.

Цим відповідач порушив гарантії
конституційних прав громадян України
передбачених ст.ст. 22, 41, 48, 68
Конституції України, тому вони мають
бути захищеними у судом, згідно ст. 55
Конституції.

Допущені помилки мають істотне
значення для природи правочину, а права
та обов'язки які покладаються на
позичальника умовами укладених угод
вказують на недбальство кредитора,
який за таких обставин створює
підстави для задоволення власних
підприємницьких цілей у незаконний
спосіб.

Крім того, в заві про доповнення
позовної заяви в частині підстави
позову ( а.с. 54 - 55) позивач посилається
на ту обставину, що ПАТ «Укрсоцбанк»
було розкрито інформацію по
кредитному договору, яка є банківську
таємницю, та згідно договору доручення
від 23.09.2012 року борговій агенції
«Пристав» передано дані по кредитному
договору. Цими діями банк порушив п. 2 ч.
3 ст. 11 ЗУ „ Про захист прав споживачів"
та допустив обман всупереч природі
право чину.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з
підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судовому засіданні позов не визнав з
тих підстав, що позивачем не доведено
допущення помилки сторонами чи обману
зі сторони банку при укладанні
договору. Просив крім того відмовити в
задоволенні позову через пропуск
позивачем строку давності звернення до
суду, оскільки договори, які оспорює
позивач були укладені ще у 2008 році.

Третя особи без самостійних вимог
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
направила заяву з проханням справу
слухати в її відсутність, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Третя особа без самостійних вимог
приватний нотаріус Бердичівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явився, направив
заяву з проханням справу слухати в його
відсутність.

Дослідивши докази, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 серпня 2008 р.
між акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір
відновлювальної кредитної лінії №
286/25-649, відповідно до якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит на споживчі цілі, який
здійснюється окремими частинами
траншами зі сплатою 14 % річних в межах
максимального ліміту заборгованості
у розмірі в розмірі 50 000 доларів США зі
строком повернення до 19 серпня 2023 року (
а.с. 6-12).

Додатковою угодою № 1 до договору
відновлювальної кредитної лінії №
286/25-649 від 20 серпня 2008 року внесено
зміни до підпункту 1.1.1 пункту 1.1.статті 1
Договору: збільшено відсоткову ставку
по кредиту до 14,5 % річних доларів США (
а.с. 13).

20 серпня 2008 року між
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір
відновлювальної кредитної лінії №
286/25-650, відповідно до якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит, який буде здійснюватися
окремими частинами - траншами, в межах
максимальної суми ліміту
заборгованості 1186, 7 гривень зі сплатою
24 % з кінцевим терміном погашення до 19
серпня 2023 року ( а.с. 14-17).

20.08.2008 р між ПАТ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 (
поручителем) та ОСОБА_1 ( позичальником)
укладено договір поруки №286/25-651,
відповідно до якого ОСОБА_3 несе
солідарну відповідальність за
виконання позичальником умов
кредитного договору від 20.08.2008 року (
а.с. 18-19).

20.08.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ
„Укрсоцбанк" було укладено іпотечний
договір № 286/25-651, посвідчений приватним
нотаріусом Бердичівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, згідно
якого виконання зобов'язань по
кредитному договору №286/25-649
забезпечувалося належним йому на праві
власності нерухомим майном: житловим
будинком загальною площею 74,8 кв.м. (літ.
А-1 по плану), сарай загальною площею 17,4
кв.м. (літера Б-1) та сарай загальною
площею 13,9 кв.м. (літера В-1 по плану), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.21.10.2008
року ( а.с. 20)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір укладається у
письмовій формі ( ст.. 1055 ЦК України).

Позивач просить визнати недійсними
договір кредитної лінії № 286/25-649 та
договір кредитної лінії № 286/25-650 від
20.08.2008 року та додаткової угоди до
кредитного договору № 286/25-649,
посилаючись на положення ст.ст. 229, 230 ЦК
України та п.2. ч.2 ст. 19 ЗУ „Про захист
прав споживачів", з тих підстав, що
банком в договорові відновлювальної
кредитної лінії не вказано рахунки на
які мають бути перераховані кредитні
кошти та рахунки на які позичальником
мають бути повернуті кошти та відсотки.
Крім того його було примушено укласти
договір кредитної лінії № 286/25-650 від
20.08.2008 року, оскільки згідно протоколу
засідання кредитного комітету договір
страхування мав бути укладений зі
страховими компаніями пріоритетного
співробітництва.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК України на момент
вчинення правочину.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В п.7 постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що правочин
може бути визнаний недійсним лише з
підстав, визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.19
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (стаття 229
ЦК), мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про
визнання правочину недійсним
повинна довести, що така помилка
дійсно мала місце, а також що вона
має істотне значення. Не є помилкою
щодо якості речі неможливість її
використання або виникнення труднощів
у її використанні, що
сталося після виконання хоча б
однією зі сторін зобов'язань,
які виникли з правочину, і не пов'язане
з поведінкою іншої сторони правочину.
Не має правового значення помилка
щодо розрахунку одержання користі від
вчиненого правочину. Помилка внаслідок
власного недбальства, незнання
закону чи неправильного його
тлумачення однією зі сторін не є
підставою для визнання правочину
недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину (п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману.

Позивач в судовому засіданні не
заперечив, що він мав намір отримати
кредитні кошти та ним був підписаний
кредитний договір. Підтвердив, що
отримував частину кошів. В судових
дебатах позивач доповнив, що його банк
ввів в оману, обмеживши у видачі
траншів, що призвело до понесення ним
матеріальних втрат, тому просить
визнати договір недійсним.

Суд не вважає, що договори
відновлювальної кредитної лінії та
додаткова угода укладені під впливом
помилки чи обману, або ж в порушення ЗУ
„Про захист прав споживачів".

Зокрема позивачем не доведено, що зі
сторони банку вчинялися якісь умисні
дії, що вплинули на його волевиявлення,
або ж сторона помилилася щодо природи
правочинів, або ж позивача не в повному
обсязі проінформовано про умови
кредитного договору, або ці умови є
нечіткими чи не зрозумілими.

Той факт, що в п.п. 3.3.3. та п. 2.4.5. договору
№ 286/25-650 від 20.08.2008 року не вказано
номери рахунків, не може бути підставою
для визнання цього договором
недійсним, оскільки позивачем не
доведено що це свідчить про обман чи
помилку, на які він посилався в позові.
Крім того, як пояснив представник
позивача такі рахунки вказані в
екземплярі договору Банку.

Факт укладання договору доручення між
ПАТ „ Укрсоцбанк" та Борговою агенцією
„Пристав" від 23.09.2012 року та ненадання
чергового траншу, на що посилався
позивач, обґрунтовуючи позов, не може
бути підставою для визнання недійсним
кредитного договору № 286/25-649, оскільки
як зазначалося вище відповідно до
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України, саме на момент вчинення
правочину.

Виконання чи невиконання сторонами
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визначення
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним.

Щодо визнання Договору
відновлювальної кредитної лінії
№286/25-249 від 20.08.2008 року недійсним з тих
підстав, що згідно пункту 3.3.9 Договору
банк поклав на ОСОБА_1 обов'язок без
попереднього погодження з кредитором:
не отримувати кредити в інших
банківських установах, не надавати
поручительств, не обтяжувати своє
майно будь-якими зобов'язаннями, суд
зазначає наступне.

Згідно 627 ЦК України сторони є вільними
в укладені договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

На переконання суду вищевказані
положення договору не суперечить
положенням ст. 41 Конституції України
щодо вільного розпорядження майном, ст.
48 Конституції щодо права на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї та ст.22 Конституції, на які
посилається позивач, оскільки
вищевказані положення договору на
переконання суду є додатковими
гарантіями для Банку щодо повернення
кредитних коштів і не тягне за собою
інших правових наслідків, крім
передбачених п. 4.2. Договору у виді
сплати штрафу, що не суперечить свободі
договору.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання недійсним
кредитного Договору відновлювальної
кредитної лінії №286/25-649 від 20.08.2008 року,
Додаткової угоди до договору від 21.10.2008
року, Договору відновлювальної
кредитної лінії №286/25-250 від 20.08.2008 року,
від повідано не підлягають задоволенню
вимоги про визнання недійними похідних
зобов'язань: договору поруки та
іпотечного договору від 20.08.2008 року,
які позивач просив визнати недійсними
з посиланням на положення ч.2 ст. 548 ЦК
України.

Щодо вимог про зобов'язання нотаріуса
виключити записи з реєстру іпотек суд
відмовляє, оскільки, крім відсутності
підстав для внесення таких відомостей
до Державного реєстру іпотек через
безпідставність вимог про визнання
недійсним іпотечного договору, -
відповідно ч.3 ст. 5 та ст.. 6 ЗУ
„Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" та
ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», починаючи з
01.01.2013 року нотаріус не уповноважений
виключати відомості з реєстру заборон
відчуження.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк»,
заперечуючи проти позовних вимог через
їх безпідставність, просив також
відмовити в задоволенні позову через
пропуск строку давності звернення до
суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
абзаці третьому пункту 11 Постанови
Пленуму Верховного суду України „Про
судове рішення у цивільній справі", № 14
від 18.12.2009 року, встановивши, що строк
для звернення з позовом пропущено
без поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною
у спорі, зробленою до ухвалення
ним рішення, крім випадків, коли
позов не доведено, що є самостійною
підставою для цього.

Таким чином суд відмовляє в
задоволенні позову через
безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" про визнання недійсним
договору відновлювальної кредитної
лінії № 286/25-649 від 20.08.2008 року,
додаткової угоди до договору, договору
відновлювальної кредитної лінії №
286/25-650 від 20.08.2008 року, договору поруки,
іпотечного договору, зобов'язання
нотаріуса вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом 10 днів з дня
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії даного рішення.

Суддя:
І.Ю. Хуторна