Справа №461/8653/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в
складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Бішко В.М.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника
відповідача-1 - Балюєва С.В.,

відповідача-2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Львівської міської ради та ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідачів про визнання
права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову покликається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, про
що Галицьким відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції
ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено відповідний
актовий запис №315 та видано свідоцтво
про смерть серія НОМЕР_1. За життя, а
саме 27.06.2013 року, ОСОБА_5 було складено
заповіт, який було посвідчено
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстровано в реєстрі за № 688,
відповідно до якого, спадкодавець
зробила на випадок своєї смерті
розпорядження, відповідно до якого все
своє майчо, де б воно не знаходилося і з
чого б воно не складалося, і взагалі все
те, що належатиме їй на день смерті і на
що вона за законом матиме право -
заповіла позивачці.

09.07.2013 року, позивач звернулася до
приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини за заповітом на
підставі якої була заведена спадкова
справа та внесено реєстраційний запис
до спадкового реєстру № 54704921. Крім
цього, 10.03.2009 року, між спадкодавцем
ОСОБА_5 та третьою особою ОСОБА_3 було
укладено договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом
Першої Львівської державної
нотаріальної контори Сулимою H.Б. та
зареєстрований у реєстрі за № 6-433.
Відповідно до даного договору
довічного утримання ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_3 належну їй на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1,
а відповідачка ОСОБА_3, в свою чергу,
прийняла зазначену квартиру та
зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_5
утриманням та доглядом довічно.

Спірна квартира до моменту укладення
договору довічного утримання належала

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на квартиру №21387, виданого
13.06.1994 року Львівською міською
адміністрацією згідно з
розпорядженням №787, зареєстрованого
Львівським МЕТІ та записаного в
реєстрову книгу: 11, за номером запису:
8615 (реєстраційний номер 29766439). Також,
під час укладення договору довічного
утримання та у зв'язку з його
посвідченням нотаріусом Сулимою H.Б.
було накладено заборону відчуження
зазначеною у договорі квартири АДРЕСА_1
до припинення чи розірвання договору
довічного утримання.

На підставі вказаного договору
довічного утримання відповідачкою
ОСОБА_3 було зареєстровано право
власності на спірну квартиру, про що
15.03.2010 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було
видано витяг про реєстрацію право
власності на нерухоме майно № 25564800.

У зв'язку із невиконанням
відповідачкою ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань за договором довічного
утримання прокурор Галицького району
м. Львова 06.09.2012 року звернувся до
Залізничного районного суду м. Львова
із позовом в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про розірвання договору довічного
утримання. 20.05.2013 року дане рішення було
задоволено.

Враховуючи те, що у зв'язку з
розірванням договору довічного
утримання, у відповідачки ОСОБА_3
припинилося право власності на спірну
квартиру, а ОСОБА_5 набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1, однак
позивачка не встигла оформити
правовстановлюючі документи на
вказану квартиру, нотаріально оформити
своє право на спірне майно в порядку
спадкування, тому просить задоволити
позовні вимоги.

У судовому засідання позивачка
уточнила позовні вимоги, а саме просила
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 1
кімнати житловою площею 20,1 кв.м. та
кухні; загальною площею 35,8 кв.м. із
приналежною до квартири коморою в
підвалі площею 7,0 кв.м.

Представник відповідача Балюєв С.В. у
судовому засіданні позивні вимоги
заперечив, оскільки вважає позов таким,
що є безпідставним та не підлягає до
задоволення.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
повністю та просила такі задоволити.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, на
підтвердження та спростування
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

Відповідно до заповіту від 28.06.2013 року
померла ОСОБА_5 заповіла все своє майно,
де б воно не знаходилось і з чого б воно
не складалось, і взагалі все те, що
належатиме їй на день смерті і на що
вона матиме право заповідає позивачі
ОСОБА_4 /а.с. 9/.

Згідно договору довічного утримання
від 10.03.2009 року укладеного між
спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачкою
ОСОБА_3, за яким ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_3 належну їй на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1,
а відповідачка ОСОБА_3, в свою чергу,
прийняла зазначену квартиру та
зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_5
утриманням та доглядом довічно /а.с.
11-12/.

Відповідно до технічного паспорта від
11.07.1994 року квартира по АДРЕСА_1,
належить померлій ОСОБА_3, яка
складається з 1 кімнати, житловою
площею 20,1 кв.м. в тому числі, кухні
площею 8,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,2
кв.м., вбиральні (поєднаної) - 1,0 кв.м.,
коридор 3,6 кв.м. - загальна площа 38,8 кв.м.
/а.с.14/.

Як вбачається із рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 20.05.2013 року,
позовну заяву прокурора Залізничного
району м. Львова, який звернувся до суду
інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання - задоволено /а.с.15-16/.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 11.11.2013 року
прийнято відмову ОСОБА_3 від
апеляційної скарги на рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 20.05.2013 року /а.с.60/.

Згідно спадкової справи №03/2013 року,
щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5, позивачем було подано заяву
09.07.2013 року про прийняття спадщини за
заповітом /а.с. 79-95/.

Відповідно до реєстраційної справи
наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», квартира
АДРЕСА_1 належала на праві приватної
власності померлій ОСОБА_5 /а.с. 95-104/.

У відповідності до положень ст.11 ст.60 ЦК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, яка на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Отже, в даному
випадку право на спадкування за
заповітом квартири АДРЕСА_1 має
позивачка.

Відповідно до ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно із ст.748 ЦК України набувач стає
власником майна, переданого йому за
договором довічного утримання
(догляду), відповідно до статті 334 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Таким чином, у зв'язку із розірванням
згідно з рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 20.05.2013 року
договору довічного утримання,
спадкодавець, відповідно до приписів ч.
1 ст. 756 ЦК України, набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1, хоча
документально за життя зареєструвати
своє право власності на квартиру не
встигла.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

Згідно ст.1223 ЦК України, позивачка, як
особа, яка визначена спадкодавцем у
заповіті, має право на спадкування
після смерті ОСОБА_5

Крім цього, позивачка 09.07.2013 року подала
заяву до нотаріуса про прийняття
спадщини за заповітом, що відповідає
строкам передбачених ст.ст.1269, 1270 ЦК
України.

Отже, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України
спадщина, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_5 належить позивачці, як єдиному
спадкоємцю, незалежно від часу
прийняття спадщини, а з часу відкриття
спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відтак, зібрані по справі докази,
оцінені судом належним чином, кожен
окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність на
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставин свідчать
про те, що у суду є підстави для
задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 328, 744, 748, 756, 1216, 1217, 1220, 1223,
1268 ЦК України України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 1
кімнати житловою площею 20,1 м. кв. та
кухні; загальною площею 35,8 м. кв. із
приналежною до квартири коморою у
підвалі площею 7,0 м. кв.

Судові витрати віднести за
рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом 10-ти
днів після його проголошення. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк