АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9822 /2014
Головуючий у 1-ій інстанції
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач
Л.Д.

суддів: Шахової О.В.,
Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко
Д.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту, процентів, нарахованих за
користування кредитом та пені;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 26 березня 2014
року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного
суду м.Києва від 26.03.2014 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 27.09.2007 року в
розмірі 105 410 доларів США 63 центи, що за
офіційним курсом Національного Банку
України станом на 08.11.2013 року становить
842 549 грн. 80 коп. та судовий збір у
розмірі 3441 грн. 00 коп., а всього стягнуто
845 990 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на незаконність
ухваленого рішення, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції не сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи, а
відтак судом не встановлені обставини,
що мають істотне значення для
вирішення справи відповідно до вимог
закону, і які відповідають істині. За
відсутністю відповідача в судовому
засіданні суд повинен був ухвалити
заочне рішення, але всупереч вимогам
чинного законодавства суд позбавив
відповідача можливості звернення до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення. ОСОБА_3 не погоджується також і
з розрахунком суми боргу, наданим
представником позивача, оскільки така
сума розрахунку, на його думку, значно
завищена та не відповідає дійсності.
Проте, суд на цей факт не звернув уваги.
Позивач не надав докази звернення до
поручителя з повідомленням про факт
невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за кредитним договором, тому
нарахування штрафних санкцій та пені є
безпідставним та необґрунтованим. Поза
увагою суду залишилося також те, що в
дійсності між Позивачем та
Відповідачем-1 був укладений кредитний
договір №0, а в якості
забезпечення виконання позичальником -
Відповідачем-1 своїх зобов'язань по
кредитному договору є, згідно
іпотечного договору, нерухоме майно
(відповідно до п. 2.1 кредитного
договору), а саме трикімнатна квартира,
загальною площею 55 м. кв. що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. І саме іпотечний
договір є похідним від кредитного
договору.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк»,
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
відповідно до вимог закону. Від
апелянта ОСОБА_3 надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з викликом його до
військкомату. Проте, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення даного
клопотання, оскільки до нього
заявником не долучено належних доказів
на підтвердження викладених підстав
поважності неявки відповідача в судове
засідання.

Колегія суддів розцінила причини
неявки сторін по справі в судове
засідання як неповажні. У
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу за їх
відсутності та розглянула справу у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
27.09.2007 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого банк
зобов'язується надати позичальнику
кредитні кошти (кредит) в іноземній
валюті, долар США (USD), в сумі 94400,00
доларів США, що дорівнює еквіваленту
476720,00 грн. за курсом НБУ на день
укладання договору, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредитні кошти (кредит) та
сплатити плату за користування
кредитом у порядку та на умовах,
зазначених у даному договорі. При цьому
сторони обумовили, що гривневий
еквівалент суми кредиту зазначається в
договорі лише в разі надання банком
кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до Статуту Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
рішенням Загальних Зборів Акціонерів
від 27 жовтня 2009 року Акціонерний
комерційний інноваційний банк
«УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням
своєї діяльності у відповідність до
норм Закону України «Про акціонерні
товариства» змінив найменування на
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», яке виступає
правонаступником по всіх правах та
зобов'язаннях Акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк».

З метою забезпечення виконання
зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 27.09.2007 року, між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 145282 від
27.09.2007 року, відповідно до якого, ОСОБА_3
зобов'язується перед кредитором
відповідати за невиконання
позичальником ОСОБА_2 усіх його
зобов'язань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору № 0
від 27.09.2007 року, укладеного між
кредитором та позичальником, в повному
обсязі як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому.

ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі
виконано покладені на нього за
вказаним кредитним договором
зобов'язання. Проте, відповідачі не
виконують покладені на них
зобов'язання, у зв'язку з чим і виникла
наявна кредитна заборгованість, що
станом на 08.11.2013 року складає 105 410,63
доларів США, що за курсом НБУ станом на
08.11.2013 року становить 842 549,80 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплачені відсотки.

Згідно п.п. 1.2.2. п. 1.2. Розділу 1 Договору,
позичальник зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі в терміни та
розмірах, що встановлені графіком
погашення кредиту згідно Додатку № 1 до
договору (якщо сторонами визначено
такий графік погашення та укладено
Додаток № 1 до договору), але в
будь-якому випадку не пізніше 27 вересня
2037 року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту
відповідно до умов цього договору
та/або згідно умов відповідної угоди
сторін.

Відповідно до п.п. 1.3.3. п. 1.3. Розділу 1
договору, нараховування процентів за
цим договором здійснюється щомісяця, в
останній робочий день поточного
місяця, методом «факт/360» відповідно до
вимог чинного законодавства України.
Період нарахування процентів згідно
умов цього договору починається з дня
фактичного надання кредитних коштів,
якого умовами пунктів 1.3.2., 5.2. договору
не передбачено іншу дату початку
нарахування процентів, а в наступному -
з першого календарного дня поточного
місяця, і закінчується останнім
календарним днем поточного місяця. При
цьому проценти нараховуються на суму
кредитних коштів, що фактично надані
банком позичальнику і які ще не
повернуті останнім у власність банку
відповідно до умов договору.

Згідно п.п. 1.3. п. 1 даного договору,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу),
сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

Відповідно до п.1.4. п.1 договору,
відповідальність поручителя і
боржника є солідарною.

За приписом ч.1 ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частинами 1, 2 ст.553 ЦК України,
визначено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п. 4.1. Розділу 4 договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 27 вересня 2007 року, за порушення
позичальником термінів погашення
будь-яких своїх грошових зобов'язань,
передбачених цим договором, зокрема,
термінів повернення кредиту (всієї
суми або його частини) та/або термінів
сплати процентів та/або комісій, банк
має право вимагати від позичальника
додатково сплатити банку пеню в
наступному порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу, якщо сума такої
заборгованості виражена у гривні;

- в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від гривневого еквіваленту
суми простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені, якщо сума
такої заборгованості виражена у
іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день
прострочення, включаючи день погашення
заборгованості, але в будь-якому
випадку такий розмір пені не може
перевищувати розмір, встановлений
чинним законодавством України на
момент її нарахування.

В порушення умов договору,
відповідачем ОСОБА_2 не проводилась
оплата грошових коштів відповідно до
умов договору про надання споживчого
кредиту, у зв'язку з чим відповідно до
наданого розрахунку заборгованості,
загальна сума заборгованості за
договором станом на 08.11.2013 року
складала 105 410,63 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 08.11.2013 року
становило 842 549,80 грн., з яких:

- 81 459,27 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 08.11.2013 року становить 651 103, 95
грн. - кредитна заборгованість;

- 21 271,63 доларів СІНА, що за курсом НБУ
станом на 08.11.2013 року становить 170 024,14
грн. - заборгованість по процентам;

- 626,51 долар США, що за курсом НБУ станом
на 08.11.2013 року становить 5 007,67 грн. - пеня
за прострочення сплати по кредиту;

- 2 053,55 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 08.11.2013 року становить 16 414,04
грн. - пеня за прострочення сплати
процентів.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як роз'яснено в п. 29 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, при вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

Відповідно до п.п. 3.4.3. п. 3.1. Розділу 3
договору про надання споживчого
кредиту, позичальник зобов'язується
достроково повернути банку в повному
розмірі всю суму кредиту та повністю
сплатити плату за кредит у разі
застосування банком права вимоги
дострокового повернення кредиту в
порядку, визначеному розділом 6
договору.

Згідно п.п. 6.1.2. п. 6.1. Розділу 6 договору
про надання споживчого кредиту,
сторони, керуючись чинним
законодавством України, зокрема,
статтями 525, 611 Цивільного кодексу
України, погодили, що банк має право
визнати термін повернення кредиту
таким, що настав згідно з пункту 1.2.2.
цього договору, та вимагати від
позичальника дострокового повернення
всієї суми кредиту та повної сплати
плати за кредит, змінивши при цьому
терміни повернення кредиту та плати за
кредит в сторону зменшення.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.10.2013 року на адресу відповідачів
позивачем було направлено вимоги, з
проханням сплатити заборгованість за
договором. Разом з тим, дані вимоги
позивача були залишені відповідачами
поза увагою та заборгованість погашена
не була.

За таких обставин, суд дійшов
правомірного висновку, що цивільне
(майнове) право позивача по отриманню
від відповідачів кредитної
заборгованості, відсотків та пені
підлягає судовому захисту в порядку,
визначеному п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, а
відповідно позов ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом
та пені задоволений обгрунтовано. З
відповідачів правомірно стягнуто
солідарно на користь позивача
заборгованість на загальну суму 105 410
доларів США 63 центи, що за офіційним
курсом НБУ станом на 08.11.2013 року
становить 842 549 грн. 80 коп.

Апелянтом не надано суду будь - яких
доказів, які б спростовували розмір
заборгованості визначений банком та з
яким погодився суд першої інстанції.

Наявність іпотечного майна (за
договором іпотеки) не є підставою для
відмови банку у позові про стягнення з
позичальника та з поручителя
заборгованості за договором, оскільки
право звернення стягнення на предмет
іпотеки належить саме банку.

Отже, твердження апелянта про
незаконність ухваленого рішення,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на думку суду є необґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 26 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: