У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 вересня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Київського національного університету
ім. Тараса Шевченка до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та виселення,
за касаційними скаргами ОСОБА_4 та
Київського національного університету
ім. Тараса Шевченка на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Київський
національний університет ім. Тараса
Шевченка (далі - КНУ ім. Т. Шевченка)
звернувся до суду з позовом, у якому з
урахуванням уточнень просив стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за користування
житловим приміщенням у розмірі 23 832,59
грн та виселити останню із займаної
кімнати АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що на підставі списку
військовослужбовців на заселення
гуртожитку, затвердженого заступником
Міністра оборони України -
командувачем військ протиповітряної
оборони генерал-полковником О.
Стеценком, до гуртожитку АДРЕСА_1 за
вказаною вище адресою, що належить
університету, були заселені
військовослужбовці. серед яких і
ОСОБА_4

Зазначав, що відповідач проживає у
кімнаті АДРЕСА_1, яка має два
ліжко-місця.

На час її заселення розмір і порядок
оплати було врегульовано наказом
ректора від 21 березня 2006 року № 184-32
«Про оплату за користування
гуртожитками університету».

13 травня 2011 року наказом ректора
університету № 370-32 «Про оплату за
користування гуртожитками
університету» тарифи на проживання
було змінено.

Калькуляцією, яка є додатком до наказу
визначено, що вартість проживання
інших категорій проживаючих (до якої
відносяться і військовослужбовці) у
гуртожитку АДРЕСА_1 КНУ ім. Т. Шевченка
встановлено у розмірі 420 гривень за
одне ліжко-місце за місяць. Про зміну
вартості розміру оплати усі проживаючі
були попереджені своєчасно.

Оплату отриманих послуг ОСОБА_4
спочатку вносила в повному розмірі, а
згодом - частково.

З урахуванням змін тарифів борг
відповідачки станом на листопад 2012
року складає 17 332,59 грн, сплатити який у
добровільному порядку вона не бажає.

Крім того, починаючи з 01 січня 2012 року
університет не має жодних договірних
відносин з Міністерством оборони
України, а отже й відсутні підстави,
які б надавали право ОСОБА_4 на
проживання у гуртожитку АДРЕСА_1

Ураховуючи наведене, КНУ ім. Т. Шевченка
просило задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 02 квітня 2014
року, залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року, позовні вимоги КНУ ім.
Т. Шевченка задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КНУ ім. Т.
Шевченка заборгованість зі сплати за
проживання у розмірі 23 832,59 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій в частині
задоволення позовних вимог та ухвалити
нове рішення про відмову в позові,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

КНУ ім. Т. Шевченка у своїй касаційній
скарзі, посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати судові рішення в
частині відмови у задоволенні позову
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позову у повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що ОСОБА_4 має заборгованість за
отримані послуги з проживання у
розмірі 23 832, 59 грн, тому зобов'язана їх
сплатити.

Відмовляючи у задоволенні вимог про
виселення, суди виходили з того, що
ОСОБА_6 поселена до кімнати АДРЕСА_1 на
підставі договірних відносин між КНУ
ім. Т. Шевченка та Міністерством
оборони України й не може бути виселена
з неї на підставі ст.132 ЖК України,
оскільки має місце невиконання
договірних зобов'язань з боку
Міністерства оборони України, а не
відповідачки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарг та матеріали витребуваної
справи не дають підстав вважати, що
судами при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційних скаргах доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Київського
національного університету ім. Тараса
Шевченка відхилити, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова