Справа №584/37/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Токарєв С. М.Номер
провадження 22-ц/788/1866/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 47
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 26 березня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Князівської сільської ради
Путивльського району, третя особа -
Відділ Держземагенства у
Путивльському районі Сумської області

про визнання незаконним та скасування
державного акту на право приватної
власності на землю

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, Князівської сільської ради
Путивльського району, третя особа -
Відділ Держземагенства у
Путивльському районі Сумської області

про визнання незаконним та скасування
державного акту на право приватної
власності на землю,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3
задоволено.

Визнано недійсним та скасовано
державний акт на право приватної
власності на землю серії ІІ-СМ № 039848,
виданий 24 березня 2001 року ОСОБА_3 на
підставі рішення 16 сесії 23 скликання
Князівської сільської ради від 22
лютого 2001 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 506.

Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не
погоджується з висновками суду, вважає
їх такими, що не відповідають
обставинам справи та вказує на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. При цьому
зазначає, що державний акт відповідача
не відповідає вимогам земельного
законодавства. Відчуження земель
сільськогосподарського призначення до
січня 2005 року заборонялось,
відповідач своєчасно юридично не
оформив свої права на землю, а на момент
видачі йому державного акту апелянт
вже реалізувала своє право на майно.

Заслухавши пояснення апелянта, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач придбав частку земельної
ділянки (паю) у позивачки на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу, тобто державний акт
позивачці був виданий тоді, коли вона
перестала бути його власником.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, оскільки він
відповідає зібраним у справі доказам
та нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 29
липня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
укладений нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу права на
земельну частку (пай), площею 7,69 умовних
кадастрових гектарів, розташовану на
території Князівської сільської ради.
(а.с. 19)

24 березня 2001 року ОСОБА_3 на підставі
рішення 16 сесії 23 скликання
Князівської сільської ради
Путивльського району Сумської області
від 22 лютого 2001 року було видано
Державний акт серії II-СМ № 039848 на право
приватної власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 6,133 га на території Князівської
сільської ради. (а.с. 20)

15 березня 2002 року ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу права на
земельну частку (пай) від 29 липня 1999
року № 1320 також отримав Державний акт
на вказану земельну ділянку серії І-СМ
№ 009211. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, що діяв на
момент укладення договору, за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Із змісту договору вбачається, що
позивачка ОСОБА_3 за продаж права на
земельну ділянку, посвідченого
сертифікатом, отримала кошти в розмірі
2500 грн. (а.с. 19)

Пунктом 5.2 Договору купівлі-продажу
передбачено, що договір після
нотаріального посвідчення підлягає
реєстрації районною державною
адміністрацією за місцезнаходженням
сільськогосподарського акціонерного
товариства з внесенням відповідних
змін до записів у Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку, проте з довідки Путивльської
райдержадміністрації від 05 лютого 2014
року № 01-21/379 вбачається, що зазначена
Книга не ведеться (а.с. 19, 76)

З довідки виконкому Князівської
сільської ради від 04 лютого 2014 року
вбачається, що ОСОБА_4 використовує
вищезазначену земельну ділянку, як
самостійник та сплачує податок за її
використання. (а.с. 77)

Одночас встановлено, позивачка
земельну ділянку не обробляла та не
сплачувала податки. З її пояснень
вбачається, що тільки в 2013 році виник
спір за земельний пай, договір
купівлі-продажу якого нею не
оспорюється.

Доводи апелянта про те, що Державний
акт відповідача виготовлений з
порушенням діючого законодавства не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
№ 666/94 від 10 листопада 1994 року, що був
чинний на той час, право на земельну
частку (пай) може бути об'єктом
купівлі-продажу, дарування, міни,
успадкування, застави.

Пунктом 2 Указу Президента «Про захист
прав власників земельних часток (паїв)»
від 21 квітня 1998 року № 332/98, що діяв на
час укладення договору, передбачалось,
що договори купівлі-продажу, дарування,
міни права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом, після
нотаріального посвідчення підлягають
реєстрації районною державною
адміністрацією за місцезнаходженням
колективного сільськогосподарського
підприємства з внесенням відповідних
змін до записів у Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай).

Проте, з довідки Путивльської
райдержадміністрації від 05 лютого 2014
року № 01-21/379 вбачається, що Книга
реєстрації сертифікатів
адміністрацією не ведеться. (а.с. 76)

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що право
власності на спірну земельну ділянку
перейшло від позивача до відповідача
на підставі договору купівлі-продажу,
який сторонами не оспорювався, а тому
суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4 та скасував державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-СМ № 039848, виданий 24 березня 2001
року ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Суд при ухваленні
рішення проаналізував зібрані по
справі докази, надав їм належну оцінку
та обґрунтовано задоволив вимоги
позивача.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко