Справа № 352/2481/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2122/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря: Турів О.М.,

з участю: представника апелянта
ОСОБА_2, заявника ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_3 про скасування заходів
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком, стягнення завданої шкоди та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про стягнення матеріальної шкоди,
заборону вчинення певних дій, усунення
перешкод в користуванні спільним
майном і стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
ухвалу Тисменицького районного суду
від 09 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду
від 01 липня 2014 року для забезпечення
первісного позову ОСОБА_5 заборонено
відповідачці ОСОБА_3 вчиняти дії по
здачі в оренду стороннім особам
належних їй приміщень у спірному
будинковолодінні АДРЕСА_1.

12.08.2014 року відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_3 подала заяву про
скасування заходів забезпечення
позову, мотивуючи тим, що вона не
проживає у спірному будинку після його
реального розподілу, проведеного за
рішенням Апеляційного суду Івано-
Франківської області від 11.04.2013 року, а
належні їй на праві власності
приміщення здавала в оренду згідно
укладеного відповідно до
законодавства договору оренди. Отже,
накладена судом заборона вчиняти дії
по здачі в оренду житла перешкоджає їй
в реалізації права на володіння,
користування та розпорядження своєю
власністю. Вона ж має право на зайняття
підприємницькою діяльністю по здачі в
оренду власного чи орендованого
нерухомого майна, що є одним з головних
джерел її доходів, тому незрозуміло,
яким чином передача нею в оренду
належної їй частини будинковолодіння
може у подальшому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Тисменицького районного суду
від 09 вересня 2014 року скасовано заходи
забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, стягнення завданої
шкоди згідно ухвали Тисменицького
районного суду від 01.07.2014 року щодо
заборони відповідачці ОСОБА_3 вчиняти
дії по здачі в оренду стороннім особам
належних їй приміщень у спірному
будинковолодінні АДРЕСА_1.

На вказану ухвалу ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою заборонити ОСОБА_3 здійснювати дії
по здачі в оренду стороннім особам
приміщення в будинковолодінні АДРЕСА_1.
Зокрема, апелянт не погоджується із
висновком суду про скасування заходів
забезпечення позову мотивуючи тим, що
при поділі будинковолодіння у
спільному користуванні сторін
залишена земельна ділянка площею 0,0846
га, яка не поділена реально, єдиним є і
вхід у будинок. Зазначає також, що він
тимчасово користується пожежною
драбиною, проте в зимовий період
користування таким входом на другий
поверх є неможливим. Апелянт вважає, що
суд при скасуванні заходів
забезпечення позову не врахував
вищевказані обставини та вимоги ст.358
ЦК України, відповідно до якої право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою, а при відсутності згоди спір
вирішується в судовому порядку. На
думку апелянта, поза увагою суду
залишена та обставина, що відповідачка
поселила в будинковолодіння чужих
людей і він не має проходу до своєї
частини будинковолодіння та змоги
користуватися загальними
комунікаціями, а тому він просив
забезпечити позов шляхом заборони
відповідачці здійснювати дії по здачі
в оренду стороннім особам приміщення в
будинковолодінні до вирішення спору в
суді. Крім того, судом не враховано, що
правильність ухвали про забезпечення
позову вирішується в апеляційному
суді, тому не було необхідності
негайного скасування забезпечення
позову.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала з наведених у ній мотивів та
просила її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4
заперечили проти задоволення
апеляційної скарги та просили її
відхилити, вважаючи ухвалу законною та
обґрунтованою.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб,
що беруть участь у справі, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Із матеріалів справи вбачається, що
предметом позову ОСОБА_5 є усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком та стягнення завданої шкоди.

Також встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 11.04.2013 року між сторонами
проведено реальний розподіл спірного
будинковолодіння, у зв'язку з чим право
спільної власності на нього
припинилося (ч.3 ст.372 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_3 наділена всіма
правомочностями власника і вправі на
власний розсуд розпоряджатися своєю
часткою у будинковолодінні, в тому
числі здавати в оренду.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_3
зареєстрована як фізична
особа-підприємець і має право
займатися таким видом діяльності як
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна.

Крім того матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_3, маючи право на
зайняття підприємницькою діяльністю
по здачі в оренду власного чи
орендованого нерухомого майна, належні
їй на праві власності приміщення у
спірному будинку здавала в оренду
згідно укладеного відповідно до
законодавства договору оренди.

Як зазначила в судовому засіданні
апеляційної інстанції сама заявниця,
на даний час її частину домоволодіння
ніхто не орендує і ніхто, окрім неї, там
не проживає.

Таким чином, здавання відповідачкою в
оренду свого житла, що є правом
останньої та здійснюється відповідно
до договору оренди, не містить реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення первісного позову, а тому
колегія суддів погоджується із
висновком суду про скасування заходів
забезпечення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
не спростовують правильного висновку
суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвалу постановлено з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст.307, 312, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду
від 09 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
О.Ю. Беркій

Я.Д. Горблянський