Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/632/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської
області в складі :

головуючого-суддді
Ковальчука М.В.

при
секретарі Дворак Г.П.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Олевську цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі:
ПриватБанк) звернулося до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2 стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 26076,52 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 01.08.2006 року відповідач
отримав кредит у розмірі 7440,00 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Представник позивача направив на
адресу суду заяву в якій просить суд
розглянути справу у його відсутність,
вимоги позовної заяви підтримує.

Відповідач був повідомлений про день,
час та місце розгляду справи через
засоби масової інормації.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі представлених
доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ст.ст.11,509 ЦК України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог закону.

Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст.551 ЦК України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Як випливає з матеріалів справи, що
01.08.2006 року між ПриватБанком та
відповідачем був укладений кредитний
договір № б/н про надання останньому
кредиту в сумі 7440,00 грн., із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки до травня 2009 року.
Також відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг, кредитний
договір дії 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про зупинення дії договору,
договір автоматично лонгується.
Відповідно до матеріалів справи
останній платіж провівся відповідачем
22.02.2011 року, отже строк давності
відраховується від цієї дати.
Зазначений договір підписаний
сторонами (а.с.8).

Відповідно до умов укладеного договору
визначених в заяві позичальника,
договір складається з заяви
позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка».

Заявою позичальника передбачено, що
виконання договору здійснюється
шляхом погашення заборгованості по
кредиту в наступному порядку:
щомісячним платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості. Погашення
заборгованості по Кредитному ліміту
проводитися шляхом внесення коштів на
карту клієнтом, так і списанням банком
коштів з Дебетної карти згідно із
заявою. (а.с.8)

Як вбачається з позовних вимог
позивача у порушення зазначених норм
закону та Умов договору Відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав. Заявлена
позивачем в обґрунтування позовних
вимог загальна сума заборгованості
станом на 31.07.2013 року складає 26076,52 грн.,
а саме: 7437,82 грн. заборгованість по
кредиту, 16920,77 грн. - заборгованість по
відсоткам, 500грн. - штраф (фіксована
частина), 1217,93 грн. - штраф (процентна
складова).

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Позивачем на обґрунтування своїх
вимог, щодо стягнення заборгованості
надано розрахунок заборгованості. На
обґрунтування своїх вимог, зокрема
щодо стягнення пені, штрафу та
збільшення строку позовної давності на
всі вимоги за кредитним договором ,
позивачем надані Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
викладені на окремих аркушах і
підписані позивачем ПриватБанком.

Як встановлено в судовому засіданні в
наданих позивачем до суду Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам відсутній підпис
відповідача. Умови підписані лише
головою ПриватБанку.

В Умовах не зазначена дата їх прийняття
чи затвердження. Відсутня інформація з
якого по який час діяли положення Умов
у тому варіанті, який представлений
суду, а також, що ці умови стосуються
саме споживчого кредиту наданого
відповідачу, оскільки Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам не
підписані відповідачем, не зазначені в
кредитному договорі як додатки до
нього, відсутня дата складання їх, а
тому суд прийшов до висновку, що
зазначені Умови не є допустимим
доказом у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Таким чином, позивачем не
доведено в судовому засіданні обставин
того, що відповідач був ознайомлений та
згідний з умовами, що викладені в
окремому документі Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам .

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

З статті 261 ЦК України слідує, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживача» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Зазначена норма
матеріального права була чинною як на
момент подання відповідачем заяви про
одержання кредиту, так є чинною і на
момент розгляду справи судом. У зв'язку
з цим позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від заяви
сторони у спорі.

Виходячи із вище зазначених норм та
матеріалів справи судом встановлено,
що відповідач останній платіж здійснив
22.02.2011 року, отже перебіг позовної
давності починається від цієї дати
оскільки позивач довідався про
порушення свого права у зв'язку із
припиненням погашення заборгованості
по кредиту відповідачем. Таким чином на
день розгляду справи у суді загальна
позовна давність тривалістю у 3 роки
позивачем не пропущена, тому вимога про
стягнення коштів в сумі 7437,82 грн. -
заборгованість за кредитом та
заборгованість по процентам за
користування кредитом в сумі 16920,77 грн
підлягають до задоволення.

Вимога про стягнення неустойки (штрафу,
пені ), за позовом ПриватБанка не
підлягає задоволенню за спливом строку
позовної давності який становить 1 рік
і сплив 22.02.2012 року.

Зазначений висновок суду узгоджується
з правовою позицією Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у п.31 Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд керується правилами ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.257,258,261,267 ЦК України,
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживача», ст.ст.10,11,57-60,88,169,209, 212-215,218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» кошти по заборгованісті
за кредитом в сумі 7437,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» кошти по заборгованісті
за користування кредитом (відсотки) в
сумі 16920,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» кошти за оголошення в
пресі в сумі 480,00 грн.

У решті позовних вимог відмовити за
спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Житомирської області
через Олевський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: М. В. Ковальчук