У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів: Мазур
Л.М., Писаної Т.О.,Олійник А.С., Умнової
О.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6, яка діє
через представника ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання
угоди купівлі-продажу дійсною і
визнання права власності; за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9,
ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя особа - служба у
справах дітей Виконавчого комітету
Суворовської у м. Херсоні ради, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 01 червня 2004 року між нею
та відповідачем у простій письмовій
формі укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. За умовами договору
позивач передала відповідачу кошти у
розмірі 60 600,00 грн, а остання
зобов'язалася до 01 вересня 2006 року
нотаріально оформити договір. Станом
на день звернення до суду відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору, тому, з
посиланням на ст. 220 ЦК України, позивач
просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири та визнати за
нею право власності на спірну квартиру.

Заперечуючи проти вказаних вимог,
ОСОБА_6 у жовтні 2013 року подала до суду
зустрічний позов до ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_8, третя особа - служба у справах
дітей виконкому Суворовської у м.
Херсоні ради, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння. В
обґрунтування позову, ОСОБА_6
зазначила, що у 1991 році вона, будучи
членом ЖБК-123, сплатила у повному обсязі
пайовий внесок та набула права
власності на квартиру АДРЕСА_1. У період
з 07 квітня 2001 року по 16 березня 2010 року
вона перебувала за межами України. У
квартирі залишилися проживати її
чоловік та син. 13 серпня 2007 року
Суворовським районним судом м. Херсона
ухвалено рішення про визнання дійсним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності за ОСОБА_8 на спірну
квартиру. У подальшому ОСОБА_8
подарувала квартиру ОСОБА_12, яка 12
жовтня 2007 року продала квартиру ОСОБА_9
та його неповнолітньому сину ОСОБА_11
Вказуючи на те, що договір
купівлі-продажу квартири вона не
укладала, та він не є укладеним
відповідно до вимог матеріального
закону, просила визнати його недійсним,
витребувати квартиру з незаконного
володіння ОСОБА_9 і ОСОБА_11, визнати за
нею право власності на спірну квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_9 та ОСОБА_11 2/3 та 1/3 частини
вказаної квартири та повернуто
зазначену квартиру ОСОБА_6 У
задоволенні решти зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 14 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_6 скасовано і
ухвалено у цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні вказаних вимог. У
решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_6 про перегляд
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції на підставі неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме статей 387, 388
Цивільного кодексу України, що
призвело до ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів
представник ОСОБА_6 посилається на
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 липня 2012 року
та ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 квітня 2013
року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
№ 11 від 30 вересня 2011 року роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надане заявником для порівняння
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 липня 2012 року
не може бути прикладом неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права,
оскільки правові висновки зазначені у
цьому судовому рішенні та в ухвалі, про
перегляд якої подано заяву,
ґрунтуються на різних фактичних
обставинах, встановлених судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_9,
ОСОБА_10, про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною і визнання
права власності; за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя
особа - служба у справах дітей
Виконавчого комітету Суворовської у м.
Херсоні ради, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді: Л.М.
Мазур А.С. Олійник Т.О. Писана О.В. Умнова