АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Справа №2001/2187/12.
Головуючий 1 інст.: - Муленко Л.М.
Провадження №22-ц/790/1705/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: спадкові.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: -
Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 10 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, 3-особа: Балаклійська державна
нотаріальна контора Харківської
області - про визнання прав та
обов'язків забудовника в порядку
спадкування за заповітом та зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області, 3-особа:
Балаклійська державна нотаріальна
контора Харківської області - про
визнання заповіту нікчемним, визнання
права власності на 1 / 2 частину будинку,
визнання прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
законом,

в с т
а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_8 звернувся в
суд із вказаним позовом, який уточнив у
квітні 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що 26 червня 1990 року його мати
ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та
стала мешкати з ним однією сім'єю в
житловому будинку, що належав
чоловікові.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_9
померла.

Після смерті матері він залишився
проживати в будинку свого вітчима
ОСОБА_10

3 серпня 2011 року ОСОБА_10 склав заповіт,
посвідчений секретарем Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області Сафоновою В.В. за р.
№179, згідно з яким заповів йому все
своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер.

Після смерті ОСОБА_10 він у визначений
законом строк звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак оформити
право власності на спадкове майно, яке
складається із житлового будинку
АДРЕСА_1 не має можливості, оскільки
зазначений будинок в експлуатацію не
введений та право власності на нього на
ім'я спадкодавця не оформлено.

Згідно діючого законодавства у разі
смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини, а тому він змушений
звернутись з позовом до суду про
визнання за ним прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
заповітом.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 1216, ч. 1 ст. 1218, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1266, ч. 4
ст.1268 ЦК України, ОСОБА_8 просив суд
визнати за ним права та обов'язки
забудовника житлового будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом,
посвідченим секретарем Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області Сафоновою В.В. 3
серпня 2011 року за р. №179, після смерті
ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка ОСОБА_6 позов не
визнала, посилаючись на його
безпідставність.

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася
в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_8,
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, 3-особа: Балаклійська державна
нотаріальна контора Харківської
області про визнання заповіту
нікчемним, визнання права власності на
1/2 частину будинку в порядку
спадкування за законом та визнання
прав та обов'язків забудовника в
порядку спадкування за законом.

В обґрунтування зустрічного позову
посилалася на те, що позивач ОСОБА_8 є
її рідним братом по матері.

Їх мати ОСОБА_9 26 червня 1990 року
уклала шлюб з ОСОБА_10 та разом зі
своїми дітьми стала мешкати в будинку
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_9 померла,
а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її вітчим ОСОБА_10

Оскільки вона була зареєстрована в
житловому будинку разом з матір'ю та
вітчимом на день їх смерті, вважала, що
вона має право на 1/2 частину будинку
після смерті матері ОСОБА_9 та вітчима
ОСОБА_10

Заповіт, складений ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_8 є нікчемним, оскільки
волевиявлення заповідача не було
вільним, не відповідало його волі,
підпис на заповіті не належить
заповідачеві, заповіт не відповідає
його формі.

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 215, 219, ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1218, ст.
ст. 1247, 1248, 1261, 1262, 1267, 1268 ЦК України,
ОСОБА_6 просила суд визнати заповіт,
зроблений ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 та
посвідчений секретарем Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області Сафоновою В.В. 3
серпня 2011 року за р. №179 нікчемним.

Визнати за нею в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та
після смерті ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 права та обов'язки
забудовника житлового будинку АДРЕСА_1
в розмірі 1 /2 частину житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_8 зустрічний позов не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Представник Андріївської селищної
ради Балаклійського району
Харківської області позовні вимоги
ОСОБА_8 визнав. Зустрічний позов ОСОБА_6
не визнав, посилаючись на його
необґрунтованість.

Представник Балаклійської державної
нотаріальної контори Харківської
області в судове засідання не з'явився.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 10 січня 2014
року первісний позов ОСОБА_8
задоволено.

Визнано за ОСОБА_8 права та обов'язки
забудовника житлового будинку АДРЕСА_1
області в порядку спадкування за
заповітом, посвідченим секретарем
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області Сафоновою В.В. 3 серпня 2011 року
за р. №179, після смерті ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 про визнання заповіту,
посвідченого секретарем Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області 3 серпня 2011 року за
р. №179 нікчемним, визнання за нею права
власності на 1/ 2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнання за нею
прав і обов'язків забудовника в порядку
спадкування за законом відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні первісного позову ОСОБА_8
та задовольнити зустрічний позов
ОСОБА_6

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи первісний позов суд
виходив з того, що ОСОБА_8 є спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_10, у
визначений законом строк прийняв
спадщину, а тому за ним слід визнати
права та обов'язки забудовника
житлового будинку АДРЕСА_1 області.

Відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд виходив з того,
що заповіт ОСОБА_10 складений з
додержанням вимог щодо його форми та
посвідчення, а тому підстав для
визнання його нікчемним, а також
визнання за ОСОБА_6 прав та обов'язків
забудовника спірного житлового
будинку в розмірі 1/2 частини в порядку
спадкування за законом після смерті її
матері та вітчима відсутні.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_10 являвся власником житлового
будинку АДРЕСА_1 області, в якому йому
належало 7/8 часток будинку на підставі
договору дарування, посвідченого
Андріївською селищною радою 12 жовтня
1984 року за р. № 427 та 1/8 частка на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого Балаклійською
державною нотаріальною конторою 7
вересня 1984 року за р. №1825 (а. с. 42 том №1).

Рішення виконавчого комітету
Андріївської селищної Ради народних
депутатів №ПР-3 від 11 березня 1987 року
ОСОБА_10 надано дозвіл на будівництво
нового житлового будинку по типовому
проекту 184-24-31 на земельній ділянці
АДРЕСА_1.

10 березня 1987 року архітектором
Балаклійського району Харківської
області надано ОСОБА_10 дозвіл на
виконання робіт по індивідуальному
будівництву зі строком закінчення
робіт 11 березня 1990 року, а також
складено акт про розбивку в натурі
фундаменту будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 (а. с. 134,136 том №1).

Згідно довідки Балаклійського бюро
технічної інвентаризації №538 від 22
травня 2012 року житловий будинок
АДРЕСА_1, який раніше належав ОСОБА_10
був знесений, а на його місці протягом
1982 - 1991 років збудовано новий житловий
будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б»,
гараж-літня кухня літ. «В», паркан №1,
ворота №2, колодязь №3, вбиральню № 4,
літній душ №5, убиральня № 6 (а. с. 42 том
№1).

1 березня 2012 року Балаклійським бюро
технічної інвентаризації на
замовлення ОСОБА_8 виготовлено
технічний паспорт на житловий будинок
АДРЕСА_1 (а. с. 21-26 том №1).

Рішенням виконавчого комітету
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області №93 від 22 березня 2000 року
ОСОБА_10 передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку АДРЕСА_1 в
розмірі 0,105 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а. с. 44 том №1).

Новозбудований ОСОБА_10 житловий
будинок на теперішній час в
експлуатацію не введено, право
власності на його ім'я не оформлено.

Судовим розглядом встановлено, що 26
червня 1990 року ОСОБА_10 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_9 в Андріївській селищній
раді Балаклійського району
Харківської області, у зв'язку з чим
ОСОБА_9 змінила дошлюбне прізвище на
ОСОБА_9 (а. с. 160 том №1).

Із пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_6 наданих
в судовому засіданні апеляційної
інстанції встановлено, що на час
укладання шлюбу між ОСОБА_10 та їх
матір'ю ОСОБА_9, старий житловий будинок
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_10 та
знаходився АДРЕСА_1 був знесений, а
замісто нього ОСОБА_10 збудований новий
житловий будинок, в який вони
заселилися за згодою вітчима разом зі
своєю матір'ю.

Наведе свідчить, що спірний житловий
будинок не є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_10, ОСОБА_9,
оскільки він зведений за рахунок
особистих коштів ОСОБА_10 та є його
дошлюбним майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла (а. с.156
том №1).

На час смерті ОСОБА_9 являлася
власником житлового будинку АДРЕСА_2 (а.
с.163-167 том №1)

Після смерті ОСОБА_9 з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори в шестимісячний строк
звернувся її син ОСОБА_6 (а. с. 154, 159 том
№1).

Крім нього, у шестимісячний строк з
заявою про відмову від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_9
звернувся її чоловік ОСОБА_10 (а. с. 155
том №1).

Інші діти померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_8,
ОСОБА_6 прийняли спадщину після смерті
матері, оскільки постійно проживали
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини в будинку АДРЕСА_1 області та
протягом шести місяців не заявили про
відмову від спадщини (а. с. 27-30, 33,119-123,132
том №1).

1 серпня 2012 року Балаклійською
державною нотаріальною конторою
Харківської області спадкоємцю ОСОБА_6
державним нотаріусом видано свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_9 на житловий будинок
АДРЕСА_2 (а. с. 172 том №1).

Вказане свідоцтво є чинним та не
оспорене в судовому порядку ОСОБА_6

Крім того, судовим розглядом
встановлено, що 3 серпня 2011 року ОСОБА_10,
який постійно мешкав в будинку АДРЕСА_1
області склав заповіт, посвідчений
секретарем Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області Сафоновою В.В. за р. №179, згідно
з яким заповів все своє майно ОСОБА_8

Вказаний заповіт складений за
місцем проживання ОСОБА_10 у зв'язку з
його хворобою та підписаний власноруч
заповідачем (а. с. 186 том №1)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер (а. с. 177
том №1).

Після його смерті відкрилася
спадщина на спірний житловий будинок,
право власності на який не оформлено на
його ім'я у встановленому законом
порядку.

Спадкоємці за законом першої та
інших черг на майно померлого ОСОБА_10
відсутні.

Спадкоємцем за заповітом на майно
померлого являється ОСОБА_8

8 вересня 2011 року ОСОБА_8 звернувся
до Балаклійської держаної
нотаріальної контори Харківської
області з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_10 (а. с. 176
том №1).

Однак, оформити право власності на
житловий будинок в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_10 в
безспірному порядку ОСОБА_8 не може,
оскільки спірний будинок не введений в
експлуатацію та право власності на
будинок на ім'я спадкодавця не
зареєстровано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень,
викладених в абзаці 1 п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30 травня 2008 року,
якщо будівництво здійснювалося згідно
із законом, то в разі смерті
забудовника до завершення будівництва
його права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини.

Таким чином, якщо об'єкт будівництва
не був завершений спадкодавцем чи не
був прийнятий в експлуатацію, або право
власності не було за ним зареєстроване,
то до складу спадщини входять усі
належні спадкодавцеві як забудовнику
права та обов'язки, а саме: право
власності на будівельні матеріали та
обладнання, які були використані
спадкодавцем у процесі цього
будівництва; право завершити
будівництвом об'єкт (як правонаступник
спадкодавця - замінений у порядку
спадкування забудовник); право
передати від свого імені для прийняття
в експлуатацію завершений
будівництвом об'єкт; право одержати на
своє ім'я свідоцтво про право власності
та зареєструвати право власності.

Житловий будинок АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями збудовано
спадкодавцем ОСОБА_10 на підставі
дозволу архітектора Балаклійського
району Харківської області на
проведення робіт на індивідуальне
житлове будівництво, згідно
затвердженого проекту та на відведеній
йому для цієї мети земельній ділянці.
Однак, за життя ОСОБА_10 не ввів його в
експлуатацію, не отримав
правовстановлюючі документи на
житловий будинок, не зареєстрував в
державних органах право власності на
нього.

Частиною 1 ст. 178 ЦК України
передбачено, що об'єкти цивільних прав
(тобто і майнові права) можуть вільно
відчужуватися або переходити від
однієї особи до іншої в порядку
правонаступництва чи спадкування або
іншим чином, якщо вони не вилучені з
цивільного обороту, або не обмежені в
обороті, або не є невід'ємними від
фізичної чи юридичної особи.

Таким чином, право забудовника, яке
полягало у введенні житлового
будинку в експлуатацію, одержання
свідоцтва про право власності на житло
та його державній реєстрації не
припинено у зв'язку зі смертю
спадкодавця ОСОБА_10 і може бути
успадковане його спадкоємцями.

З огляду на викладене, суд
правильно дійшов висновку про те, що
ОСОБА_8 успадкував права та обов'язки
забудовника житлового будинку в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_10 та обґрунтовано
визнав за ним права та обов'язки
забудовника житлового будинку АДРЕСА_1
області в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Законним та обґрунтованим є рішення
суду і в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_6 про
визнання заповіту нікчемним, визнання
за нею прав та обов'язків забудовника
житлового будинку АДРЕСА_1 області в
розмірі 1/2 частини та визнання прав і
обов'язків забудовника в порядку
спадкування за законом після смерті
матері та вітчима.

Згідно ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено,
що право на заповіт має фізична особа
з повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 1247
ЦК України заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це право, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_6 посилалася на те, що при
посвідченні заповіту секретарем
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області Сафоновою В.В. порушено
таємницю заповіту, форму заповіту, а
підпис, вчинений від імені заповідача,
належить іншій особі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 1
Закону України «Про нотаріат» в
населених пунктах, де немає нотаріусів,
нотаріальні дії, передбачені статтею 37
цього Закону, вчиняються
уповноваженими на це посадовими
особами органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні державної нотаріальної
контори, в державному нотаріальному
архіві, приміщенні, яке є робочим
місцем приватного нотаріуса, чи
приміщенні органів місцевого
самоврядування. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли
того вимагають особливості
посвідчуваної угоди, нотаріальні дії
можуть бути вчинені поза вказаними
приміщеннями.

Зі змісту спірного заповіту
вбачається, що він складений зі слів
ОСОБА_10, прочитаний ним в голос,
підписаний ним особисто та
посвідчений секретарем Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області Сафоновою В.В. 3
серпня 2011 року за р. №179 об 11 год. 20 хв. за
місцем проживання ОСОБА_10 в будинку
АДРЕСА_1 у зв'язку з хворобою
заповідача (а. с. 186 том №1).

Відповідно до висновку
судової-почеркознавчої експертизи
ХНДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса № 9946 від
16 лютого 2013 року підписи від імені
ОСОБА_10 у заповіті від 3 серпня 2011 року
від імені ОСОБА_10, розташований в рядку
«підпис», у реєстрі для вчинення
нотаріальних дій виконавчого комітету
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області за 2011 рік (справа 05-02),
розташований в рядку « 179. 03.08.2011р.
ОСОБА_10», під рукописним тестом
«посвідчено заповіт 0,85 грн., 03.08.2011»
виконані ОСОБА_10 (а. с. 14-16 том №2).

Наведене свідчить, що спірний
заповіт підписано особисто ОСОБА_10, а
не сторонньою особою, про що
стверджувала ОСОБА_6

Доказів того, що секретарем
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області Сафоновою В.В. було порушено
тайну заповіту ОСОБА_10, матеріали
справи не містять.

Не надані такі докази ОСОБА_6 та її
представником ОСОБА_7, і в судовому
засіданні апеляційної інстанції.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням Балаклійського
районного суду Харківської області від
4 лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 21 березня 2013 року,
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6
до ОСОБА_8, 3-особа: Андріївська селищна
рада про встановлення факту мешкання
ОСОБА_6 однією сім'єю із спадкодавцем
ОСОБА_10 та визнання недійсним його
заповіту від 3 серпня 2011 року з підстав,
передбачених ст. 225 ЦК України (а. с. 82-83,
99-101 том №1).

За таких обставин, суд правильно
дійшов висновку, що заповіт ОСОБА_10
складений з додержанням вимог щодо
його форми та посвідчення та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_6 про визнання його
нікчемним та визнання за нею прав та
обов'язків забудовника спірного
житлового будинку в розмірі 1/2 частини
в порядку спадкування за законом після
смерті її матері та вітчима.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази, дав їм належну оцінку
та ухвалив законне й обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що
в тексті заповіту ОСОБА_10 мав бути
власноручно виконаний ним запис
наступного змісту: «Мною ОСОБА_10 текст
заповіту прочитано вголос і
власноручно підписано», а замість
цього в тексті заповіту за допомогою
технічних засобів виконано запис
наступного змісту: «Заповіт з моїх слів
вірно, мною прочитано вголос», що не
узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 1248 ЦК
України, не можуть бути прийняті до
уваги колегії суддів.

Судовим розглядом встановлено, що
вказаний заповіт складений зі слів
ОСОБА_10, прочитаний та підписаний ним
особисто, що стверджується
поясненнями Сафонової В.В. наданих в
суді першої інстанції, висновком
судової-почеркознавчої експертизи
ХНДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса № 9946 від
16 лютого 2013 року.

Не можуть бути прийняті до уваги
колегією суддів і доводи апеляційної
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
те, що в тексті заповіту відсутня
інформація до якого саме району та
області відноситься Андріївська
селищна рада в якій працював секретар
ради, що посвідчив заповіт; аркуші на
яких викладено заповіт і аркуші з
посвідчувальним підписом не
прошнуровано і не пронумеровано,
кількість аркушів не завірена підписом
секретаря Андріївська селищна рада з
прикладенням гербової печатки
виконавчого комітету, оскільки вказані
обставини не впивають на волевиявлення
спадкодавця ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що
ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 збудувала
житловий будинок літ. «А-1», сарай літ.
«Б», гараж-літню кухню літ. «В», не
знайшли свого підтвердження в суді
першої та апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_6 визнала, що на час
реєстрації шлюбу ОСОБА_10 та її матері
ОСОБА_9, старий будинок, що належав
ОСОБА_10 був знесений та збудований
новий будинок, в якій заселилися їх
нова сім'я.

Не можуть бути прийняті до уваги
колегії суддів доводи ОСОБА_6 про те, що
її мати з 1989 року по 26 червня 1990 року
мешкала однією сім'єю з ОСОБА_10 без
реєстрації шлюбу та приймала участь у
будівництві спірного житлового
будинку.

ОСОБА_6 не надано до суду належних та
допустимих доказів того, що до
реєстрації шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_9,
яка відбулася 26 червня 1990 року,
існувала угода між ОСОБА_10 та ОСОБА_9
про створення спільної сумісної
власності та остання несла затрати на
будівництво спірного житлового
будинку в розмірі, який відповідає
вартості 1 / 2 частки будинку.

Інші доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є
суттєвими та висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Балаклійського районного
суду Харківської області від 10 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: