Справа № 2-2838/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по
виплаті аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
аліментах та пені за прострочення
сплати аліментів у розмірі 372 578, 00 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначила, що ОСОБА_2 за рішенням суду
повинен сплачувати на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн.
щомісячно.

Відповідач аліменти сплачує
нерегулярно, а тому позивач зазначала,
що у нього є заборгованість по
аліментах за період з жовтня 2010 року по
лютий 2014 року у розмірі 60 200 грн. та
просила стягнути з відповідача пеню у
розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення у
розмірі 372 578 грн. Також позивач просила
стягнути з відповідача судові витрати.

Пізніше позивач подала до суду заяву
про уточнення позовних вимог, просила
стягнути з відповідача на її користь
пеню за прострочення сплати аліментів
у розмірі 16 500 грн.

Під час розгляду справи позивач
збільшила розмір позовних вимог,
просила стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 30 935 грн.

Позивач у судовому засіданні
підтримала уточнені позовні вимоги та
просила позов задовольнити,
посилаючись на викладені у позовній
заяві обставини.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та просив у його задоволенні
відмовити, пояснив, що не сплачує
аліменти регулярно у зв'язку з тяжким
матеріальним становищем.

Суд, заслухавши позивача, відповідача,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Так, згідно з вимогами статті 214 ЦПК під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Судом встановлено, що за рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 грудня 2010 року видано виконавчий
лист про стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на
утримання утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн.
щомісячно, починаючи з 08.10.2010 року до
повноліття дітей (а.с.а.с. 20-22).

Відповідно до даних довідки ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві від 01 вересня 2014 року
заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
станом на 01 вересня 2014 року становить 18
190 грн. (а.с.а.с.59-60).

Статтею 74 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому СК України. У
разі визначення суми заборгованості у
частці від заробітку (доходу) розмір
аліментів не може бути менше
встановленого СК України. Державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику, зокрема, у разі, якщо
виконавчий документ уперше надійшов
для виконання та за заявою сторін
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що у відповідача
виникла заборгованість по аліментах з
жовтня 2010 року.

Періодично відповідач сплачував
аліменти, а у червні 2014 року сплатив
борг у розмірі 50 000 грн.

Разом з тим, відповідачем суду не
надано належних та допустимих доказів
тієї обставини, що заборгованість
виникла не з його вини.

За таких обставин з відповідача
користь позивача потрібно стягнути
пеню у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення, у межах заявлених
позивачем вимог - станом на 01 липня 2014
року, виходячи з наданого позивачем
розрахунку (а.с. 41), у розмірі 30 935 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір у розмірі 309, 35 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 27, 31, 61, 88, 209, 214, 215 ПК України,
ст.ст. 194, 196 СК України, ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження», -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
пені по виплаті аліментів -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню за прострочення сплати аліментів
у розмірі 30 935 (тридцять тисяч дев'ятсот
тридцять п'ять) грн. 00 коп. та судовий
збір у розмірі 309 (триста дев'ять) грн. 35
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн