Єдиний унікальний номер 205/4056/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.

при
секретарі Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
юридичного факту, зміни часток
домоволодіння та визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19 травня 2014 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом, в якому
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.
Після її смерті відкрилася спадщина на
квартиру АДРЕСА_1, що складає 46/100 частин
вказаного домоволодіння, належній їй
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 червня 1993
року, посвідченого Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим №
2-1343. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями
після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1. Спірне домоволодіння
знаходилося в занедбаному стані та
необхідний був капітальний ремонт. У
зв'язку з чим, позивачка разом з
чоловіком за згодою матері зробили
переобладнання та
капітально-відновлюваний ремонт.
ОСОБА_2 проживала окремо та не приймала
участі у ремонті. Згідно листа
держкомітету по будівництву дані
роботи відносяться до капітальних
ремонтно-будівельних робіт, що привели
до збільшення загальної площі
домоволодіння з 63 кв.м. до 79,7 кв.м., та до
збільшення вартості домоволодіння,
зміни ідеальних часток домоволодіння.
Таким чином, ідеальна доля ОСОБА_5
збільшилася на 23/100 частин, та складає
вже ні 46/100 частин спірного
домоволодіння. Ідеальні долі інших
співвласників теж змінилися. 29.05.2003
року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно
якого все своє майно заповіла у рівних
частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Отже, позивач
зазначає, що їй належить 207/400 частин
спірного домоволодіння, з них: 69/200 в
порядку спільної сумісної власності з
ОСОБА_5 та 69/200 частини в порядку
спадкування за заповітом, а ОСОБА_2
належить 69/200 частин спадкового
домоволодіння. Позивач просила
встановити факт належності ОСОБА_5 69/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1; змінити
ідеальні долі домоволодіння АДРЕСА_1,
належного ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4;
визнати право власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за ОСОБА_1
на 207/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечував проти їх
задоволення.

Співвідповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явилися, про день
і час проведення слухання справи
повідомлялися належним чином, письмово
просили слухати справу у їх
відсутність, позовні вимоги визнали та
не заперечували проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що 46/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1
належали на праві власності ОСОБА_5, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.06.1993 року,
посвідченого Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 2-1343 (а.с.55).

16/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 02.02.2000 року, посвідченого
Другою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим №
2-366;

38/100 частин вказаного домоволодіння
зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі
договору дарування, посвідченого 22.06.1993
року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 2-1195.

Відповідно до ст.ст.355, 368 ЦК
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.
Суб»єктами права спільної сумісної
власності можуть бути і фізичні особи.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_5, яка за життя 29 травня 2003
року склала заповіт, згідно якого все
своє майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалося, і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право заповіла
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6,8).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи №
647/2004, заведеної Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, вбачається, що
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про прийняття
спадщини за заповітом 02 червня 2004 року
звернулась ОСОБА_2 (а.с.44-50).

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину,
відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
оскільки постійно проживала разом зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
(а.с.29).

Як пояснила в судовому засіданні
позивач, на даний час вона не має
можливості оформити спадкове майно,
оскільки в домоволодінні відбулися
переобладнання, у зв'язку з чим
змінилися ідеальні частки
співвласників, на підтвердження чого
подала акт про затвердження ідеальних
часток від 21.10.2005 року (а.с.15-16).

Разом з тим, вказаний акт суд не бере до
уваги, оскільки він не відповідає
дійсності на день розгляду справи,
згідно пояснень позивача. Разом з тим,
суд роз'яснював право позивачу на
необхідність звернення до суду з
клопотанням про призначення судової
будівельно-технічної експертизи, але ж
позивач не скористалась таким правом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.59 ЦПК України, обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Таким чином, не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині зміни
ідеальних часток домоволодіння
АДРЕСА_1, належного ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, оскільки вказані вимоги нічим
не підтверджені.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині встановлення
факту належності ОСОБА_5 69/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки
вказані вимоги не ґрунтуються на
законі.

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обовязків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов`язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні спору про право на
спадкове майно, з урахуванням
зазначених положень закону, доведенню
у цих правовідносинах підлягають
обставини щодо: належності майна
спадкодавцю; права на спадкування за
заповітом чи за законом; факту
прийняття спадщини; кола спадкоємців,
які прийняли спадщину та розмір їх
часток у праві власності на спадкове
майно.

Не ґрунтуються на законі вимоги
позивача щодо визнання за нею право
власності в порядку спільної сумісної
власності та в порядку спадкування за
заповітом саме на 207/400 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач не
змогла в судовому засіданні
обґрунтувати розмір частки 207/400, з чого,
на її думку, вона складається. Так, при
складанні зареєстрованих часток
співвласників (46/100 + 16/100 + 38/100) буде ціла
частина. Тоді як, при складанні частини
207/400 з іншими частками співвласників,
цілої частини не буде.

В судовому засіданні позивач не довела,
що збільшення частки ОСОБА_5 відбулося
саме внаслідок її матеріальних витрат
та праці.

А тому, враховуюче вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги є
незаконними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК
України, враховує, що позовні вимоги
оплачені позивачем, судом залишено без
задоволення, позивач не звільнений від
їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не
підлягають.

Враховуючи викладене і керуючись
ст. ст. 1222, 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57-60, 82, 212-215, 256, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
юридичного факту, зміни часток
домоволодіння та визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник