ун. № 759/5601/13-ц
пр. № 2/759/58/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року Святошинский
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
П»ЯТНИЧУК І.В.,

при секретарі
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за основним
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

третя особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації,

про визначення місця проживання дітей,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

третя особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації,

про визначення місця проживання дітей,
стягнення аліментів на утримання
дітей, стягнення одноразової допомоги
на утримання дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог основного
позову ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визначити місце проживання
неповнолітніх дітей : ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з їх
матір»ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою :
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м.Херсон, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Києва,
ідентифікаційний код НОМЕР_2,
зареєстрованої в АДРЕСА_5 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходу), щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
13 травня 2013 р. та до досягнення дітьми
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м.Херсон, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно ст.367 ЦПК України допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частин
заявлених вимог зустрічного позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами які приймали
участь у справі, але не були присутні
при проголошенні рішення суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Суддя

ун. № 759/5601/13-ц

пр. № 2/759/58/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року Святошинский
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
П»ЯТНИЧУК І.В.,

при секретарі
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за основним
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

третя особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації,

про визначення місця проживання дітей,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

третя особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації,

про визначення місця проживання дітей,
стягнення аліментів на утримання
дітей, стягнення одноразової допомоги
на утримання дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з основним позовом до відповідачки
ОСОБА_3 та просив суд постановити
рішення, яким визначити місце
проживання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним - їх батьком
ОСОБА_2.

ОСОБА_3 в свою чергу звернулась до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та
з урахуванням уточнених позовних вимог
просила суд постановити рішення, яким
визначити місце проживання дітей:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею - їх матір»ю, стягнути
з ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання неповнолітніх дітей в
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку останнього, а також стягнути
з ОСОБА_2 одноразову допомогу на
лікування дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 9700 грн.

Відповідно до ухвали
Святошинського районного суду м.Києва
від 10.06.2014 р. вказані цивільні справи
об»єднані в одне провадження.

Заявлені позовні вимоги
основного позову ОСОБА_2 обґрунтовує
тим, що 09 квітня 2005 р. між ним та ОСОБА_3
було зареєстровано шлюб, від даного
шлюбу народились двоє дітей : ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 В 2012
р. відносини між ними та дружиною
почали погіршуватись, він дізнався про
те, що дружина вже тривалий час
підтримує фактичні шлюбні стосунки з
іншим чоловіком, з жовтня 2012 р. вони
почали проживати окремо, діти
залишились проживати разом з дружиною,
однак як вказує позивач цілком в
інтересах дітей буде визначення місця
їх проживання разом з ним з врахуванням
наступних обставин, оскільки крім того
що він сумлінно ставиться до виконання
батьківських обов»язків, має
стабільний дохід в обсязі необхідному
для забезпечення потреб малолітніх
дітей, має квартиру в якій в повному
обсязі створено всі умови для
проживання малолітніх дітей, крім того
оскільки ОСОБА_5 є інвалідом дитинства,
має вроджений діагноз ретинопатія 5
ступеню, що потребує як постійного
стороннього догляду так і наявності
достатніх коштів для підтримання
належного стану дитини, а ОСОБА_3 як до
реєстрації шлюбу, так і після
реєстрації шлюбу ніде не працювала,
коштів на утримання дітей належним
чином не має, крім того ОСОБА_3 як під
час першої так і другої вагітності і на
даний час вживала спиртні напої,
курила, що свідчить про її байдужість
щодо стану здоров»я дітей. Також
зазначав, що разом з ним проживає його
мати ОСОБА_6 яка є пенсіонером і зможе
належним чином надавати йому допомогу
в догляді за дітьми. Таким чином,
визначення місця проживання дітей
разом з ним - батьком буде цілком
відповідати інтересам дітей та
посилаючись на ст..ст. 160, 161 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», просив
заявлені позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_3 свої заявлені позовні
вимоги з урахуванням заяви про
збільшення заявлених позовних вимог
обґрунтовувала тим, що дійсно 09 квітня
2005 р. між нею та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб, від даного шлюбу
народились двоє дітей : ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
дійсно їх донька ОСОБА_5 є інвалідом
дитинства, потребує постійного та
ретельного догляду, саме вона як мати
взмозі в повному обсязі надавати такий
догляд, також вказувала що на даний час
вона працює і отримує соціальну
допомогу на дитину інваліда, однак в
зв»язку з тим що вона повинна доглядати
дитину інваліда вона не може працювати
повний робочий день. Також зазначала,
що оскільки між нею та ОСОБА_2 не
вирішено питання з приводу утримання
дітей, останній надає кошти за власним
бажанням та у визначеному ним
одноособово розмірі. Тому просила
стягнути аліменти на утримання дітей з
ОСОБА_2 в розмірі ? частини з усіх видів
заробітку останнього, а також стягнути
з ОСОБА_2 одноразову допомогу на
лікування дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 9700 грн. оскільки саме даної
суми буде достатньо для проходження
ОСОБА_5 курсу лікування в медичному
центрі «Добробут». Посилаючись на
ст..ст. 160, 161, 180-189,199 СК України просила
заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги основного позову та просив їх
задовольнити, вказуючи на те, що
визначення місця проживання дітей саме
з ним відповідає інтересам малолітніх
дітей, зазначав, що на даний час він є
власником трикімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_2, дана квартира є
повністю обладнаною для проживання
дітей. Діти мають окремі кімнати
повністю обладнані для їх повноцінного
розвитку, дана квартира знаходиться в
закритому житловому комплексі де для
дітей є не тільки дитячі майданчики,
місця для прогулянок, а й обмежено
доступ сторонніх осіб до території
комплексу, також вказував, що на даний
час він працює, є фізичною особою -
підприємцем, має достатній дохід для
утримання дітей, за специфікою роботи
може працювати вдома, а тому може
приділяти дітям максимум часу та уваги,
також вказував що з липня 2014 р. син
ОСОБА_4 проживає разом з ним, і бажає і в
подальшому проживати разом з батьком,
відвідує ліцей на території ЖК «Чайки»
де дитині дуже подобається, а тому
цілком в інтересах дітей є задоволення
заявлених ним вимог основного позову.
Також вказував, що ОСОБА_3 як на час
спільного їх проживання так і на даний
час не працює, не має самостійного
доходу, не приділяє дітям належної
уваги, бували випадки що не ночувала
вдома, своєчасно не звертається за
медичною допомогою по відношенню до їх
доньки, в двокімнатній квартирі де
зареєстровані діти проживає ще сестра
ОСОБА_3 та домашні тварини тому
квартира не має належних санітарних
умов для проживання дітей, на даний час
ОСОБА_3 переїхала разом з дітьми до
свого чоловіка ОСОБА_8 та мешкає в його
квартирі, однак у сина з чоловіком
відповідачки склались не добрі
відносини, вказував, що за час їх
окремого з ОСОБА_3 проживання він
постійно надавав матеріальну допомогу
на утримання дітей, спілкувався з
дітьми. Враховуючи наведене та
посилаючись на обставини викладені в
вимогах основного позову просив
заявлені ним вимоги задовольнити, щодо
вимог ОСОБА_3 просив в їх задоволенні
відмовити посилаючись на їх
необґрунтованість та безпідставність
та обставини викладені в запереченнях
до даного позову.

Представник позивача в судовму
засіданні заявлені ОСОБА_2 вимоги
основного позову підтримала та просила
їх задовольнити, в задоволенні вимог
зустрічного позову ОСОБА_3 просила
відмовити вказуючи на їх
необґрунтованість та безпідставність.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення вимог
основного позову заперечувала,
вказуючи на те, що на даний час вона
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_8, проживає в чотирьохкімнатній
квартирі яка належить останньому та
його матері на праві власності, в
квартиры створены всы належны умови
для проживання дітей, зазначала, що в
зв»язку з станом здоров»я її доньки
ОСОБА_5 працювати на повний робочий
день вона не може, однак на даний час
працює прибиральницею на неповни й
робочий день і отримує самостійний
дохід, крім того і її чоловік також
працює і допомагає в утриманні дітей,
також вона отримує допомогу від
держави на утримання дитини інваліда,
зазначала, що їх спільна з позивачем
донька за станом здоров»я потребує
постійного догляду, дитина не зряча, не
ходить самостійно, страждає на ряд
інших захворювань які потребуть
постійного догляду, опіки, крім того
вказувала що у її доньки дуже близькі і
добрі відносини з її сином, діти
сумують один за одни і те, що позивач в
липні 2014 р. без її згоди забрав сина і
залишив прожмивати у себе дуже
негативно впливає на психо-емоційний
стан доньки, яка звикла гуляти з
братиком, бути поярд з ним. Також
вказувала, що позивач дійсно добре
відноситься до сина, однак дуже багато
дозволяє дитині, дозволяє
безконтрольно грати в комп»ютерні
ігри, їсти не корисні для дітей
продукти харчування, однак за час їх
окремого проживання донькою не
цікавиться, вважала що вона як мати в
кращій мірі надасть дітям як догляд так
і виховання, а тому просила заявлені
нею вимоги задовольнити, також просила
стягнути на утримання дітей аліменти
на її користь зазначаючи що за час
окремого проживання ОСОБА_2 хоча і
надавав кошти однак в самостійно ним
визначеному розмірі, не регулярно і
вона вимушена була просити його про
надання коштів, тому вважала що слід
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання дітей саме і
розмірі ? частини з врахуванням того, що
вони мають дитину-інваліда, а крім того
просила стягнути 9700 грн. одноразово як
додаткові витрати для проходження
донькою лікування в медичному центрі
«Добробут». Щодо вимог основного
позову ОСОБА_2 просила в їх задоволенні
відмовити вказуючи на те, що
задоволення вимог не відповідає
інтересам дітей.

Представники відповідачки в
судовому засіданні підтримали
заявлені ОСОБА_3 вимоги та просили їх
задовольнити посилаючись на обставини
справи викладені в позовній заяві, в
задоволенні вимог ОСОБА_2 просили
відмовити посилаючись на їх
необґрунтованість.

Представник третьої особи Служби
у справах дітей Святошинської районної
у м. Києві державної адміністрації, в
судовому засіданні підтримали
заявлені позовні вимоги ОСОБА_3
посилаючись на висновок Святошинської
районної у м.Києві державної
адміністрації від 15.10.2013 р. про
визначення місця проживання дітей,
яким рекомендовано визначити місце
проживання дітей з матір»ю, в
подальшому суду подано заяву з
проханням розгляду справи в
відсутності їх представника, що суд з
урахуванням думки учасників процесу
вважає за можливе.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, представника позивача,
відповідачки, представників
відповідачки, представника третьої
особи, пояснення свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, допитавши в якості
свідка ОСОБА_2, повно та всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні
обставини справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, 09 квітня 2005 р. було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в Відділі РАЦС Солом»янського
РУЮ м.Києва про що зроблено а/з 473 ( а.с. 17
т.с. 1).

Від даного шлюбу сторони мають
двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (
а.с. 18 т.с. 1).

Відповідно до довідки за формою
№3 від 12.03.2013 р. вбачається що ОСОБА_3 та
неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зареєстровані в кв. АДРЕСА_5 ( а.с. 8 т.с. 1),
дана квартира належить відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру від 27.01.2000 р. матері ОСОБА_3
ОСОБА_17 ( а.с. 51 т.с.2).

Відповідно до рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 14.06.2013 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2
п.о. розірвано ( а.с. 102 т.с. 1)

Як вбачається з матеріалів
справи, ( а.с. 117 т.с. 1 ) 12 вересня 2013 р.
зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3

Відповідно до довідки №3 від
30.08.2013 р. вбачається що ОСОБА_8 та його
мати ОСОБА_14 зареєстровані в кв.
АДРЕСА_1, ( а.с. 118 т.с 1) дана квартира
належить ОСОБА_8 - 1/3 частина, ОСОБА_14 - 2/3
частини ( а.с. 207 т.с.2).

Відповідно до довідки ТОВ
«Квадротек» від 03.09.2013 р. ОСОБА_8 працює
з 01.10.2008 р. а посаді начальника
технічного відділу ( а.с. 119 т.с. 1).

Відповідно до наданого суду
наказу №3 від 01.06.2014 р. ОСОБА_3 працює на
посаді прибиральниці ТОВ «Укргеокон»
на умовах неповного робочого дня з
01.06.2014 р. ( а.с. 53, 54,55 т.с. 2) з заробітною
платою 310 грн. в місяць, на момент
звернення до суду ОСОБА_3 працювала з
квітня 2013 р. в ТОВ «Берегиня» на посаді
менеджера з адміністративної
діяльності ( а.с. 64, 65, т.с. 1)

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_2 з 01.03.2011 р.
працював у ТОВ « Газпром Збут Україна»
на посаді головного фахівця ( а.с. 25, 26
т.с. 1), крім того ОСОБА_2 зареєстрований
як фізична особа-підприємець та є
платником єдиного податку з сумою
доходу за звітний 2012 р. - 219787 грн. ( а.с. 28,
29, 30 т.с.1, а.с. 111-118 т.с.2), з 31.01.2014 р.
звільнений з роботи на підставі п.6 ст.36
КЗпП.

Відповідно до договору
купівлі-продажу квартири від 12.07.2013 р.
ОСОБА_2 придбано квартиру за адресою:
АДРЕСА_2, ( а.с. 90-92 т.с. 1) дана квартира є
трикімнатною загальною площею 88,7 кв.м.,
житловою площею 50,1 кв.м.

З наданих суду актів обстеження
житлово-побутових умов проживання
встановлено, що ( а.с. 132 т.с.1) 27.09.2013 р.
проведено обстеження квартири АДРЕСА_1
дана квартира є чотирьохкімнатною, з
усіма зручностями, в квартирі
проживають ОСОБА_14, ОСОБА_8, також без
реєстрації проживають ОСОБА_3 та
неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_4 у дітей є
окремі кімнати, які обладнані
необхідними для розвитку та
повноцінного проживання дітей меблями,
а тому комісією встановлено, що умови
для проживання малолітніх дітей в
даній квартирі створені належним чином
.

Актом обстеження житлово-побутових
умов проживання встановлено, що ( а.с. 133
т.с.1) 25.09.2013 р. проведено обстеження
квартири за адресою: АДРЕСА_2,
встановлено, що дана квартира є
трикімнатною, в квартирі проживають
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в квартирі дві кімати
обладнані для двох неповнолітніх
дітей, а тому комісією встановлено, що
умови для проживання малолітніх дітей
в даній квартирі створені належним
чином .

Актом обстеження житлово-побутових
умов проживання встановлено, що ( а.с. 134
т.с.1) 28.09.2013 р. проведено обстеження
квартири за адресою: АДРЕСА_4, дана
квартира є двокімнатною і в даній
квартирі також створені умови для
проживання дітей.

Як вбачається з матеріалів справи,
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують
непорозуміння щодо визначення способу
участі батька у зустрічах та вихованні
дітей з приводу чого ОСОБА_2 в травні 2014
р. звертався як до правоохоронних
органів так і до Служби в справах дітей,
( а.с. 14-18, 108- 110, 162 т.с. 2) , а ОСОБА_3 в свою
чергу в липні 2014 р. зверталась до
правоохоронних органів з приводу того
що ОСОБА_2 до вирішення спору щодо
визначення місця проживання дітей,
залишив ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати
разом з собою і не надає можливості їй
бачитися з дитиною ( а.с. 182 т.с. 2)

Відповідно до висновку
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації від 15.10.2013 р.
члени комісії рекомендували визначити
місце проживання малолітніх дітей :
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір»ю ОСОБА_3 (
а.с. 130-131 а.с. 1).

Як вбачається з матеріалів справи,
неповнолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є
інвалідом дитинства, дитиною з
функціональними обмеженнями, тому як
вбачається з медичної амбулаторно
картки дитини постійно отримує медичну
допомогу ( а.с. 183-193) та проходить ряд
обстежень в медичних центрах, за станом
здоров»я вимагає постійного догляду,
періодичних занять з масажистом,
тифлопедагогом.

Також, допитані судом в якості
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, та
допитаний в якості свідка ОСОБА_2,
вказували суду на наступні обставини.

Так, допитаний судом в якості
свідка ОСОБА_11 вказував суду на те. що
він є близьким другом ОСОБА_2, знає і
ОСОБА_3, про ОСОБА_2 може сказати що
останній є відповідальним, акуратним,
обов»язковим, виваженим чоловіком,
дуже любить своїх дітей, робить все
необхідне для дітей, бував в квартирі
за адресою: АДРЕСА_4, де проживали
ОСОБА_2, декілька разів ночував в даній
квартирі, вказував, що в квартирі коли
він там бував було не прибрано,
відчувався запах тварин, оскільки в
квартири жили декілька домашніх
тварин, на час коли він бував в квартирі
то ОСОБА_3 вдома не було, вона ходила
відпочивати з подругами до нічних
клубів, а ОСОБА_2 залишався сам з дітьми,
також вказував суду на те, що йому
відомо що ОСОБА_3 ніколи не працювала,
постійно палить, іноді бачив як вона
вживала алкоголь, а ОСОБА_2 завжди
працював, утримував родину, не палить,
не вживає алкоголь. Коли народилась
хвора донька ОСОБА_2 купував необхідні
ліки, турбувався про дитину.

Свідок ОСОБА_10 вказувала суду на те,
що є сестрою відповідачки, добре знає і
позивача, з 2006 по 2009 р. жила разом з ними
в квартирі за адресою : АДРЕСА_4, може
стверджувати, що в даній родині бували
сварки, однак ОСОБА_3 завжди добре
відносилась до дітей, діти були
нагодованими та чисто вдягненими, а
ОСОБА_2 після того як родина розпалась
постійно задарював сина дорогими
подарунками, дозволяв грати постійно
на комп»ютері, не наполягав на
правильному харчуванні дитини, щодо
ОСОБА_5 то нею батько не цікавився.
Також вказувала, що ОСОБА_2 також
практично кожну п»ятницю ходив нічні
клуби з друзями де відпочивав, іноді з
подругами ходила в клубі і ОСОБА_3,
оскільки вона також втомлювалась весь
час бути з хворою дитиною, вказувала що
в 2011 р. вона їздила на море разом з
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та може стверджувати,
що позивач з дитиною практично не ходив
на море, дитина постійно грала на
комп»ютері, також вказувала що вона
готувала їжу однак позивач дозволяв
дитині не їсти, а купував печиво, чіпси.

Свідок ОСОБА_3, вказував суду на
те, що є товаришем позивача, працював з
позивачем разом, бував вдома у позивача
в квартирі на Академмістечку, декілька
разів ночував в квартирі позивача, один
раз коли він ночував ОСОБА_3 вдома не
було. Вазував, що діти для позивача дуже
багато значать, він їх дуже любить,
приділяє їм багато уваги, завжди
піклувався про дітей.

Свідок ОСОБА_14 вказувала, що вона
є матір»ю ОСОБА_8 та свекрухом
відповідачки, знає відповідачку
практично два роки, з серпня-вересня 2013
р. ОСОБА_3 разом з дітьми проживає в її
квартирі за адресою : АДРЕСА_1, в
квартирі окрема кімната була обладнана
для ОСОБА_7, є психологом за освітою і
вказаний час спостерігає за
відношеннями які склились між
позивачем, відповідачкою та дітьми,
може вказувати, що ОСОБА_3 добре
відноситься до дітей, є розсудливою та
турботливою мамою, ОСОБА_7 дуже любить
як маму так і батька, відносини між
позивачем та ОСОБА_7 добрі однак
позивач враховуючи його безмежну
батьківську любов до дитини дуже
багато дозволяє сину і дитина
приходить з побачень з ним
розбалованою, тому вони певний час не
можуть його привчити до порядку, а
03.07.2014 р. позивач взяв дитину до себе в
гості і дитину не повернув,
відповідачка з цього приводу
переживає, зверталась в міліцію, щодо
ОСОБА_5 то вказувала, що контакту між
донькою та батьком не існує, позивач не
вміє спілкуватись з дитиною, не
цікавиться нею. Щодо ОСОБА_3, то остання
весь час займається дітьми, діти добре
харчуються, завжди чисті, охайні, з
ОСОБА_7 ОСОБА_3 проводила підготовку до
школи, займалась масажем і іншими
розвиваючими вправами з ОСОБА_5.
Відносини між її сином ОСОБА_8 та дітьми
є добрими.

Допитаний судом в якості свідка
позивач ОСОБА_2 вказував суду на те, що
дуже любить дітей, впевнений що
проживання з ним буде краще та в
інтересах дітей, оскільки ОСОБА_9 як до
реєстрації їх шлюбу так і після не
працювала, доходу власного не мала,
постійно палила не зважаючи на його
прохання припинити паління хоч на час
вагітності, іноді вживаа алкоголь, за
час їх спільного проживання не
турбувалась про нього як чоловіка, не
займалась приготуванням їжі, умови для
проживання в квартирі по АДРЕСА_5 були
не створені належним чином. В квартирі
завжди було не прибрано, в квартирі
жили декілька собак, котів сестри
відповідачки, якій він з 2009 р. після
народження ОСОБА_5 вимушений був
знімати квартиру щоб вони залишились
проживати тільки свою родиною, після
народження ОСОБА_5 він як батько вживав
всіх заходів для того щоб дитина
залишилась жити, поки відповідачка
була в лікарні з дитиною, купував
необхідні ліки, речі, завжди наполягав
на тому що відповідачці слід приділяти
більше уваги дітям, однак вона бували
випадки що не ночувала вдома,
відвідувала нічні клуби, де і
познайомилась з своїм новим чоловіком
ОСОБА_8 з яким підтримувала фактичні
шлюбні стосунки ще за час їх шлюбу. Як
вказує свідок, коли він довідався про
те що у його дружини є інший чоловік,
він звертався за допомогою до
психолога бажав збереження їх родини,
однак дружина не бажала, син розповідав
йому що коли його не було вдома до них
додому приходив чоловік який залишався
ночувати. Крім того, після розірвання
шлюбу дружина не надавала йому змоги
вільно спілкуватись з дітьми,
обмежувала його права, син жалівся йому
на чоловіка ОСОБА_9, розповідав що той
його сварить та наказує, за те, що
дитина не прибрала за собою
конструктор висипав деталі від
конструктора в ліжко дитини і дитина
спала всю ніч з деталями в ліжко і
поранилася. За час окремого проживання
його з дружиною він весь час турбується
про дітей, надає кошти на їх утримання,
купує речі, іграшки, наполягає на
проходженні ОСОБА_5 медичних оглядів,
оздоровлення дитини.

Свідок ОСОБА_16 вказувала суду на те,
що на даний час вона мешкає разом з
ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, з
03.07.2014 р. з ними в квартирі проживає син
ОСОБА_7, який бажає проживати разом з
батьком, дитину ОСОБА_9 віддала
позивачу добровільно, дитина
проживаючи разом з батьком в повному
обсязі доглянута, забезпечена,
правильно харчується та розвивається,
в квартирі створені всі умови для
проживання дитини, дитині дуже
подобається жити з батьком.

Свідок ОСОБА_12 вказувала суду на те,
що вона є рідною сестрою позивача і
знає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_9
чинила перешкоди позивачу в зустрічах
з дітьми, вказувала що надасть йому
можливість спілкуватись з дітьми після
того як він припинить судові спори і
вона особисто просила ОСОБА_3 щоб вона
давала батьку спілкуватись з дітьми.
Вказувала, що ОСОБА_2 є добрим батьком,
піклується про дітей, з сином їздить в
ігроі комплекси, свідком конфліктів
між позивачем та відповідачем не була.

Світок ОСОБА_15 вказувала що вона
практикуючий психолог і в 2012 р. до неї
звернувся позивач просив допомогти в
налагодженні відношень між ним да
дружиною, на консультації в неї двічі
був ОСОБА_2, один раз ОСОБА_3 і один раз
родина була спільно, може стверджувати
що позивач був налаштований на
збереження родини, вона надавала всі
рекомендації і до 2014 р. більше ОСОБА_2
не бачила, а в 2014 р. до неї звернувся
ОСОБА_2 з приводу консультації щодо як
правильно і не травмуючи психологічно
для дітей вирішити питання щодо
визначення їх місця проживання.

За змістом ст.141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Згідно зі ч. ч. 1 ст. ст. 160 СК
України місце проживання дитини,
яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо (в тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд, виходячи з
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
ухвалити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
ураховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Посилання позивача на те що
відповідач не має належного та
достатнього доходу для уримання дітей,
та палить, не є визначальним чинником
та не дає підстав вважати, що
відповідачка неналежним чином
відноситься до своїх батьківських
обов'язків.

Відповідно до статті 9 Конвенції
про права дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989
року і яка набула чинності для України
з 27 вересня 1991 року передбачено, що
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно із судовим рішенням визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3
Конвенції ООН про права дитини - в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Відповідно до Декларації прав
дитини від 20.11.1959 року, прийнятій
Генеральною Асамблеєю ООН, а саме
Принципу 6, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона має,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості, малолітня дитина не
повинна, за винятком тих випадків, коли
існують виняткові обставини, бути
розлученою зі своєю матір'ю.

Позивач та його представник не
надали переконливих доказів того, що
проживання дітей з матір'ю порушить
інтереси самих дітей, або негативно
вплине на них.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що ОСОБА_3 належним чином
виконує свої батьківські обов'язки по
відношенню до дітей, забезпечує
належний розвиток та догляд дітей.

Враховуючи стан їх здоров`я,
особливо дитини інваліда, ОСОБА_5 яка
за станом здоров»я позбавлена
можливості в повній мірі спілкуватись
з іншими дітьми, дуже психо-емоційно
зв»язана з братом ОСОБА_4 суд вважає, що
цілком в інтересах дійтей буде
визначення місця їх проживання саме з
матір»ю оскільки відповідачка
здійснює всі необхідні заходи з
забезпечення відповідного лікування,
догляду дітей.

Таким чином суд вважає що заявлені
зустрічні вимоги в частині визначення
місця проживання дітей з матір»ю слід
задовольнити, в задоволенні вимог
основного позову слід відмовити.

Щодо вимог зустрічного позову
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дітей слід зазначити
наступне.

Відповідно ст.27 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
яку ратифіковано Постановою ВР України
№789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року
№2402-ІІІ з відповідними змінами та
доповненнями кожна дитина має право
на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Обов»язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття визначено
ст.51 Конституції України та ст.180 СК
України.

Відповідно до ст. 180 СК України
передбачено, що батьки зобов»язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує матеріальне становище
платника аліментів.

Заперечуючи щодо вимог ОСОБА_3 ОСОБА_2
вказує на те, що на даний час він має
боргові зобов»язання за кредитними
договорами ( а.с. 120-145 т.с. 2) а тому немає
змоги сплачувати аліменти в розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно.

За правилами ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд вважає що
заявлені позивачкою позовні вимоги про
стягнення аліментів в розмірі ?
частини з усіх видів доходу (заробітку)
відповідача слід задовольнити
частково, оскільки дійсно судом
встановлено, що за час проживання
відповідача окремо від позивача
останній в добровільному порядку
проводить сплату коштів на утримання
дітей, забезпечення їх харчуванням,
медичноб допомогою, одягом, однак
дійсно має кредитні зобов»язання перед
банківськими установами, і стягнення
аліментів в розмірі ? частини з усіх
вмдів його заробітку доходу негативно
вплине на рівень життя ОСОБА_2 та
виконання ним взятих на себе кредитних
зобов»язань, тому суд вважає доцільним
стягнення аліментів в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку,
оскільки аліменти в даному розмірі
взмозі забезпечити потреби дітей і
відповідач фактично є спроможним їх
виплачувати.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред»явлення
позову.

Як вбачається з матеріалів справи
позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів
пред»явлено до суду 13.03.2013 р., тому суд
вважає доцільним стягнути аліменти
саме з часу звернення з відповідним
позовом до суду.

Крім того суд вважає за потрібне
стягнути з ОСОБА_18 на користь держави
судовий збір в розмірі 263 грн. 40 коп.

Щодо вимог ОСОБА_3 про стягнення з
ОСОБА_2одноразової допомоги на
лікування дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 9700 грн. суд вважає дані вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Статтею 185 СК України передбачено,
що той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 18 постанови від 15
травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" до передбаченої
ст. 185 СК участі в додаткових витратах
на утримання дитини, викликаних
особливими обставинами (розвитком її
здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),
можна притягати лише батьків. У цих
випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі.

Дійсно з наданою суду
документацією ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
проходить періодично обстеження в
медичному центрі «Добробут» однак щодо
даної суми ОСОБА_3 не надано суду
доказів щодо нарахування даної суми,
розрахунку по витратам та послугам по
ній, тому судом не вбачається підстав
для задоволення вимог в цій частині.

На підставі зазначеного та
керуючись ст..ст. ст.ст. 24, 51 Конституції
України, ст.ст. 3, 9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 160,
161, 180-182, 185, 191 Сімейного кодексу України
та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 179, 208,
209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог основного
позову ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визначити місце проживання
неповнолітніх дітей : ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з їх
матір»ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою :
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м.Херсон, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Києва,
ідентифікаційний код НОМЕР_2,
зареєстрованої в АДРЕСА_5 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходу), щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
13 травня 2013 р. та до досягнення дітьми
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м.Херсон, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно ст.367 ЦПК України допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частин
заявлених вимог зустрічного позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами які приймали
участь у справі, але не були присутні
при проголошенні рішення суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Суддя