Справа № 203/8390/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

за участю представника позивачки -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Максименко С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Кіровська районна у
м.Дніпропетровську рада, про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилались на те,
що з 10.07.1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_1
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 Останньому
рішенням виконкому Кіровської
районної ради народних депутатів
м.Дніпропетровська від 18.04.1997 року №213
було дозволено у дворі житлового
будинку АДРЕСА_1 встановити
залізобетонний гараж. Згідно вказаного
рішення ОСОБА_4 повинен був після
закінчення будівництва гаражу
пред'явити його на прийняття державній
комісії та одержати МБТІ технічний
паспорт. В 1998 році останній звернувся
до БТІ для виготовлення технічного
паспорту на індивідуальний гараж
АДРЕСА_1 для подальшого оформлення
права власності. Проте, передчасна
смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 не дозволила йому
оформити право власності на гараж.
Після смерті чоловіка вона вступила у
володіння гаражем та отримала у БТІ
технічний паспорт на гараж. В
подальшому вона звернулась до суду з
позовом про визнання права власності
на гараж за набувальною давністю, але
рішенням Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 14.08.2013 року їй
було відмовлено в задоволенні позову з
зазначенням, що вона не позбавлена
права звернутись до нотаріуса із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, до якої входить право
забудовника, яке набув ОСОБА_4 На
підставі цього вона звернулась до
нотаріальної контори та 24.09.2013 року
отримала листа про відмову державного
нотаріуса в оформленні спадщини через
ненадання правовстановлюючого
документу, про належність спадкового
майна спадкодавцеві. Оскільки
будівництво гаражу здійснювалось на
підставі рішення від 18.04.1997 року №213,
згідно висновку ТОВ «СОДЕЛЬ» останній
побудовано у відповідності до основних
будівельних норм і правил, гараж не є
самочинним будівництвом. Крім того
вважає, що своїми діями прийняла гараж
у спадщину, фактично вступив у
володіння та користування останнім. В
зв'язку з цим, позивачка просила суд
встановити факт прийняття нею спадщини
померлого чоловіка ОСОБА_4, а саме:
індивідуального гаражу АДРЕСА_1 в
м.Дніпропетровську, а також визнати за
нею право власності на вказаний гараж.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позов та просив
його задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
позову та просив відмовити в
задоволенні останнього.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що в 1997 році
колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_4 на
дворі будинку АДРЕСА_1 було побудовано
гараж.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, за
життя не оформивши право власності на
збудований гараж.

В березні 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом про
визнання права власності на гараж за
набувальною давністю, в задоволенні
якого рішенням Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 14.08.2013 року
було відмовлено.

В вересні 2013 року позивачка
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на гараж після померлого
чоловіка ОСОБА_4 та отримала відмову
нотаріуса через відсутність
правовстановлюючого документу, що
підтверджує право власності
спадкодавця на останній.

Як вбачається з рішення
виконкому Кіровської районної ради
народних депутатів м.Дніпропетровська
від 18.04.1997 року №213 ОСОБА_4 було
дозволено встановити залізобетонний
гараж у комунальній зоні двору будинку
АДРЕСА_1.

Також вказаним рішенням ОСОБА_4
було зобов'язано одержати необхідні
правовстановлюючи документи на
земельну ділянку під гараж в
Управлінні земельних ресурсів,
одержати в міській інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю дозвіл на виконання
будівельних робіт, закінчений
будівництвом гараж пред'явити на
прийняття державній приймальній
комісії та інш.

Разом з тим, зазначених вище дій,
визначених у п.2 рішення виконкому
ОСОБА_4 здійснено не було та доказів
цьому стороною позивача суду
відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України не надано.

Таким чином, оскільки гараж було
побудовано ОСОБА_4 без отримання
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, відповідного дозволу
на будівництво та гараж, як закінчений
будівництвом об'єкт державною комісією
не прийнято, останній є самочинним
будівництвом.

В зв'язку з цим, оскільки ОСОБА_4
за життя не набув права власності на
гараж у встановленому діючим на той час
законодавством порядку, позивачка, як
спадкоємець ОСОБА_4, також не може
набути права власності на гараж та до
неї переходять лише майнові права, які
належали спадкодавцю на час відкриття
спадщини - право власності на
будівельні матеріали, обладнання, а
якщо будівництво здійснювалось згідно
із законом - право забудовника.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом після померлого
ОСОБА_4 не ґрунтуються на законі та
задоволенні не підлягають.

Також позивачці слід відмовити в
задоволенні позову в частині
встановлення факту прийняття спадщини
у вигляді гаражу після ОСОБА_4, оскільки
підставою відмови нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії було саме відсутність
правовстановлюючих документів, що
підтверджували право власності
спадкодавця на гараж. Сам факт
прийняття позивачкою спадщини
відповідно до ст.549 ЦК УРСР ніким не
оспорюється, а тому відсутні підстави і
для встановлення вказаного факту в
судовому порядку.

В зв'язку з цим, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_3 слід відмовити повністю.
Понесені позивачкою судові витрати по
справі віднести на користь держави.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст.105,549 ЦК УРСР, ст.182,331,344
ЦК України, ст.ст.10,11,27,31,58-60,88,212-215,256 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Кіровська районна у
м.Дніпропетровську рада, про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак