Ухвала

іменем україни

8 жовтня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дем'яносова М.В.,

Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна із чужого
незаконного володіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського
міського суду Рівненської області від 9
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 21
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у
якому просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири та
витребувати майно з чужого незаконного
володіння.

Ухвалою Рівненського міського суду
Рівненської області від 9 грудня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 21 січня 2014 року, провадження у
зазначеній справі закрито на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані ухвали та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Закриваючи провадження у зазначеній
справі, суд першої інстанції виходив із
того, що спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Апеляційний суд не погодився з таким
висновком суду першої інстанції та
виключив з мотивувальної частини
ухвали суду першої інстанції посилання
на те, що спірні відносини не
допускають правонаступництва,
зазначивши при цьому, що ухвала суду
першої інстанції є законною, оскільки
особа не може бути у одній справі
позивачем та відповідачем одночасно.

Проте погодитися з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були власниками
квартири АДРЕСА_1, яку вони 25 січня 2013
року продали ОСОБА_4

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4та ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
зазначеної квартири недійсним та
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

2 червня 2013 року ОСОБА_3 померла.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі в разі смерті особи, яка була
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, дійшов висновку про
те, що зазначені правовідносини не
допускають правонаступництва.

Із таким висновком не погодився
апеляційний суд, встановивши, що спірні
правовідносини допускають
правонаступництво, але справа підлягає
закриттю у зв'язку з тим, що єдиним
спадкоємцем позивача є співвідповідач
у справі ОСОБА_5

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Закриваючи провадження у справі,
апеляційний суд не зазначив норму
процесуального закону, якою він
керувався, не врахував, що перелік
підстав для закриття провадження є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
залишив поза увагою те, що місцевим
судом не з'ясовано коло спадкоємців,
провадження у справі було відновлено
до закінчення шестимісячного строку
для прийняття спадщини, не витребувані
відомості з нотаріальної контори.

Поза увагою судів залишилося й те, що
позовні вимоги були пред'явлені ОСОБА_3
не лише до ОСОБА_5, а й до ОСОБА_4, а тому
висновок судів, що спір у зазначеній
справі припинився, є передчасним,
оскільки правонаступник позивача
наділений тими ж права, що й позивач, а
тому, враховуючи те, що судовий розгляд
справи на момент смерті позивача не
розпочато, може змінити позовні вимоги
й визначити відповідачів у справі.

За таких обставин, суди на зазначені
вимоги процесуального закону уваги не
звернули та дійшли помилкового
висновку про закриття провадження у
справі.

Згідно з ч. 1 ст. 338 ЦПК України підставою
для скасування ухвал судів першої та
(або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до постановлення
незаконної ухвали, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

У зв'язку з викладеним касаційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувані
ухвали судів попередніх інстанцій
підлягають скасуванню як такі, що
постановлені з порушенням норм
процесуального права, з передачею
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 9 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 січня
2014 року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаГоловуючий
Судді:В.І. Амелін М.В. Дем'яносов В.М.
Коротун О.В. СтупакСудді:В.І. Амелін