Справа № 645/5011/14ц
Провадження № 2/645/1760/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Фрунзенський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із
вищевказаним позовом, яким просила
визначити, що спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є квартира
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності на ? частину даної квартири в
порядку поділу спільного майна
подружжя. В обґрунтування позову
посилалася на те, що між нею та
відповідачем 02.09.2006 року було укладено
шлюб, в період якого було придбано за
спільні кошти майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1. У зв'язку із розширенням меж
міста Харкова, на теперішній час
територія смт Кулиничі включена до
складу Фрунзенського району м. Харкова,
у зв'язку з чим змінилася нумерація
будинку та змінилася адреса спірної
квартири на наступну: АДРЕСА_1.
Домовленості про добровільний поділ
спірної квартири між подружжям в
установленій законодавством формі не
досягнуто. Позивачка зазначала, що
спірна квартира, набута подружжям під
час шлюбу, а тому належить їй та
відповідачу на праві спільної сумісної
власності.

На підставі викладеного
позивачка звернулася до суду із
відповідним позовом.

До судового засідання позивачка
не з'явилася, проте присутній її
представник ОСОБА_4, що діяв на підставі
довіреності, підтримав позовні вимоги
у повному обсязі, просивши про їх
задоволення.

Відповідач та його представник
в судовому засіданні проти позовних
вимог заперечували, зазначаючи про те,
що дана квартири була придбана
виключно за кошти ОСОБА_3 та дана
квартири є його особистою власністю, та
позивачка фінансово не приймала участі
у придбанні спірної квартири.

Суд, вислухавши представника
позивача, відповідача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлені наступні факти
на відповідні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 СК
України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з

них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Вимогами ст. 69 СК України
передбачено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.
Договір про поділ житлового будинку,
квартири, іншого нерухомого майна, а
також про виділ нерухомого майна
дружині, чоловікові зі складу усього
майна подружжя має бути нотаріально
посвідчений.

Судом встановлено, що сторони
по справі перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006
року, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб серія НОМЕР_1, виданого
виконавчим комітетом Кулиничівської
селищної ради Харківського району
Харківської області 22.08.2013 року.

Згідно договору купівлі-продажу
від 24.12.2009 року ОСОБА_3 придбав
квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за відповідачем на
праві приватної власності.

Згідно рішення Харківської
міської ради від 22.05.2013 року № 338 „Про
зміну та впорядкування адрес об'єктам
нерухомого майна на території, що
включена до меж міста Харкова" АДРЕСА_1,
включено до меж міста Харкова
Фрунзенського району, та має наступну
адресу: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.ст. 70-71 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

При цьому суд зазначає, що
відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК України.

В судовому засіданні не
встановлено домовленості між
сторонами щодо поділу спільного
сумісного майна подружжя, а саме
квартири АДРЕСА_1.

Відповідач заперечував проти
того, пояснюючи, що це майно придбано
за спільні кошти і є спільною
власністю подружжя, зазначаючи, що саме
за його особисті кошти було придбано
спірну квартиру, в той же день після
продажу квартири АДРЕСА_4, яка належала
на праві спільної часткової власності
відповідачу та його матері ОСОБА_5, а
позивачка фінансово не приймала участі
у придбанні даної квартири.

Проте, вищевказані доводи не
підтверджені у судовому засіданні,
оскільки квартиру АДРЕСА_4 дійсно було
продано 24.12.2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_3 за 240
000 грн., та цього ж дня було придбано
ОСОБА_3 спірну квартиру за 200 000 грн.. При
цьому, не надано суду належних та
допустимих доказів, що після продажу
квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 були
подаровані ОСОБА_3 грошові кошти за
продаж її частини квартири. Крім того,
як вбачається із нотаріально
засвідченої заяви, ОСОБА_3, ОСОБА_5
тільки 01.03.2010 року отримали залишок
грошей в сумі 56 000 грн., згідно з
договором купівлі - продажу квартири
від 24.12.2009 року.

Режим спільності майна подружжя
означає, що: майно набуте подружжям за
час шлюбу, вважається спільним, якщо
інше не встановлено договором сторін
або законом; дружина та чоловік мають
рівні права відносно майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності; майно належить подружжю без
визначення часток кожного з них у праві
власності; права подружжя на майно
визнаються рівними незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляду за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу); до того часу, поки не буде
доведене протилежне, вважається, що
кожен з подружжя при розпорядженні
спільним майном діє в інтересах
подружжя.

Набуття майна за час шлюбу
створює презумпцію права спільної
сумісної власності подружжя. Якщо
майно було набуте за час шлюбу,
презюмується, що воно є спільним.
Належність майна до роздільного майна
подружжя, потребує доведення. Якщо
докази відсутні або їх недостатньої,
майно, набуте за час шлюбу,
вважатиметься спільним майном
подружжя.

Крім того, відповідно до п. 7
договору купівлі - продажу від 24.12.2009
року спірної квартири, зазначалося, що
договір укладається за згодою дружини
покупця ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник
відповідача, зазначав, що спірна
квартира придбана саме за особисті
кошти відповідача, оскільки в договорі
купівлі - продажу спірної квартири саме
він зазначений продавцем.

Але з даними доводами суд не
погоджується, оскільки факт реєстрації
майна, набутого за час шлюбу, на ім'я
лише одного з подружжя, не впливає на
його правовий режим - режим спільного
майна. Нотаріально посвідчений
договір купівлі - продажу нерухомого
майна є підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення речових прав на нерухомого
майно у покупця. Однак, реєстрація прав
власності на квартиру, яка була
зроблена на підставі договору купівлі -
продажу квартири, учасником якого був
лише один з подружжя, не свідчить про
належність квартири до його (покупця)
роздільного майна. Якщо квартира була
набута за час шлюбу, то незважаючи на
факт її реєстрації на ім'я лише одного з
подружжя, це майно вважається спільним
майном подружжя, якщо інше не буде
визначено за згодою подружжя або у разі
спору - не доведено в суді.

В судовому засіданні в порушенні
вимог ст. 60 ЦПК України не надано
відповідних доказів на підтвердження
своїх заперечень, що спірну квартиру
було придбано відповідачем за особисті
кошти.

З огляду на викладене, та те, що
спірна квартира придбана під час
шлюбу, домовленості між сторонами щодо
її поділу не досягнуто, враховуючи
рівність часток у праві спільної
сумісної власності, суд вважає
обґрунтованими вимоги про визнання
даного майна об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та визнає
за позивачем право власності на 1/2
частину у даному майні в порядку
поділу майна подружжя.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що доводи позивача є
обґрунтованими, знайшли своє повне
підтвердження в судовому засіданні, не
спростовані відповідачем, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі в межах позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнати
за ОСОБА_2 в порядку розподілу
спільного майна подружжя право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено через
Фрунзенський районний суд м. Харкова до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
розгляді справи, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з моменту отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -