Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області у складі:

Головуючого судді Кабанячого Ю.В.

при секретарі Тоцькій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борисполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Процівської сільської ради
Бориспільського району про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом на землю,

в с т а н о в и в:

19.08.2014 року представник позивача ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом,
яким просить - визнати за позивачем в
порядку спадкування, право власності
на земельну ділянку площею 0,06 га для
ведення садівництва, яка знаходиться в
садівничому товаристві «Дніпровець»
на території Процівської сільської
ради, Бориспільського району, та
належала його батьку ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування вказаних вимог
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
його батько - ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилась спадщина, до складу якої,
окрім іншого входить земельна ділянка
розміром 0,06 га з цільовим призначенням
для садівництва, що знаходиться в межах
Процівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області. За життя ОСОБА_3 отримав у
власність вказану земельну ділянку на
підставі судових рішень, почав
готувати технічні документи для
отримання державного акту про право
власності на земельну ділянку, але не
встиг це зробити, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер. За життя ОСОБА_3 склав
заповіт, яким заповів земельну ділянку
позивачу. Оскільки позивач є єдиним
спадкоємцем за заповітом, він в
установлений законодавством термін
звернувся для оформлення спадщини до
нотаріальної контори та отримав
Свідоцтва на спадщину. Щодо вказаної
земельної ділянки отримав відмову на
підставі того, що право власності на
земельну ділянку у померлого відсутнє,
а в наявності є лише рішення суду про
визнання права власності. Враховуючи
зазначене, позивач як спадкоємець за
заповітом має право на успадкування
вказаної земельної ділянки, однак не
може отримати свідоцтво про право
власності на вказану земельну ділянку,
так як відсутній відповідний
правовстановлюючий документ на неї.
Дана обставина змусила позивача
звернутись до суду.

В судовому засідання позивач та його
представник не з'явилися, від
представника позивача надійшла
письмова заява в якій останній просить
позовну заяву довірителя задовольнити
та справу розглянути у його
відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте в судове засідання
надав заяву в якій просив розгляд
справи провести у відсутності його
представника та при вирішені даного
питання повністю покладаються на думку
суду. При цьому зазначив, що проти
визнання права власності на земельну
ділянку не заперечує.

В зв'язку з неявкою всіх учасників
судового засідання, фіксація судового
процесу в даному випадку не
проводиться, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК
України.

Суд дослідив, оцінив та проаналізував
всі зібрані по справі докази у їх
сукупності і дійшов висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво
про смерть, видане 13.11.2013 року відділом
РАГС Рогачівського райвиконкому
Гомельської області Республіки
Білорусь (а.с.5). За життя за ОСОБА_3
відповідно до рішень Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 листопада 2010 року та 30 липня 2012
року визнано право власності в порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку для ведення садівництва,
розміром 0,06 га, що знаходиться в
садівничому товаристві «Дніпровець»
на території Процівської сільської
ради Бориспільського району Київської
області (а.с. 7,8). Після смерті ОСОБА_3
відкрилась спадщина, до складу якої
входила земельна ділянка за НОМЕР_1
розміром 0,06 га з цільовим призначенням
для садівництва, що знаходиться в межах
Процівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, що належала на підставі
Державного акту на землю серії III-КВ
№025957 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с.9).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт,
відповідно до якого вказану земельну
ділянку він заповів позивачу, як своєму
синові (а.с.6).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визнані у
заповіті.

Позивач у встановлений законодавством
строк звернувся до державної
нотаріальної контори, однак через
відсутність правовстановлювальних
документів на земельну ділянку НОМЕР_1
розміром 0,06 га з цільовим призначенням
для садівництва, що знаходиться в межах
Процівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, що належала на підставі
Державного акту на землю серії III-КВ
№025957 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року, не може успадкувати
вищезазначену земельну ділянку, й
отримати свідоцтво про право на
спадкування за заповітом.

Ці обставини суд встановив на підставі
належних в справі документів, а саме:
копії паспорта позивача (а.с.17-19), копій
свідоцтва про смерть, копій свідоцтва
про народження (а.с.16), копій рішень
Бориспільського районного суду
Київської області від 29 листопада 2010
року та 30 липня 2012 року, копії свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
(а.с.10), копії довідки нотаріуса
Гомельського нотаріального округу
Республіки Білорусь (а.с.11), копії
заповіту, копії державного акту на
право приватної власності на землю.
Судом також враховано, що спадкодавець
за життя намагався отримати
правовстановлювальні документи на
земельну ділянку, у зв'язку з чим
виготовляв технічну документи
(а.с.12,13,14). У зв'язку з тим, що
правовстановлювальні документи на
земельну ділянку не виготовлені, а
реєстрацію права власності на померлу
особу не можливо провести, позивач
звернувся з позовом до суду, оскільки
однією з підстав для реєстрації права
власності на нерухоме майно,
відповідно до пункту 2.1. та пункту 10
додатку №1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року №7/5 - є рішення суду про визнання
права власності. Крім того, таке
рішення є підставою для оформлення
права власності на земельну ділянку й
відповідно до ЗК України. Право
власності на нерухоме майно, яке є
об'єктом спадщини, в даному випадку
земельна ділянка для садівництва
розміром 0,06 га, підлягає державній
реєстрації, у зв'язку з цим, відповідно
до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно
виникає з моменту такої реєстрації. Для
цього є необхідність визнати за
позивачем право власності на нерухоме
майно, що є об'єктом спадщини, оскільки
відсутність правовстановлювальних
документів позбавляє спадкоємця
здійснити реєстрацію власності й
прийняти спадщину за заповітом.

Вказані обставини свідчать про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з тим,
що його права щодо володіння,
користування та розпорядження
спадковим майном порушуються, а тому
підлягають захисту відповідно до ст. 392
ЦК України, оскільки не визнаються
органом, який здійснює державну
реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців). Відповідно до
ст.1218 ЦК України, до складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинились
внаслідок його смерті.

Частина 1 статті 1225 ЦК України
передбачає, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.
Згідно ст. 81 Земельного кодексу України
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки в тому
числі і на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч.1 ст.1223 ЦК
України, з урахуванням положень
заповіту у позивача виникло право на
спадкування за заповітом на вказану
земельну ділянку. Визнання
відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свобод чи інтересів інших осіб.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину.
Оскільки таке свідоцтво видано не було,
з незалежних від позивача причин, суд
вважає за можливе ухвалити відповідне
рішення визнавши спадкоємця власником
зазначеного нерухомого майна. Судові
витрати в справі слід покласти на
позивача, оскільки рішення ухвалено в
його інтересах й він проти цього не
заперечує.

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1225, 1297 ЦК
України, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 174,
213,215 ЦПК України, суд, -

в и p і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
земельну ділянку площею 0,06 га для
ведення садівництва, яка знаходиться в
садівничому товаристві «Дніпровець»
на території Процівської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, що належала його батьку -
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
підставі рішень Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 листопада 2010 року та 30 липня 2012
року.

Судові витрати в справі, а саме: 243,60 грн.
судового збору покласти на ОСОБА_1, який
сплатив його при поданні позову.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду через
Бориспільський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з часу оголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду
Ю. В.
Кабанячий