Справа № 751/2211/14 Провадження №
22-ц/795/1986/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Гордійко Ю. Г. Доповідач - Горобець Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГоробець
Т.В.суддів:Губар В.С.,Хромець Н.С.,при
секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:представника позивача ОСОБА_5,
представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 22 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
стягнення вартості ремонтних робіт,
вартості відновлення пошкодженого
майна і моральної шкоди ,

в с т а н о в и в:

11 березня 2014 року ОСОБА_7, являючись
власником квартири АДРЕСА_1,
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8
про відшкодування матеріальної 17508,00
грн. та 5000,00 грн моральної шкоди,
завданої пошкодженням її квартири та
майна внаслідок залиття з квартири, що
розташована поверхом вище, власником
якої являється відповідач. Вказувала
на те, що ОСОБА_8 винен у залитті
квартири, так як сталось залиття в
результаті пориву шлангу підводу
холодної води до змішувача у кухні
квартири ОСОБА_8, що засвідчено актом
комісії КП «ЖЕК 13» від 06 лютого 2014 року.
Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_7 посилалась
на положення ст.ст. 22,23,319,322,323,1166,1167,1192 ЦК
України, вказувала обсяг пошкодженого
майна, орієнтовний розмір збитків.

Пославшись на висновки експертизи
щодо розміру матеріальної шкоди,
проведеної на підставі ухвали суду,
ОСОБА_7 позовні вимоги уточнила :
просила стягнути з ОСОБА_8 14049 грн
відшкодування ремонтних робіт у
квартирі, 4040 грн. вартості пошкоджених
меблів та інших речей, а також 5000 грн.
моральної шкоди. Крім того, просила
відшкодувати судові витрати, понесені
нею у зв»язку з розглядом справи: 3024
грн на відшкодування витрат за
проведення судової експертизи, 487 грн 20
коп. по сплаті судового збору.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 22 серпня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на неправильне
застосування норм матеріального права.

Зокрема, в скарзі йдеться про те, що за
приписами ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. При цьому, особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, лише у випадку, якщо
вона доведе, що шкода завдана не з її
вини. Тому, враховуючи, що факт
затоплення її квартири з квартири
поверхом вище, тобто квартири
відповідача, доведено належними та
допустимими доказами ( Актом ЖЕК-13,
показами свідків), для звільнення від
відповідальності сам ОСОБА_8 мав
довести, що сталось залиття квартири
не з його вини.

Доводами скарги є також посилання на
положення ст.ст. 319, 322 ЦК України, ст. 151
ЖК України, пункту 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, відповідно до яких власність
зобов»язує власника квартири ( будинку)
утримувати своє майно у належному
стані, забезпечувати збереження
приміщень та технічного обладнання.

У судовому засіданні представник
апелянта скаргу підтримала, пославшись
на обставини, викладені у апеляційній
скарзі. Зміст уточнених позовних вимог
щодо матеріальної шкоди, вважає
необхідно розцінювати, як вимога про
відшкодування матеріальної шкоди, яка
складається з вартості необхідних
матеріалів та відновлювальних робіт.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідач зазначає, що рішення
суду першої інстанції є законним, а
апеляційна скарга такою, що не підлягає
задоволенню. Наголошує, що для
відшкодування особі шкоди, яка завдана
її майну необхідно встановити
неправомірність дій іншої особи, шкоду
та наявність причинного зв»язку між
ними, а також наявність вини
заподіювача шкоди, що позивачем не
було доведено та судом першої
інстанції не було встановлено. Тому
позовні вимоги не підлягали
задоволенню.

У судовому засіданні представник
відповідача письмові заперечення на
апеляційну скаргу підтримав,
пославшись на обставини, викладені у
запереченнях. Відповіді на питання, чи
визнається відповідачем ОСОБА_8 факт
залиття квартири ОСОБА_7 безпосередньо
з його квартири, яка розташована
поверхом вище, представник відповідача
надати не зміг, пояснивши, що йому про
це не відомо, але наполягаючи на
відсутності вини у його довірителя та
вважаючи, що причини затоплення мали
бути встановлені лише експертним
висновком і такі докази мала надати
суду сторона позивача.

Допитана у апеляційному суді в якості
свідка ОСОБА_9, клопотання про допит
якої було відхилено судом першої
інстанції, пояснила, що вона з ОСОБА_10-
сином позивачки , проживають у АДРЕСА_1.
Це залиття квартири відповідачем вже
не перше, але 04.02.2014 року затоплення
було дуже серйозне, завдано значна
шкода. Сам ОСОБА_8 у день затоплення з
дружиною приходив до них, вони якраз
повертались з роботи і зустрілись на
біля квартири 04.02.2014 року. ОСОБА_11
визнав, що затоплення сталось із-за
пориву шлагу підводу води до змішувача
в його кухні , він разом із своєю
дружиною допомагали їм усувати
наслідки залиття, вибирали воду,
добровільно обіцяв відшкодувати за
ремонт, дав номер свого мобільного
телефону для подальшого спілкування з
питань ремонту, але пізніше відмовився
відшкодовувати більше 5 тисяч грн..,
хоча шкода була значно більшою.

Спілкування з працівниками ЖЕК-13 та
фіксування обсягу пошкоджень квартири,
їх розташування та обставини
виникнення відбувалось без ОСОБА_8, так
як він не відкрив двері своєї квартири,
а по телефону працівнику ЖЕК-13, (
свідку ОСОБА_12) відповів, що шланг
підведення води у кухні він вже
замінив.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача - адвоката
ОСОБА_5, представника відповідача -
ОСОБА_6, пояснення свідка, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, апеляційний суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким, суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони, посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції послався
на неналежність, як доказу, Акту
КП"ЖЕК-13" від 04.02.2014 року та
неоднозначність тверджень допитаних у
суді свідків щодо обставин, пов"язаних
із виникненням факту залиттям
квартири, тобто, суд послався на
недоведеність позивачем допустимими
доказами причини затоплення квартири,
вини відповідача у спичиненні шкоди та
зв"язку між винними діями та шкодою, а
також, недоведеність розміру витрат на
відновлення пошкодженого майна в сумі
4040,00 грн.. Відповідно, суд дійшов
висновку про безпідставність вимог і
про відшкодування моральної шкоди. Суд
також врахував, що обслуговування
внутрішньо-квартирних систем
водопостачання покладається на КП „
ЖЕК- 13" Чернігівської міської ради.

Проте, такий висновок суду є
помилковим, оскільки ґрунтується на
неправильному застосуванні судом
першої інстанції норм матеріального
права та на не вірно та не повно
встановлених обставинах, що вплинуло
на правильність вирішення спору по
суті.

Апеляційним судом по справі
встановлено та не оспорюється
сторонами, що власником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 ( а.с.30), а власником
квартири АДРЕСА_3, яка знаходиться
поверхом вище квартири позивачки є
відповідач ОСОБА_8( а.с.28).

Також встановлено, що в квартирі
позивачки з її згоди проживають без
реєстрації сім"я її сина - ОСОБА_13 та
ОСОБА_9( а.с.67).

04 лютого 2014 року з квартири № 32,
розташованої поверхом вище та
власником якої є ОСОБА_8, сталося
залиття водою квартири позивачки,
внаслідок якого пошкоджена квартира (
стіни, підлога, стеля та інше -
а.с.9,43-46,85-87,93-96) . Розмір матеріальної
шкоди, завданої залиттям квартири №25 ,
виходячи з вартості відновлювального
ремонту згідно висновку експертизи
становить 14049,00 грн (а.с.84-96).

В акті комісії КП «ЖЕК -13»
Чернігівської міської ради від 06
лютого 2014 року, до складу якої входили
головний інженер ЖЕК-13 ОСОБА_15, майстер
ОСОБА_14 та майстер дільниці №1 ОСОБА_12,
зазначено, що 4 лютого 2014 року трапилося
залиття квартири №25 квартирою № 32, яка
розташована на п»ятому поверсі
житлового будинку АДРЕСА_1. Причиною
затоплення вказано розірвання шлангу
підводу холодної води до змішувача на
кухні в квартирі №32 , та зазначено
перелік пошкодженого майна в квартирі
№25.

Факти щодо затоплення, зазначені у Акті
від 06.02.2014 року, повністю узгоджуються з
іншими, дослідженими судом доказами (
а.с. 43-46,85-87, 93-96) та з показами у суді
першої інстанції свідків ОСОБА_13 та
ОСОБА_12, а також, показами свідка
ОСОБА_9, які надані в у судовому
засіданні апеляційного суду. Отже, у
апеляційного суду не виникає жодних
сумнівів щодо механізму виникнення
характерних пошкоджень у квартирі
АДРЕСА_1, а саме, залиття її з квартири
поверхом вище, що трактується
експертами, як проява рідини, тобто,
коли вода по опоряджувальному покриттю
стін зверху вниз потрапляє як на
поверхню опорядження, так і у простір
між покриттям та основою, а дія рідини
на матеріали проявляється у зміні їх
фізико-механічних властивостей,
особливо, коли матеріали не призначені
для взаємодії з водою( а.с.85).

Невідповідність форми Акту ЖЕК-13 від
06.02.2014 року, в якому зафіксовано факт
залиття квартири позивачки , вимогам,
викладеним у Додатку № 4 до Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, не
спростовує інших, наявних у справі
належних та допустимих доказів, які
підтверджують як сам факт злиття
квартири позивачки з квартири
відповідача, так і обсяг завданої
шкоди, яка розрахована висновком
експертизи, проведеної за клопотанням
позивачки на підставі ухвали суду.

Усупереч приписам ст. 212 ЦПК України
щодо правил оцінки доказів у їх
сукупності та з врахуванням положень
ст.ст.57-61, ст.ст. 64,66 ЦПК України, суд
першої інстанції не дав належної
оцінки всім наявним у справі доказам у
їх сукупності та взаємозв"язку, у тому
числі і показам свідків ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, крім того, неправомірно
відхилив клопотання про допит свідка
ОСОБА_9, та дійшов помилкового висновку
про недоведеність позову.

Жодних доказів чи хоча б доводів на
спростування самого факту залиття
квартири №25 04.02.2014 року з квартири
ОСОБА_8, останній суду не надав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи неправомірними діями,
рішеннями чи бездіяльністю особи
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдана не з її вини.

Проте, ОСОБА_8 не надав суду доказів
того, що залиття сталось не з його
вини,тобто доказів, які могли б бути
підставою для звільнення його від від
відповідальності за заподіяну ОСОБА_7
майнову та моральну шкоду.

Відповідно до ст.ст. 319,322 ЦК України
власність зобов"язує, а власник
зобов»язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_7 в частині
відшкодування їй шкоди у вигляді
вартості відновлювального ремонту
пошкодженої залиттям квартири у
розмірі 14 049,00 грн ( 10097 грн загальна
вартість матеріалів, 3952 грн вартість
ремонтно-будівельних робіт), який
визначений висновком судової
будівельно -технічної експертизи № С-141
від 30.05.2014 року, знайшли свої
підтвердження і підлягають
задоволенню.

Також, на думку апеляційного суду,
грунтуються на положеннях п.3 ч. 2 ст.23 ЦК
України та ст. 1167 ЦК України доводи
позивачки про спричинення їй
моральної шкоди, завданої відповідачем
залиттям її квартири тобто,
пошкодженням її майна, в результаті
чого, вона змушена змінити свій звичний
спосіб життя, займатись питаннями
ремонту квартири, відшуканням на це
коштів. Проте, розмір відшкодування
підлягає зменшенню і визначенню з
врахуванням виду та обсягу її душевних
страждань, перенесених у зв"язку з
пошкодженням майна, які знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні. На
думку апеляційного суду, адекватним
розміром відшкодування моральної
шкоди, у конкретному випадку, виходячи
з принципу виваженості, розумності та
справедливості, тривалості вимушених
змін у житті, та враховуючи роз"яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 3103.1995 року „ Про судову
практику про відшкодування моральноі (
немайнової) шкоди" може бути сума у
розмірі 1000.00 грн .

У той же час, апеляційний суд не вбачає
підстав для стягнення з відповідача
4040,00 грн вартості відновлювального
ремонту пошкоджених затопленням
килимових виробів, меблів, люстри,
оскільки належних доказів такого
факту та такої шкоди, позивачем не
надано. Надані в апеляційному суді
квитанція № 3426602 від 16.09.2014 року та
рахунок-фактура від 16.09.2014 року не
належать позивачу ОСОБА_7

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції та ухваленням
нового рішення, або зміни є неповне
з"ясування обставин справи, що мають
значення для справи, та/або порушення
чи неправильне застосування норм
матеріального або процесуального прав.

На підставі ст. 88 ЦПК України,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог підлягає відшкодуванню
на користь позивача судові витрати,
понесені у зв"язку з розглядом справи.
Зокрема, сплачений судовий збір (
а.с.1,126) та оплата експертизи ( а.с.106) .

Керуючись ст.ст. 209,218, 303, 307,п.1,4 ч.1 ст. 309,
ст..314, 316, 317, 319 ЦПК України, п.3 ч.2 ст.23,
ст.ст. 319, 1166, 1167,1192 ЦК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 22 серпня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної шкоди та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у
відшкодування матеріальної шкоди 14049,00
( чотирнадцять тисяч сорок дев"ять) грн
та на відшкодування моральної шкоди 1
000,00 ( одну тисячу ) грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:Судді: