Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2312/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів
позики,кредиту Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Чорнобривець О.С.,
Черненко В.В.

за участю секретаря: Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „АКЦЕНТ-БАНК"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства „АКЦЕНТ-БАНК"
про визнання кредитного договору
недійсним, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 26 червня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову банк
вказав, що за укладеним 04.08.2008 року
договором № АВРТRС21350032, який
складається із заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), відповідачка отримала
кредит в розмірі 17145,77 грн. зі сплатою 12%
річних на суму залишку заборгованості
із терміном повернення 04.08.2011 року.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється щомісяця
в період сплати і складається із
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією та інших витрат
згідно з умовами договору.

Відповідачка умови договору
належним чином не виконувала,
внаслідок чого станом на 05.02.2013 року
утворилася заборгованість, яка
складається із: 15989,32 грн.
заборгованості за кредитом; 2989,26 грн.
заборгованості по процентам; 9567,22 грн.
заборгованості по комісії; 312213,94 пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 500 грн. штрафу (фіксована
частина) і 17037 грн. штрафу (процентна
складова), а всього 358297,73 грн.

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив суд стягнути
з відповідачки на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 358297,73 грн. та відшкодувати
судові витрати.

Під час розгляду справи ОСОБА_2
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та просила
визнати недійсним цей кредитний
договір, посилаючись на те, що вона
підписувала заяву на отримання
кредиту, проте банк не ознайомив її з
умовами кредиту, чим вввів в оману. Крім
того, банк не надав доказів того, що
особа, яка підписала від його імені
заяву, наділена необхідними
повноваженнями для цього. Вона також не
укладала договору про продовження
строку позовної давності, тому банк
пропустив строк звернення до суду.

Рішенням Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 26 червня 2014 року позов ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК» задоволено. Суд стягнув
з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»
358297,73 грн. заборгованості за кредитним
договором і 3441 грн. у відшкодування
судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про
визнання кредитного договору
недійсним відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити та визнати кредитний
договір недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
підтримували доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну
скаргу представника банку Бистрова
С.А., дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2008
року між сторонами було укладено
кредитний договір, умови якого щодо
повернення боргу, сплати відсотків і
комісії відповідачка виконує не у
повному обсязі. Так, з часу укладення
договору відповідачка сплатила на
погашення боргу по кредиту лише 1156,45
грн., на сплату пені 704 грн., на сплату
комісії 1234,48 грн.

Обов'язок відповідачки виконувати
належним чином умови укладеного з
банком кредитного договору у
встановлений цим договором строк
передбачено статтями 526, 629 і 1054 ЦК
України.

У зустрічному позові про визнання
кредитного договору недійсним ОСОБА_2,

зокрема посилалася на те, що її не
ознайомили з умовами кредиту, чим ввели
в оману, її волевиявлення не було
вільним, а також на те, що працівник
банку, який теж підписаї її заяву не був
наділений необхідними повноваженнями.

Зазначені доводи ОСОБА_2
спростовуються кредитним договором,
який складається із заяви позичальника
та Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»). В заяві позичальника, яку
підписала відповідачка, зазначено, що
вона ознайомилася і згодна з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»), які
були надані їй у письмовій формі.

В заяві позичальника, зокрема,
зазначено, що позичальник за
користування кредитом сплачує 1% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, одноразову винагороду за
надання фінансового інструменту у
розмірі 1498,90 грн. та щомісячну
винагороду за надання фінансового
інструменту (комісію) у розмірі 308,62 грн.
Погашення заборгованості здійснюється
щомісячними платежами у сумі 879,47 грн.,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії та інших витрат згідно з
Умовами.

Суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що банк
схвалив дії свого працівника, оскільки
видав кредит відповідачці, тому це не
може бути підставою для визнання
кредитного договору недійсним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1,25 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за день
прострочки платежу.

У п.5.3 Умов зазначено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості.

З наведеного вбачається, що такі види
неустойки як пеня і штраф застосовані
банком за різні види порушень умов
кредитного договору, тому підлягають
стягненню.

Колегія суддів вважає, що за
встановлених обставин, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те, що у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ
„«АКЦЕНТ-БАНК» про визнання
кредитного договору недійсним
необхідно відмовити, а позов ПАТ
„«АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору
підлягає задоволенню.

Проте визначаючи розмір
заборгованості, суд першої інстанції
допустив неправильне застосування
норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеній у
справі №6-100 цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України, за правилами п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України період, за який нараховується
пеня за прострочення виконання
зобов'язання не може перевищувати
одного року. Виходячи з правової
природи пені, яка нараховується за
кожен день прострочення, право на позов
про стягнення пені за кожен окремий
день виникає щодня на відповідну суму,
а позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України,
зокрема передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо від значно
перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
вирішенні справи безпідставно не
застосував положення п.1 ч.2 ст. 258 та ч.3
ст.551 ЦК України щодо стягнення пені в
межах одного року та зменшення розміру
пені, тому є передбачені п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підстави для зміни рішення в
частині розміру пені, яка повинна бути
обрахована в межах одного року до дня
звернення позивача до суду і зменшення
розміру пені.

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1,25 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за день
прострочки платежу.

Згідно розрахунку банку пеня по
кредитному договору нарахована
починаючи з 04.11.2008 року по 05.02.2013 року в
сумі 312213,94 грн. тобто більше ніж за 4
роки. Стягнувши пеню за ввесь час
прострочення суд неправильно
застосував норму п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Виходячи з вказаної правової позиції,
банк має право на стягнення пені в
межах одного року до дня звернення до
суду з позовом, тобто за період з 05.02.2012
року по 05.02.2013 року.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що сума простроченого
платежу складає 28545,80 грн.( (15989,32 грн.
борг за кредитом + 2989,26 грн. проценти за
кредитом + 9567,22 грн.комісія), тому пеня
повинна бути нарахована в сумі 130253,90
грн.( 28545,80 грн.* 1,25%=356,86 грн. в день*365 дн.=
130253,90 грн.

У п.5.3 Умов зазначено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості.

З урахуванняя того, що розмір пені
визначений у сумі130253,90 грн. розмір
процентної складової штрафу повинен
бути визначений із загальної суми
заборгованості в розмірі 158799,70 грн. (
(15989,32 грн. борг за кредитом + 2989,26 грн.
проценти за кредитом + 9567,22 грн.комісія +
130253,90 грн. пеня=158799,70 грн.) і становить
7939,98 грн. (158799,70 грн.* 5%= 7939,98 грн.)

Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч.3
ст.551 ЦК України є, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З матеріалів справи вбачається, що
розмір нарахованої пені в межах одного
року більш як у 4,5 разів перевищує суму
заборгованості за кредитом, процентам
і комісії разом узятих, яка складає
28545,80 грн. (130253,90:28545,80=4,5). Відповідачкою
борг частково погашено. Крім того,
встановлено, що відповідачка не
перебуває в шлюбі та має на утриманні
неповнолітнього сина, отримує невелику
заробітну плату та наймає житло за
місцем роботи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що розмір пені
необхідно зменшити до 3000 грн.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК» необхідно стягнути 39985,78
грн. (15989,32 грн. борг за кредитом + 2989,26
грн. проценти за кредитом + 9567,22
грн.комісія + 3000,00 грн. пеня + 500 грн.
штраф + 7939,98 грн. штраф процентна
складова = 39985,78 грн.)

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо
суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що розмір
заборгованості за кредитним договором,
що підлягає стягненню з відповідачки
на користь банку, зменшено до 39985,78 грн.
розмір відшкодування банку судових
витрат також має бути зменшено до 399,85
грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
кошти за кредитним договором ОСОБА_2 не
отримувала, колегією суддів не можуть
бути взяті до уваги, оскільки
спростовуються доказами, які є в
матеріалах справи і зокрема заявою про
надання кредиту, в якій зазначено, що
кредит надається на придбання товару,
випискою банку по особовому рахунку
ОСОБА_2 про перерахування кредитних
коштів ПП ОСОБА_5, накладною від 04.08.2008
року, згідно якої ПП ОСОБА_5
відповідачці видано домашній
кінотеатер та виписками з банку про
часткове погашення боргу по кредиту
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 26 червня
2014 року змінити, стягнути з ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 39985,78 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 399,85 грн. у відшкодування судових
витрат.

В іншому рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: