Справа № 404/9066/13-ц
Номер провадження 2/404/120/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Палій М. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 діючої в т.ч. і в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням , -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся з позовом до
відповідач, діючого в т.ч. і в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3 про
визнання осіб втратившими право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав повністю та
в обгрунтування позову зазначив, що
згідно договору дарування квартири
від 20.10.1997 є власником квартири
АДРЕСА_1. З відповідачем зареєстрував
шлюб 23.10.1998 року . В даній квартирі
з 10.04.2001 року зареєстрована ОСОБА_2 з
донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сім»я з
відповідачем розпалась та шлюб
розірвано рішенням суду від 31.05.2013
року. Відповідач ОСОБА_2 з дитиною
залишила місце проживання 01 квітня
2012 році, виїхала, забравши всі свої
особисті речі.

В судовому засіданні
відповідач позовні вимоги не визнала
та в обгрунтування зазначила, що діє
в інтересах як своїх так і в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки , в даній
квартирі проживала з 1998 року до 2011
року та була зареєстрована з 11
серпня 1998 року, в 2002 році була
зареєстрована за даною адресою
спільна донька . Зазначила, що на
даний час проживає з дитиною у
батьків в двохкімнатній квартирі,
батьки не можуть їх зареєструвати у
зв»язку з отриманням субсидій на
оплату послуг, а тому просить
відмовити в задоволенні позову .

Судом встановлено наступні факти
і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору дарування квартири
від 2.10.1997 року позивач є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування квартири (а. с.5) .

Сторони перебували в шлюбі з 23.10.98
року по 31.05.13 року, що підтверджується
копією рішення суду ( а.с. 8).

Від шлюбу мають спільну
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щ підтверджується
свідоцтвом про народження ( а.с. 9).

Сторони та їх дитина зареєстровані
за адресою: квартира АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою (а.с. 6).

Відповідач разом з дитиною
проживають з квітня 2012 року з
батьками відповідача за адресою:
АДРЕСА_2, що підтверджується копією
довідки ( а.с. 7) та не заперечується
сторонами в судовому засіданні.

17.07.97 року Україна ратифікувала римську
Конвенцію про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, відповідно до п.1
ст.8 якої встановлено, що кожна людина
має право на повагу до її житла. Цим
правом закріплена недоторканність
житла, яка проголошена також ст.30
Конституції України. Відповідно до
цього ніхто не може перешкоджати особі
у законному володінні, користуванні чи
розпорядженні своїм майном, а будь-які
порушення цих повноважень захищаються
у встановленому законом порядку.
Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу
України встановлює, що громадянин, який
став власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»- зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного
рішення суду.

Згідно ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член
сім»ї власника житла втрачає право
на користування житлом, у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

При винесенні рішення, суд керується
ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом
справ в межах заявлених вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
оцінивши докази в їх сукупності , суд
дійшов висновку щодо задоволення
позову частково, щодо визнання
такою, що втратила право на
користування житлом даною квартирою
відповідача ОСОБА_2, яка згідно
довідки з місця проживання з квітня
2012 року , а згідно поданих письмових
заперечень з 2011 року не проживає у
даному житлі. Жодного доказу
порушення її права на користування
житлом з боку позивача та звернень до
суду за захистом даного права, суду
не надано.

Згідно ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, а також особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років,
є місце проживання її батьків або
одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до Правил реєстрації
фізичних осіб малолітні та
неповнолітні діти повинні бути
зареєстровані разом з тим з батьків, з
ким постійно проживають.

При цьому, після набрання
чинності Цивільним кодексом України,
право користування житловим
приміщенням членами сім'ї власника
отримали назву сервітуту (ст. 401 ЦК).
Діти, які не є власниками майна, що
належить на праві власності їх батькам
(інколи - іншим родичам), набувають
права користування таким майном в силу
прямого припису Закону (ст. ст. 3, 176 СК,
ст. 405 ЦК України). Дане право не
залежить від фактичного стану сімейних
відносин. У ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» прямо вказано, що
діти - члени сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2
не має у власності будь-якого
житлового приміщення для проживання
та для реєстрації її та її
неповнолітньої дитини, а батьки
відповідача не бажають їх
зареєструвати у належному майні ,
виходячи з вимог Закону України «Про
охорону дитинства» та задля
недопущення порушень прав
неповнолітньої дитини, суд дійшов
висновку, щодо відмови в задоволенні
позову в частині визнання такою, що
втратила право на користування
житлом неповнолітню доньку позивача
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.88 ЦПК України, суд вирішує
судові витрати залишити по їх
фактичному понесенню сторонами.

Керуючись ст.. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 23,29,401, 405
ЦК України, ст. ст. 11, 88, 212-218 ЦПК
України,суд,-

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 діючої в т.ч. і
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право на користування житлом , а саме
квартирою АДРЕСА_1.

В частині визнання
неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що
втратила право на користування житлом ,
а саме квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м.
Кіровограда шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення .

Суддя Кіровського
А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда