Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року.
смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області, в складі: судді
одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі
Колодич Ю.В., за участю позивача ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання житлового будинку
спільною сумісною власністю, визнання
права власності на частку у спільній
сумісній власності, стягнення
грошової компенсації від вартості
частки спільного житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами,
зобов'язання сплатити грошову
компенсацію,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Рокитнівського районного суду
Рівненської області з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання житлового
будинку спільною сумісною власністю,
визнання права власності на частку у
спільній сумісній власності,
стягнення грошової компенсації від
вартості частки спільного житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами, зобов'язання сплатити
грошову компенсацію.

Позивач ОСОБА_2 просить визнати
житловий будинок АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/3 частку у спільній
сумісній власності на
будинковолодіння за адресою:АДРЕСА_1;
стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на його користь грошову
компенсацію від вартості 1/3 частки
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у
розмірі 96063,30 гривень солідарно;
зобов'язати відповідачів сплатити йому
грошову компенсацію протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду
законної сили; судові витрати по справі
покласти на відповідачів.

Під час судового розгляду справи
позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та пояснив, що спірний
житловий будинок він з дружиною ОСОБА_6
та синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будували
самі. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2004
року проживали у літній кухні батьків
ОСОБА_4, участі у будівництві не
приймали. Мати ОСОБА_4 приймала участь
лише у штукатурці будинку. Всі
будівельні матеріали купував він.
Будинок завершили будувати приблизно у
2011 році. Спочатку у будинку проживав
ОСОБА_3, а потім до нього перейшла жити
ОСОБА_4. Вважає, що він має право на 1/3
частку вказаного будинку, оскільки
будинок будував він. Просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав та пояснив, що спірний житловий
будинок будували з 2005 року по 2009 рік.
Витрати на будівництво будинку ніс
батько ОСОБА_2. З боку ОСОБА_4 допомоги
по будівництву будинку ніякої не було.
Він участі у будівництві не приймав,
так як із колишньою тещею їздив на
заробітки. Будинок будували батьки та
брати ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Вважає, що
позивач ОСОБА_2 має право на 1/3 частку
спірного будинку, а розмір
компенсації за частку має буди значно
більшим, ніж 96063,30 гривень. Просить
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали та
пояснили, що спірний житловий будинок
розпочали будувати у 2005 році, закінчили
будівництво у 2007 році. За весільні
гроші купили пісок і щебінь.
Допомагали будувати будинок батьки. З
грудня 2009 року почали проживати у
будинку. Навесні 2010 року відповідачка
ОСОБА_4 народила дитину, у цьому ж
будинку за дитиною здійснювала нагляд
патронажна сестра Рокитнівської
амбулаторії загальної практики
сімейної медицини. Згідно
повідомлення інспекції ДАБК, у 2010 році
було подано звіт про результати
технічного обстеження житлового
будинку згідно якого вбачається, що
станом на 2010 рік будівництво будинку
було завершено, а будинок мав такий же
зовнішній вигляд, як і на даний час.
Посилання позивача, що ним купувалися
всі будівельні матеріали, не
заслуговують на увагу , оскільки
платіжні документи датовані 2000-2002 р.р.
та 2011-2012 р.р., тобто до початку
будівництва, або після його завершення.
У технічних паспортах на спірний
будинок за 2010 та 2012 роки зазначено, що
будинок побудований самочинно у 2007
році. Також відомо, чого не заперечує
позивач, що протягом останніх кількох
років позивач ОСОБА_2 будує будинок по
АДРЕСА_1 іншому сину, а тому вказані
документи на придбання будівельних
матеріалів можуть стосуватися
будівництва саме того будинку.Просять
у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що
вказаний житловий будинок будували
вона з чоловіком та синами ОСОБА_9 та
ОСОБА_10. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
участі у будівництві не приймали. Всі
витрати по будівництву ніс чоловік.
Також повідомила, що протягом останніх
4-5 років у своєму подвір'ї будують
будинок другому сину.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, кожен окремо, дали показання,
аналогічні показанням свідка ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_15 дав показання, що на
будівництво спірного будинку на
замовлення позивача ОСОБА_2 возив пісок
та камінь.

Свідок ОСОБА_16 дала показання, що
спірний будинок будувала наймана
бригада. Шифер та камінь купували за
весільні гроші. На гіпсокартон вона
давала гроші, штукатурку та шпакльовку
будинку робила вона. Діти пішли
проживати в будинок перед новим 2009
роком.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Житловий будинок АДРЕСА_1 побудований
за час перебування відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 у шлюбі. Будівництво будинку
було розпочато у 2005 році, після
отримання відповідачем ОСОБА_3
Державного акту на право власності на
земельну ділянку. Вказане
підтверджується поясненнями сторін.

Згідно технічного паспорту на садибний
житловий будинок АДРЕСА_1, інвентарний
№926, виготовленого 27.05.2010 року КП
«Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації», власником будинку
зазначено ОСОБА_3 (а.с. ).

Згідно технічного паспорту на садибний
житловий будинок АДРЕСА_1, інвентарний
№926, виготовленого 8.11.2012 року КП
«Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації», власником будинку
зазначено ОСОБА_3. Житловий будинок
побудовано самочинно у 2007 році, без
проектної документації та дозволу на
будівництво (а.с. ).

Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, а
саме житлового будинку по АДРЕСА_1,
закінчений будівництвом об'єкт готовий
до експлуатації. Звіт про проведення
технічного обстеження складено 25.11.2010
року (а.с. ).

Згідно копії свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим комітетом Рокитнівської
сільської ради 29 жовтня 2012 року,
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 на
праві приватної власності належить
ОСОБА_3 (а.с. ).

Отже, не заслуговують на увагу суду
твердження позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, що спірний будинок
побудований за кошти позивача ,
оскільки вказане спростовується
письмовими доказами по справі, які
досліджені судом та визнані належними
і допустимими.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділено між співвласниками.

Відповідно до рішення Рокитнівського
районного суду Рівненської області
від 1 липня 2014 року, житловий будинок
АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та поділено
між відповідачами (а.с. ). Рішення суду
не оскаржувалось, набрало законної
сили.

Позивач стверджує, що, враховуючи його
внесок у будівництво житлового
будинку в АДРЕСА_1, він має право на 1/3
частку цього будинку.

Посилаючись на норми ст.364, ч.2 ст.372
ЦК України позивач вказує, що виділу
частки в натурі не бажає, а має право на
одержання від інших співвласників
спірного житлового будинку грошової
компенсації вартості 1/3 частки будинку,
яка згідно висновку експерта
становить 96063,30 гривень.

Стаття 364 ЦК України вказує, що
співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливий, співвласник, який бажає
виділу. Має право на одержання від
інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості його частки.

Частина 2 ст.372 ЦК України
передбачає, що у разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Аналіз вказаних норм дає підстави
вважати, що до правовідносин, які
виникли між позивачем та
відповідачами, не можуть бути
застосовані зазначені норми, оскільки
спірний житловий будинок в АДРЕСА_1
згідно рішення суду визнаний спільною
сумісною власність відповідачів та
поділений між ними. Отже, твердження
позивача про належність йому, як
співвласнику, 1/3 частки цього будинку, є
помилковим, підстави для визнання за
позивачем права власності на 1/3 частку
будинку і господарських будівель
відсутні.

В судовому засіданні встановлено
та підтверджено поясненнями позивача
та свідка ОСОБА_6, що протягом тривалого
часу (4-5 років), позивач у своєму
подвір'ї будує житловий будинок іншому
сину, та протягом останніх років
проводив ремонт свого будинку. Отже,
будівельні матеріали, придбані
позивачем упродовж 2000-2012 років, могли
бути використані як на ремонт власного
будинку, так на будівництво інших
будинків. Доказів, що будівельні
матеріали купувались позивачем на
будівництво саме спірного житлового
будинку, суду не надано.

У зв'язку з відсутністю правових
підстав для визнання спірного
житлового будинку спільною сумісною
власністю сторін та визнання за
позивачем права власності на 1/3 частку
будинку, підстав для стягнення з
відповідачів на його користь грошової
компенсації вартості 1/3 частки
спірного будинковолодіння, яку позивач
відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи у
справі №571/275/14-ц визначив у розмірі
96063,30 гривень, суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи та
правові норми, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

При зверненні до суду позивачем
було сплачено судовий збір у розмірі
243,60 гривні. Ціна позову визначена
позивачем в розмірі 96063,30 гривні, а отже,
відповідно до п.1 ч.2 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» з позивача
підлягає стягненню 717,03 гривень
недоплаченого судового збору (різниця
між сумою, яка мала бути сплачена та
сумою, яка сплачена при зверненні до
суду (960,63 - 243,60= 717,03).

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання житлового будинку спільною
сумісною власністю, визнання права
власності на частку у спільній
сумісній власності, стягнення
грошової компенсації від вартості
частки спільного житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами,
зобов'язання сплатити грошову
компенсацію.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 717 (сімсот
сімнадцять) гривень 03 копійки.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рокитнівський районний суд
Рівненської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

У випадку не подання апеляційної
скарги у десятиденний строк рішення
набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області

А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення складено 29 жовтня
2014 року.