Справа № 128/1966/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

20.01.2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Васильєвої Т.Ю.,

при секретарі: Шевчук О.В.

за участі

позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_7, ОСОБА_4, з участю третьої особи
без самостійних вимог Державної
нотаріальної контори Вінницького
району Вінницької області, про
визнання недійсним заповіту та
скасування свідоцтва про спадщину за
заповітом, та позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, суд,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, обґрунтовуючи підстави
для його задоволення тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9,
після смерті якої відкрилась спадщина
на житловий будинок АДРЕСА_1. На той час
спадкоємцями першої черги за законом,
як дочки спадкодавиці, були вона, та її
сестра ОСОБА_10, яка була інвалідом 2-ї
групи. Крім них, матір мала ще одну
дочку ОСОБА_11, яка померла ще до смерті
матері, мала дітей - відповідачів по
справі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 В січні 2013 року
позивачу стало відомо, що відповідачі
по справі оформили спадкове майно,
отримавши відповідне свідоцтво про
право на спадщину в порядку
спадкування за заповітом. Та
ознайомившись із заповітом, вважає, що
його слід визнати недійсним, оскільки
він не підписаний спадкодавцем, у
наявному дублікаті заповіту змінено
прізвище свідка, яка підписала заповіт,
та при складанні заповіту в
Вороновицькій лікарні при цьому був
відсутній лікар спадкодавиці, та матір
не могла зі своєї волі позбавити рідних
дочок спадку. Тому просила визнати
заповіт ОСОБА_9 від 30.09.2005 року
недійсним та скасувати свідоцтво про
прийняття спадщини за заповітом
відповідачами (а.с. 72 - 73).

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 08.10.2013 року до
участі у даній справі, в якості третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору, було залучено
ОСОБА_6, яка заявила позов до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту, свідоцтва про спадщину за
заповітом, визнання права власності в
порядку спадкування за законом, який
прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом (а.с. 126).

В позові ОСОБА_6 посилається на те, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 була її
бабою, яка мала три дочки: ОСОБА_10 (її
матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2
та ОСОБА_11, яка померла ще до смерті
ОСОБА_9 Зі слів матері, їй було відомо,
що баба за життя заповіт не складала, а
взимку 2013 року їй стало відомо від
тітки ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, діти ОСОБА_11, яка померла ще до
смерті матері ОСОБА_9, отримали
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на будинок АДРЕСА_1, що
належав ОСОБА_9 Вважає, що даний заповіт
слід визнати недійсним, оскільки він не
відповідає волевиявленню заповідача,
сфальсифікований, бабою не
підписувався, докази, що вона фізично,
внаслідок своєї хвороби, не могла його
підписати, відсутні. Тому просила
визнати заповіт ОСОБА_9 від 30.09.2005 року
недійсним, визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_4, та
оскільки її матір ОСОБА_10 прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_9, в
зв'язку з тим, що була інвалідом 2-ї
групи, відповідно їй належала 1/3 частка
в спадковому майні, тому як її дочка, що
прийняла спадщину після її смерті,
ОСОБА_6 також просила визнати за нею
право власності на 1/3 частку будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 (а.с. 98 - 99, 115 - 116).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представники позов підтримали та
просили його задовольнити в повному
обсязі з підстав, викладених в позові.
Проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_6 не заперечували. Так, позивачка
дізналася про оспорюваний заповіт лише
після смерті матері десь 4 роки тому, а
сам заповіт побачила лише в березні 2013
року, та вважає, що матір його не
складала, все записане в ньому не
відповідає її волі та свідків при
посвідченні заповіту взагалі не було.
На час смерті матері вона проживала
окремо, в с. Дорожне Вінницького району
Вінницької області, спадщини після
смерті матері не приймала, заяви про
прийняття спадщини не подавала. До
смерті матері вони не спілкувалися
близько 20 років та про неї дізнавалися
від сусідів, ОСОБА_9 весь час могла себе
самостійно обслуговувати та
сторонньої допомоги не потребувала,
тому не мала підстав заповідати майно
відповідачам.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
та його представник позов не визнали та
просили відмовити в його задоволенні,
оскільки він був рідним онуком ОСОБА_9,
його матір, дочка ОСОБА_9, померла до
смерті матері, інші діти ОСОБА_9
спілкувалися з матір'ю дуже рідко,
ОСОБА_10 приїздила десь один раз на рік,
а ОСОБА_2 взагалі матері не провідувала.
Він проживав недалеко від бабусі та
весь час допомагав їй по господарству,
десь за півроку до смерті вона почала
хворіти, в неї боліли руки та ноги, він
доглядав за бабусею, тому за життя вона
весь час говорила, що заповість своє
майно йому та його сестрі,
співвідповідачці ОСОБА_7, дві дочки
якої постійно проживали з ОСОБА_9 Після
смерті бабусі в сільській раді йому
сказали, що бабуся склала заповіт,
після чого він зайнявся оформленням
спадщини. При складанні самого
заповіту він присутній не був та про
обставини його посвідчення йому нічого
не відомо. Крім цього, вважає, що
позивачка пропустила строк звернення
до суду за захистом порушених прав,
тому просив суд застосувати позовну
давність до вимог позивачки ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила,
що пред'явлених до неї позовів не
визнає, ОСОБА_9 була її бабусею, вона
проживала з нею з 1987 року до 2003 року,
після чого змінила місце проживання, а
її діти залишилися жити з ОСОБА_9 та
допомагали їй, тому вона ще за життя
говорила, що заповість своє майно їй та
її брату ОСОБА_4 З завою про прийняття
спадщини вона не зверталася, але так як
зареєстрована разом з ОСОБА_9 на час її
смерті, спадщину прийняла належним
чином, свідоцтва про право на спадщину
не отримувала.

Третя особа із самостійними вимогами
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала
заявлений нею позов, пояснила, що
ОСОБА_9 на час смерті проживала одиноко,
мала поганий стан здоров'я та
відмовлялася лікуватися, за життя
ОСОБА_9 ніколи їй не говорила, що хоче
заповісти своє майно онукам, тому даний
заповіт слід визнати недійсним,
заповіт було складено без участі
ОСОБА_9, свідки, вказані в ньому, є
зацікавленими особами, так як ОСОБА_13 є
кумом ОСОБА_4, а ОСОБА_14 є товаришем його
батька, при складанні заповіту вони
присутніми не були. Її матір, ОСОБА_10,
проживала окремо від матері, приїздила
до неї кілька разів на рік, а дочка
ОСОБА_9 - ОСОБА_2, дійсно не спілкувалася
з нею близько 20 років. Так як матір
ОСОБА_6 була інвалідом другої групи на
час смерті ОСОБА_9, тому є такою, що
спадщину прийняла належним чином, тому
їй належала 1/3 частка спадкового майна.
Після смерті ОСОБА_10 вона спадщину
прийняла належним чином, тому
претендує на 1/3 частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, належними ОСОБА_9

Допитані в судовому засіданні свідки
пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що був
присутнім при посвідченні заповіту
ОСОБА_9 Вона лежала в лікарні, тому
секретар сільської ради надрукувала
заповіт в лікарні, та в присутності
ОСОБА_9, за його участі та участі ще двох
свідків і секретаря сільської ради
було зачитано текст заповіту вголос,
яким ОСОБА_9 заповідала своє майно двом
відповідачам, ОСОБА_9 все чула та вголос
підтвердила свою волю, він розписався в
заповіті та пішов по своїх справах.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що працювала
секретарем сільської ради на час
складання заповіту ОСОБА_9 З проханням
посвідчити заповіт до неї звернувся
зять ОСОБА_9, ОСОБА_16, який сказав, що
вона перебуває в лікарні, спілкуватися
вона може, але так як в неї дуже
трясуться руки, підписати заповіт не
зможе. Тому вона взяла друкарську
машинку та приїхала до лікарні, ОСОБА_9
їй сказала, що хоче заповісти своє
майно внукам, ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
відповідачам по справі, але так як
погано бачить та в неї трясуться руки,
сама підписати заповіт не зможе. Тому
заповіт вона посвідчувала при трьох
свідках, заповіт вголос зачитали
ОСОБА_9, вона підтвердила його зміст та
свідки поставили свої підписи на
заповіті. Інших осіб, крім неї, ОСОБА_9
та трьох свідків, зазначених в
заповіті, в палаті при посвідченні
заповіту не було.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні
пояснив, що був свідком при посвідченні
в лікарні заповіту ОСОБА_9 Крім нього
свідками були ще двоє осіб, вони разом
із секретарем сільської ради зайшли до
палати ОСОБА_9, вголос зачитали заповіт,
вона погодилася з його змістом та вони
підписали даний заповіт.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що працює
лікарем терапевтом Вороновицької
лікарні. Обставин лікування та
посвідчення заповіту ОСОБА_9 вона не
пам'ятає, можливо її тоді взагалі не
було на роботі. Записів в медичній
картці ОСОБА_9 вона не робила, чи могла
ОСОБА_9 сама розписатися із записів в
медичній картці встановити не можна, із
записів можна встановити, що у неї був
тяжкий стан.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні
пояснила, що саме нею здійснені записи
в медичній картці ОСОБА_9, із записів
вбачається, що хвора була в свідомості,
стан був тяжкий, при цьому треба
враховувати її похилий вік, про заповіт
їй нічого не відомо.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає необхідним відмовити в
задоволенні позовів з наступних
підстав.

Так, згідно матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 в смт.
Вороновиця Вінницького району
Вінницької області, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 15.03.2013 року, яка являється
рідною матір'ю позивача по справі
ОСОБА_2, що підтверджується копіями
свідоцтв про народження та одруження
позивача (а.с. 7, 8, 9).

Відповідно до копії заповіту від 30.09.2005
року, посвідченого секретарем
Вороновицької селищної ради
Вінницького району Вінницької області,
ОСОБА_15, зареєстрованого у реєстрі за №
446, ОСОБА_9 заповіла своїм внукам -
відповідачам по справі: ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 в рівних частках все своє майно,
де б воно не було та з чого б воно не
складалось, у тому числі все те, що буде
належати їй на день смерті і на що вона
за законом матиме право. В зв'язку з
хворобою рук заповідача ОСОБА_9, на її
особисте прохання, за її дорученням,
після прочитання заповіту вголос,
заповіт у присутності заповідача
підписано ОСОБА_14 та свідками: ОСОБА_13
та ОСОБА_20. В зв'язку із хворобою
заповідача ОСОБА_9 заповіт зроблено в
Вороновицькій лікарні (а.с. 5, 74).

Той факт, що ОСОБА_9 дійсно в період з
28.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась
на стаціонарному лікуванні в
терапевтичному відділенні
Вороновицької районної лікарні
Вінницького району Вінницької області
підтверджується довідкою
Вороновицької амбулаторії загальної
практики сімейної медицини від 21.03.2013
року (а.с. 6).

З наданої суду копії спадкової справи
№ 119/2006 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9, вбачається, що заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9
подав лише ОСОБА_4, який 25.12.2012 року
отримав свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на 1/2 частку
спадкового майна, а саме 1/2 частку
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.
Свідоцтво про право на спадщину на 1/2
частку спадкового майна ОСОБА_7 ще не
видано (а.с. 25 - 54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10, проживала
в АДРЕСА_2 (а.с. 118), яка була рідною
дочкою ОСОБА_9, згідно копій Витягів з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження та про шлюб (а.с. 120 - 122). За
життя 21.08.2003 року їй було встановлено
другу групу інвалідності (а.с. 102). Та
12.08.2003 року вона заповіла все своє майно
дочці ОСОБА_6 (третій особі із
самостійними вимогами) (а.с. 123). ОСОБА_6
спадщину після смерті матері ОСОБА_10
прийняла належним чином, що
підтверджується копією спадкової
справи № 776/2008 (а.с. 140 - 146).

З медичної карти стаціонарного хворого
№ 1709 вбачається, що ОСОБА_9 була
госпіталізована до Вороновицької
лікарні 28.09.2005 року, де проходила
лікування та 01.10.2005 року була виписана
додому за наполяганням родичів без
змін в стані здоров'я. Лікар, яка
оглядала та лікувала ОСОБА_9 та була
допитана в судовому засіданні в якості
свідка, підтвердила, що стан ОСОБА_9 був
тяжкий та вона перебувала при
свідомості.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234
ЦК України право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю.
Ст. 1235 цього Кодексу визначає, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Відповідно до ст.
1247 ЦК України заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою, службовою особою
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Ст. 1257 ЦК України передбачає, що
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5,
посадова особа органу місцевого
самоврядування посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Посадова особа
органу місцевого самоврядування може
на прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути прочитаний
уголос та підписаний заповідачем, про
що ним зазначається у заповіті перед
його підписом. Якщо заповідач через
фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися в присутності не менш як
двох свідків. Свідками можуть бути лише
особи з повною цивільною дієздатністю.
Свідками не можуть бути посадова особа
органу місцевого самоврядування, яка
посвідчує заповіт, спадкоємці за
заповітом, члени сім'ї та близькі
родичі спадкоємців за заповітом, особи,
які не можуть прочитати або підписати
заповіт. Свідки, при яких посвідчено
заповіт, зачитують його вголос та
ставлять свої підписи на ньому. Якщо
заповідач унаслідок фізичної вади,
хвороби не може власноручно підписати
заповіт, за дорученням заповідача він
може бути підписаний іншим
громадянином за правилами, викладеними
у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Дані вимоги до складення та
посвідчення заповіту було цілком
дотримано, що підтверджено
дослідженими в судовому засіданні
доказами, та посилання позивача ОСОБА_2
та третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_6 на те, що заповіт
сфальсифіковано та він не відповідає
волі заповідача, не знайшло свого
підтвердження.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою - четвертою статті 1273
цього Кодексу. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Жодного доказу про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_9 її дочками, ОСОБА_2
(позивачкою) та ОСОБА_10 (матір'ю
позивачки ОСОБА_6), в судовому засіданні
не встановлено, разом із спадкодавицею
на час відкриття спадщини вони не
проживали, заяв про її прийняття у
встановлений строк до нотаріуса не
подавали, отже вважаються такими, що
спадщини не прийняли.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорення.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, та доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в судовому засіданні не
встановлено жодних підстав для
визнання заповіту недійсним, крім
цього, оспорюваним заповітом не можуть
порушуватися права позивачів, оскільки
в зв'язку з неприйняттям спадщини після
смерті ОСОБА_9 позивачкою ОСОБА_2 та
матір'ю позивачки ОСОБА_6 вони не набули
права на спадщину, тому в задоволенні
всіх позовних вимог слід відмовити в
зв'язку з їх безпідставністю та
недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 15, 1233, 1234, 1235, 1247, 1251, 1253, 1257, 1268, 1270,
1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 209, 212-215
ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити в задоволенні всіх позовних
вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, з участю третьої особи без
самостійних вимог Державної
нотаріальної контори Вінницького
району Вінницької області, про
визнання недійсним заповіту та
скасування свідоцтва про спадщину за
заповітом.

Відмовити в задоволенні всіх позовних
вимог за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя:

Секретар: