АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6900/14 Справа: №
425/3338/13-ц Категорія: «договірні
правовідносини» Головуючий 1
інстанції: Москаленко В.В.
Доповідач: Малінська С.М.
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М.,

Швецової Л.А.,

при секретарі - Каменській Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 28 жовтня 2013 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
передачу предмета застави в заклад,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду з
названим позовом, посилаючись на те, що
відповідно до кредитного договору від
25 квітня 2008 року, укладеного між банком
та ОСОБА_2, останньому було надано
кредит на суму 8810,60 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15,48 відсотків на рік на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 24 квітня 2015 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитно-заставним договором
№LGYOAK18720317 від 29 квітня 2008 року
відповідач надав у заставу автомобіль
марки «CHERY» модель А 15 «AMULET», 2008 року
випуску, який належить відповідачу на
праві власності.

07 грудня 2012 року Сєвєродонецьким
міським судом Луганської області
ухвалено заочне рішення у справі за
позовом банку до відповідача про
звернення стягнення на предмет
застави, шляхом продажу вказаного
автомобіля. Однак, відповідач предмет
застави в заклад банку не передає. З
урахуванням викладеного позивач
просив суд вилучити вищезазначений
автомобіль у відповідача та передати в
заклад банку.

Заочним рішення Рубіжанського
міського суду Луганської області від 28
жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просило рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла до наступного.

Справа розглядається апеляційним
судом Харківської області на підставі
розпорядження голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справа Б. Гулько від 20.09.2014 року за № 2710
/ 38 -14 « Про визначення територіальної
підсудності справ» .

Частиною 2 ст. 575 ЦК України , ч. 1 ст. 44
Закону України « Про заставу»
передбачено , що окремим видом застави
є заклад - застава рухомого майна , при
якій майно , що складає предмет застави
, передається заставодавцем у
володіння заставодержателя.

Відповідно до ст. 44 Закону
України « Про заставу» , заклад як
самостійний вид застави виникає на
підставі договору , закону або рішення
суду.

З матеріалів справи вбачається ,
що сторонами по справі 29 квітня 2008
року укладено кредитно-заставний
договір №LGYOAK18720317 згідно до якого
відповідач надав у заставу автомобіль
марки «CHERY» модель А 15 «AMULET», 2008 року
випуску, який належить відповідачу на
праві власності (а.с.4-12).

Пунктом 12.2.1- вищевказаного
кредитно - заставного договору
передбачено (а.с.8зв.) , що у разі
настання події дефолту Банк надає
позичальнику письмове повідомлення
про настання події дефолту та реєструє
у державному Реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
застави.

Позичальник забов'язаний усунути
подію дефолту негайно або передати
предмет застави у володіння Банку за
актом приймання-передачі за адресою
,вказаною у статті 17.13 договору
протягом 30 днів з моменту реєстрації
відомостей про звернення стягнення на
предмет застави у державному
реєстрі(п.12.2.2.).

Якщо предмет застави не був
переданий у володіння банку у порядку
та строку , визначені ст. 12.2.2
позичальник надає банку право
здійснити доставку предмета застави за
адресою , вказаною у ст. 17.13 договору , у
володіння банку для забезпечення його
схоронності… Позичальник
забов'язується не чинити у такому
випадку жодних перешкод у заволодінні
банком предметом застави…(п.12.2.3.).

Якщо протягом 30 календарних днів
з моменту отримання позичальником
повідомлення про дефолт ( або з моменту
реєстрації у державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет застави, якщо дата такої
реєстрації буде пізнішою) (стаття 12.2.5)
позичальник не усунув подію дефолту ,…
Банк має право , за своїм вибором ,
здійснити одну або декілька з
наступних дії :

а) згідно ст. 651 ЦК України здійснити
одностороннє розірвання договору …;

б) розірвати договір у судовому порядку
;

в) звернути стягнення на предмет
застави в порядку , визначеному у ст.13
договору ;

г) застосувати будь який спосіб захисту
своїх прав , дозволений законодавством
України(п.12.2.6).

Банк скористався своїм правом
звернення до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
застави у відповідності до п.12.2.6 п.п.
«в».

07 грудня 2012 року Сєвєродонецьким
міським судом Луганської області
ухвалено заочне рішення про
задоволення позовних вимог Банку щодо
звернення стягнення на предмет
застави, шляхом продажу вказаного
автомобіля( а.с.18-19).

У вересні 2013 року Банк звернувся
до Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовом про
передачу предмета застави в заклад.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог Банку суд першої
інстанції обґрунтовано послався на те ,
що оскільки рішення суду про звернення
стягнення на предмет застави набрало
чинності , то Банк має можливість
самостійного продажу автомобілю в
порядку , передбаченому Законом
України « Про виконавче провадження» .

Даних щодо неможливості
виконання Банком рішення суду першої
інстанції матеріали справи не містять.

Суд також обґрунтовано послався
на те , що заклад є одним із самостійних
способів застави і за своєю правовою
природою покликаний забезпечити
можливість заставодержателя виконати
забов'язання заставодателя примусово
, зокрема , шляхом звернення стягнення
на предмет застави. Примусове ж
передання предмету застави в заклад
банку при існуючому рішенні суду про
звернення стягнення на предмет застави
, яким спірне майно вже передано у
володіння та розпорядження
заставодержателя не відповідає
вимогам норм права .

Посилання апелянта на те , що
відповідно до п. 12.2.2 Договору
позичальник забов'язаний усунути
події дефолту негайно або передати
предмет застави у володіння Банку за
актом приймання-передачі та що про
настання дефолту відповідач офіційно
був повідомлений саме рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 07 грудня 2012 року
є безпідставним , оскільки
Сєвєродонецьким міським судом
ухвалено заочне рішення , доказів того
, що відповідач одержав копію заочного
судового рішення матеріали даної
справи не містять , а тому доказів на
підтвердження офіційного
повідомлення відповідача Банком не
надано.

На підставі наведеного , судова
колегія вважає , що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи , дав належну оцінку
наданим доказам та ухвалив законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.10; 60 ; 212-213 ; 292 ; 294-296; 303 ;
304 ; 307,308 ;313-315 ; 317 ; 319; 325 ЦПК України ,
судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити .

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 28 жовтня 2013 року
залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :