Головуючий суду 1 інстанції - СитнікО.І.
Доповідач - Орлов І.В.
Провадження № 22ц/782/5214/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Ковальчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду міста Луганська від 16 жовтня 2013
року у цивільній справі за позовом
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» (далі ЛМКП «ТКЕ»
або Позивач) звернулося з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі
відповідачі) про стягнення
заборгованості. Посилаючись на те, що
відповідачі не здійснюють оплату за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання, позивач просив:
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованість, яка утворилася за
період з 01.08.2008 року по 01.10.2011 року в сумі
5.212,17 гривень; 461,18 гривень - втрати від
інфляційних процесів; 179,88 гривень - 3%
відсотки річних, а всього 5.853,23 гривень.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду міста Луганська від 16 жовтня 2013
року позов задоволено. З ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно, на користь
ЛМКП «ТКЕ» стягнуто суму
заборгованості у розмірі 5.853,23 гривень;
судові витрати у розмірі 120,50 гривень, а
всього - 5.973 гривні 73 копійки.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Луганська від 18 листопада 2013
року заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 (далі
відповідач або апелянт), посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив: рішення скасувати,
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ЛМКП «ТКЕ»
відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог
апелянт зазначив, що суд проігнорував
заяву відповідачів про застосування
позовної давності, яка є підставою для
відмови у задоволенні вимог за період з
01.08.2008 року по 01.09.2009 року; за період з 2008
по 2011 рік постачання гарячої води
позивачем не здійснювалося; за
відсутністю між сторонами письмового
договору підстав, встановлених діючим
законодавством, за яких виникає
обов'язок відповідачів оплачувати
послуги за постачання теплової енергії
за період з 2008 по 2011 рік саме позивачу,
та право позивача вимагати здійснення
такої оплати саме з відповідачів, не
існувало та не існує.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі зобов'язані погасити
заборгованість, яка утворилася в
результаті несвоєчасного розрахунку з
їх боку за отримані послуги, і що така
заборгованість за період з 01.08.2008 року
по 01.10.2011 року складає 5.853,23 гривень.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
відповідачі мешкають в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1. Послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання до багатоквартирного
будинку за вищевказаною адресою
надає ЛМКП «ТКЕ». Особовий рахунок
НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_2, який є
власником квартири. В період з 01.08.2008
року по 01.10.2011 року виникла
заборгованість по сплаті за спожиті
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання в сумі 5.212,17
гривень. Разом з інфляційними
витратами та 3% річних, сума боргу
склала 5.853,23 гривень.

26.12.2011 року позивач звернувся із заявою
про видачу судового наказу про
стягнення з відповідачів
заборгованості з оплати послуг з
централізованого опалення і гарячого
водопостачання. 16 січня 2012 року такий
наказ був виданий Жовтневим районним
судом. 21 лютого 2012 року за заявою ОСОБА_2
судовий наказ було скасовано, що стало
причиною звернення 26.09.2012 року
позивача до суду з відповідною заявою.

Статтею 322 ЦК України передбачено,
що власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління,утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до статей 68 ЖК України, 20
Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» наймач
(споживач) зобов'язаний своєчасно
вносити плату за комунальні
послуги. До числа житлово-комунальних
послуг відносяться й послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» плата
за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або нормами, затвердженими в
установлено порядку.

Відповідно до статей 19, 24 Закону
України «Про теплопостачання»
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Таким чином, відсутність договору про
надання житлово-комунальних послуг не
може бути підставою для звільнення
споживача від оплати послуг у повному
обсязі. Між володарем особового
рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2, який є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1
та ЛМКП «ТКЕ» фактично склалися
договірні відносини. Позивач подавав
теплоносій в опалювальну систему,
забезпечував постачання
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Відповідач від
одержання цих послуг не відмовлявся,
частково їх сплачував, скарги на
неякісність послуг не заявляв.

Таким чином твердження відповідача
про те, що за відсутністю письмового
договору, обов'язків із сплати наданих
позивачем послуг не виникає, є
помилковими. Разом з тим, стягуючі
солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які не є
власниками квартири, заборгованість,
судові витрати, а також не застосовуючи
наслідки спливу строку позовної
давності, суд першої інстанції
припустив порушення норм
матеріального права.

Позивач просив стягнути
заборгованість, яка утворилася за
період з 01.08.2008 року по 01.10.2011 року.
Трирічний строк позовної давності має
відраховуватися з дня звернення
позивача із заявою про видачу судового
наказу - 26.12.2011 року.

Відповідач заявляв клопотання про
застосування строку позовної давності.
За таких обставин вимоги ЛМКП «ТКЕ»
підлягають задоволенню лише у межах
трирічного строку позовної давності, а
саме за період з 1 січня 2009 року по 01
жовтня 2011 року. Ця заборгованість в
сумі основного боргу - 4.853,92 гривень;
втрати з інфляційних процесів - 436,65
гривень; 3% річних - 158,95 гривень, а
всього - 5. 449,52 гривень, підлягає
стягненню лише з власника квартири -
ОСОБА_2, на ім'я якого був відритий
особовий рахунок.

Стягненню з ОСОБА_2 на користь ЛМКП
«ТКЕ» також підлягають судові витрати
у розмірі 214 гривень 60 копійок.

Керуючись статтями 303, 307-308, 313-315 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково. Заочне рішення Жовтневого
районного суду міста Луганська від 16
жовтня 2013 року, - скасувати. Ухвалити
нове рішення яким позовні вимоги
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
заборгованість за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання з урахуванням індексу
інфляції та трьох процентів річних за
період з 01 січня 2009 року по 1 жовтня
2011 року у розмірі 5.449 гривень 52
копійки, судові витрати у розмірі 214
гривень 60 копійок, а всього 5664 (п'ять
тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні
12 копійок.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку, шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: