АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6182/14
Справа № 2024/1917/12
Головуючий 1 інстанції : Пашнєв
Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 22 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про визнання договору дарування
удаваним правочином, визнання
вчиненого правочину договором
купівлі-продажу та переводі прав та
обов'язків покупця,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в якому після
уточнення просили визнати удаваним
договір дарування 32/100 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 31 жовтня
2005 року №4891; визнати укладений
правочин договором купівлі-продажу і
перевести на позивачів права та
обов'язки покупців частини
домоволодіння на умовах фактично
здійсненого між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 правочину купівлі - продажу.

В обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що 31 жовтня 2005 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за реєстровим №4891 було посвідчено
договір дарування 32/100 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від
імені відповідачів ОСОБА_6 (32/400
частини), ОСОБА_7 (32/200 частини), ОСОБА_8
(32/400 частини) на ім'я відповідача ОСОБА_5
ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4, є власниками
35/100 частини цього домоволодіння на
підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 26.10.2004 року за реєстровим
№5689. Право власності зареєстровано КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 02.10.2006 року. Вважає, що
договір дарування на користь
відповідача ОСОБА_5 32/100 частин
домоволодіння є удаваним правочином,
вчинений з метою приховати фактично
вчинений правочин купівлі - продажу
частини домоволодіння, який порушує їх
права, як співвласників на переважне
право купівлі спірної частини
домоволодіння.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 позов
підтримали у повному обсязі, просили
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та його
представник проти позову заперечували.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були
допитані за місцем свого мешкання на
підставі судового доручення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 22 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без
задоволення.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі
просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, невідповідність
висновку суду фактичним обставинам
справи. Зазначають, що надані суду
докази повністю підтверджують їхні
вимоги щодо визнання договору
дарування удаваним правочином.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, знаходить апеляційну
скаргу підлягаючою задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив з того, що позивачами
не надано беззаперечних, належних та
допустимих доказів того, що у сторін
правочину дарування при його укладенні
були наявні всі істотні умови для
вчинення договору купівлі-продажу
спірного майна.

Такий висновок суду першої інстанції
колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що 31.10.2005 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за р. №4891
було посвідчено договір дарування 32/100
частин домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_5

Спірні 32/100 частини домоволодіння
належали:

- ОСОБА_7 (32/200) - на підставі Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 09.09.1992 року. Право власності
зареєстровано в КП «Харківське МБТІ»
14.09.1993 року №1410;

- ОСОБА_6 (32/400) - на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 2-ю ХДНК 31.10.2005 року за
р. №4-1127;

- ОСОБА_8 (32/400) - на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 2-ю ХДНК 31.10.2005 року за
р. № 4-1129. Право власності зареєстровано
в КП «Харківське МБТІ» 31.10.2005 року №1410.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.38 ).

Після її смерті спадщину прийняли
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що підтверджується
копією спадкової справи, наданою п'ятою
Харківською держнотконторою.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Рішення суду було ухвалено після
смерті ОСОБА_6 без залучення її
правонаступників - ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
чим порушено вимоги чинного
законодавства.

Апеляційний суд позбавлений
можливості вирішити питання про
залучення вказаних осіб, оскільки
чинний ЦПК України не передбачає
можливості залучення апеляційним
судом під час розгляду цивільної
справи в апеляційному порядку до
участі у справі осіб, які не брали
участі у справі в суді першої
інстанції.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 22 липня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання вчиненого
правочину договором купівлі-продажу та
переводі прав та обов'язків покупця -
відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді