АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7961936
інстанції - Батрин О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель»

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 3 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А
:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом та
вказував, що 29.07.2013 року він звільнився
з ПАТ «КБ «Даніель», проте в день
звільнення відповідач не провів з ним
остаточного розрахунку, у зв'язку з чим
просив стягнути на його користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені в розмірі в
сумі 32 517 грн. 12 коп. та моральної шкоди
у розмірі 4 317 грн. 95 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 3 грудня 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, стягнуто на його
користь з ПАТ «КБ «Даніель» середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні по день
фактичного розрахунку в розмірі 23 266
грн. 56 коп. та моральну шкоду в сумі 750
грн.

Не погодившись з рішенням суду
представник ПАТ «КБ «Даніель» подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та порушення
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що ПАТ
«КБ «Даніель» в порядку ст. 116 КзпП
29.07.2013 року здійснив розрахунок з
ОСОБА_2, в день його звільнення у
повному обсязі, шляхом перерахування
грошей на його особистий картрахунок.
Проте суд першої інстанції цій
обставині не надав належної оцінки та
не врахував, що позивач не звертався до
банку з заявою про видачу йому коштів з
його рахунку,але після його звернення
15.11.2013 року,банк 22.11.2013 року повідомив
йому про отримання коштів та провів з
ним розрахунок повністю.

Окрім цього, апелянт вважає, що у суду
не було підстав щодо відшкодування
позивачу моральної шкоди, оскільки
останній не надав жодних доказів на
підтвердження зазначених вимог.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник ПАТ «КБ
«Даніель» доводи апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної
скарги заперечував, подав письмові
заперечення та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника,виплата всіх
сум,що належать йому від
підприємства,установи,організації,
проводиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені виплати мають
бути виплачені не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу (в
день звільнення), при відсутності спору
про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 3
листопада 2008 року по 29 липня 2013 року
працював у відповідача ПАТ «КБ
«Даніель» на посаді начальника відділу
примусового виконання стягнення
заборгованості і між сторонами було
укладено договір про відкриття
картрахунку, надання та використання
платіжних карток (з фізичною особою) №
ЗПБ-08-1369, відповідно до якого заробітна
плата та всі інші виплати банком
проводилися на платіжну картку
позивача (а.с. 5-6, 8, 51-53).

При неодноразових зверненнях
позивача до ПАТ «КБ «Даніель» з приводу
проведении остаточного розрахунку та
виплати коштів з кас банку,зокрема, 15
листопада 2013 року, кошти позивачу не
були виплачені.

Судом встановлено,а відповідачем не
заперечувалося, що у ПАТ «КБ «Даніель»
відсутні банкомати, а намагання
позивача отримати кошти в банкоматах
інших банків були безрезультатними
про що свідчить відповідні чеки, а саме:
від 6 листопада 2013 року операція в
отриманні коштів відхилена банком
«Укргазбанк» (а.с. 49), 18 листопада 2013
року - відхилена банком «Укргазбанк» та
банком «Інтеграл».

22 листопада 2013 року, під час розгляду
справи в суді, платіжна картка позивача
була прийнята відповідачем та закрито
його картковий рахунок, а також
проведено фактичну виплату
заборгованості відповідача при
звільненні позивача на суму 17 478 грн. 63
коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, суд першої інстанції,
виходив з того, що після звільнення
остаточний розрахунок з ним проведено
лише 22 листопада 2013 року, тобто з
порушенням строків передбачених
ст.ст.116 та 117 КзПП України.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди,
судом враховані обставини справи, факт
затримки йому заробітної плати у
передбачені законом строки та
тривалого не проведення фактичного
розрахунку після звільнення,що
призвело до його переживань та
душевних страждань.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, перевірені доводи і
заперечення сторін та застосовані
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини банку в затримці
позивачеві розрахунку не ґрунтуються
на матеріалах справи та вимогах закону.

Так, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.116 КЗпП
України про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні,власник
або уповноважений ним орган, повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільнені власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначеній у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

На спростування доводів відповідача
про відсутність його вини в затримці
позивачу розрахунку та того, що
позивач не звертався до банку з заявою
про видачу йому коштів з його
рахунку,судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач в день
звільнення працював і в цей день
розрахунок з ним проведено не було.

Законом чітко передбачена виплата, а не
нарахування розрахунку при звільненні
працівника та обов'язок роботодавця,
перед виплатою сум письмово повідомити
працівника про їх нарахування, що не
було виконано відповідачем в даному
випадку.

Не заслуговують також на увагу і доводи
апеляційної скарги про відсутність
підстав для відшкодування позивачеві
моральної шкоди, оскільки порушення
строків виплати заробітної плати та
тривалий час не проведення з ним
повного розрахунку, безумовно,
викликало у позивача переживання та
вплинуло на його звичайний режим життя.
При вирішення цієї вимоги суд першої
інстанції,врахував обставини справи та
дотримався вимог закону.

У зв'язку з наведеним, неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про неналежну оцінку доказів та
невідповідність викладених у рішенні
суду висновків обставинам справи,ці
доводи не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Даніель» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 3 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді