Справа № 2/243/1397/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Гусинського М.
О.,

при секретарі - Карпенко О.Д.,

за участю представника позивача
Филипенок К.Ф.,

представника
відповідачів ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного 19.12.2007
року договору № 107508-CRED ОСОБА_4 отримала
кредит у розмірі 15000,00 грн., з кінцевим
терміном погашення 19.06.2009 року із
щомісячною сплатою відсотків за
користування кредитом. Згідно договору
у випадку порушення зобов'язань за
кредитним договором відповідач
сплачує банку відсотки за користування
кредитом у подвійному розмірі на
місяць, нараховані від суми
непогашеної в строк заборгованості за
кредитом. В порушення умов договору
відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання не
виконала, а саме не здійснювала
погашення заборгованості за кредитом у
встановленому договором порядку та
строки. Станом на 03.04.2014 року відповідач
має заборгованість в сумі 29594,39 грн., яка
складається з наступного: 7237,81 грн. -
заборгованість за кредитом; 223556,58 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом. Від цієї суми
заборгованості віднімається сума у
розмірі 14118,15 грн., яка була задоволена
за рішенням Слов'янського
міськрайонного суду від 09.07.2010 року,
різниця на користь позивача становить
15476,24 грн. З урахуванням 250,00 штрафу
(фіксована частина), 773,81 грн. штрафу
(процентна складова) розмір
заборгованості, яку просить стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_4
(боржник) та ОСОБА_5 (поручитель) складає
16500,05 грн.

Просили суд солідарно стягнути з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором № 107508-CRED від 19.12.2007
року у розмірі 16500,05 грн. та судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача Филипенок К.Ф. підтримала
позовні вимоги, наполягала на їх
задоволенні, дала пояснення, які
співпадають із викладеним у позові,
додатково суду пояснила, що відповідно
до п. 5.7 кредитного договору № 107508-CRED
від 19.12.2007 року та п. 12 договору поруки
від 19.12.2007 року встановлено строк
позовної давності 5 років, що
зверненням позивача до суду у 2010 році
строк позовної давності було
перервано, так, як після винесення
рішення суду зобов'язання за договором
продовжує не виконуватися. Станом на
час розгляду справи в суді стягнення за
рішенням суду 2010 року не здійснено. 250,00
штрафу (фіксована частина), 773,81 грн.
штрафу (процентна складова) нараховані
відповідно до п. 5.10 кредитного договору
№ 107508-CRED від 19.12.2007 року, яким
передбачено таке нарахування в разі
кожного звернення позивача до суду в
разі невиконання умов договору
протягом 120 днів. Просила суд стягнути
солідарно з обох відповідачів
солідарно 16500,05 грн. заборгованості та
судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не
з'явилися, надали заяву про розгляд
справи за їх відсутністю, за участю їх
представника.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що
відповідачі позовні вимоги не визнають
у зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності, так, як рішенням
суду в 2010 році тіло кредиту було
стягнуто в повному обсязі, в даному
позові ставиться питання про стягнення
процентів, штрафних санкцій, стосовно
яких строк позовної давності стік.
Просив суд відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі. На попереднє
судове засідання представником
відповідачів була подана заява про
зменшення відсотків, які нараховуються
як неустойка.

З наданих сторонами письмових доказів
слідує наступне:

19.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 107508-CRED, за яким ОСОБА_4 отримала в
кредит гроші в сумі 15000,00 грн., строк
погашення кредиту встановлено 19.06.2009
року (п. 1 договору), відповідно до п.п. 5.7
договору строк позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагород, неустойки - пені, штрафів по
цьому договору встановлюється
сторонами тривалістю 5 років. Договір
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором (п.п. 6.1
договору) (а.с. 13-16).

Договором № 107508-CRED від 19.12.2007 року
передбачено щомісячне погашення
позичальником кредиту рівними сумами
в період з 18.01.2008 року по 19.06.2009 року (а.с.
17).

19.12.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»
відкрило на ім'я ОСОБА_4 картковий
рахунок та перерахувало на нього 15000,00
грн. які були отримані позичальником
ОСОБА_4.(а.с. 18-19, 20).

19.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки за
кредитним договором № 107508-CRED від 19.12.2007
року, згідно якого ОСОБА_5 зобов'язався
в разі невиконання боржником
(позичальником) ОСОБА_4 зобов'язань з
повернення кредиту відповідати перед
кредитором разом із ОСОБА_4 як
солідарні боржники (п.п. 1-4 договору),
відповідно до п.12 договору строк
позовної давності по цьому договору
встановлюється сторонами тривалістю 5
років (а.с. 21).

ЗАТ КБ «ПриватБанк» реорганізоване в
2009 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 26, 27).

Заочним рішенням Слов'янського
міськрайонного суду від 09.07.2010 року, яке
набуло чинності 20.07.2010 року, були
задоволені позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» була
стягнута заборгованість за кредитним
договором № 107508-CRED від 19.12.2007 року
станом на 09.03.2010 року на загальну суму
14118,18 грн., з яких 7556,12 - заборгованість
за кредитом, 5412,55 грн. - заборгованість
по відсоткам за користування кредитом,
штраф (фіксована складова) - 250,00 грн.,
штраф (процентна складова) - 648,48 грн. та
судові витрати (а.с. 7, 8).

З розрахунку заборгованості за
договором № 107508-CRED від 19.12.2007 року
станом на 03.04.2014 року слідує, що
заборгованість за кредитом складає
7237,81 грн., заборгованість за процентами
складає 22356,58 грн., загальна сума
заборгованості складає 29594,39 грн., сума
за кредитом, задоволена рішенням суду
складає 14118,15 грн., різниця між поточною
заборгованістю та задоволеною раніше
судом складає 15476,24 грн., штраф
(фіксована складова) - 250,00 грн., штраф
(процентна складова) - 773,81 грн., разом -
16500,05 грн. Зазначений розрахунок не
містить зазначення жодної сплати
заборгованості за кредитом, але в
проміжок часу з 08.11.2010 року по 21.02.2011
року розмір заборгованості за
кредитом зменшився з суми 7556,12 грн. до
7302,08 грн., в проміжок часу з 21.02.2011 року
по 15.04.2011 року розмір заборгованості
за кредитом зменшився з суми 7302,08 грн.
до 7237,81 грн. Розрахунок містить
інформацію тільки про погашення
процентів за період із 22.07.2010 року по
03.04.2014 року (після винесення рішення
судом 09.07.2010 року) на загальну суму 860
грн. 52 коп. (а.с. 9).

З наданих позивачем відомостей про
стан розрахунку заборгованості за
кредитним договором № 107508-CRED від
19.12.2007 року слідує, що боржником було
здійснено за період з 27.01.2009 року по
17.07.2014 року два платежі: 01.09.2009 року на
суму 6500,00 грн. та 28.03.2011 року на суму 7033,12
грн. (а.с. 46).

Позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» надано
платіжне доручення від 07.04.3014 року про
сплату судового збору в сумі 313,24 грн. за
розгляд цієї справи у суді, але
зазначене платіжне доручення не
містить будь-яких відомостей про дату
проведення коштів банком (а.с. 2).

Розглядаючи справу суд виходив з
наступних вимог чинного законодавства:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо), а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Статтею 131 ЦПК України подання доказів
покладено на сторін справи.

Відповідно до п 1) ч. 2 ст. 258 ЦПК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлена
позовна давність в один рік.

Статтею 264 ЦК України передбачено,
що в разі пред'явлення позову до одного
або кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
позовна давність переривається;
перебіг позовної давності починається
заново після його переривання, а час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Згідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін
шляхом укладання письмового договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У п. 27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зазначено, що
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Істотними обставинами в
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до принципів
розумності і справедливості на
кредитора покладається обов'язок
вживати необхідних заходів щодо
зменшення розміру збитків, завданих
йому порушенням зобов'язання, але у
всякому разі, не сприяти їх збільшенню.
Невиконання кредитором цього обов'язку
також може бути підставою для
зменшення судом розміру збитків та
неустойки, що стягується з боржника, що
передбачено ч. 2 ст. 616 ЦК України, згідно
якої суд має право зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор
умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення.

Згідно висновків
Конституційного Суду України,
викладених в рішенні від 11 липня 2013
року у справі № 1-12/2013 щодо офіційного
тлумачення положень другого речення
преамбули Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
згідно яких вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій ст.
627 ЦК України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН "Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів" від 9
квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 10
листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
продавцями.

У зв'язку з тим, що заочним
рішенням суду від 09.07.2010 року з
відповідачів було стягнуто тіло
кредиту, суд приходить до висновку про
те, що в даному позові предметом позову
є лише стягнення з відповідачів
неустойки за продовження невиконання
умов кредитного договору після
винесення судом рішення, а позивач, не
зазначаючи в позові, якій є предметом
судового розгляду, про те, що тіло
кредиту вже стягнуто судом в 2010 році,
фактично вводить суд в оману і заявляє
тотожні, вже задоволені судом, позовні
вимоги.

Враховуючи, що про продовження
порушення зобов'язання відповідачами
після винесення заочного рішення 09.07.2010
року Банк дізнався ще в серпні 2010 року,
коли відповідач не сплатив черговий
щомісячний платіж, а до суду
звернулися лише 23.07.2014 року, тобто
після спливу близько чотирьох років
після початку порушення зобов'язання,
до цього, після 09.07.2010 року, будь-яких
заходів щодо стягнення заборгованості
з відповідачів не приймав, чим сприяв
збільшенню розміру неустойки за
кредитним договором (зокрема, в період
з 09.07.2010 року по 03.04.2014 року
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом збільшилась з
5413,55 грн. до 22356,58 грн.), враховуючи
ступінь виконання зобов'язання
боржник, суд, виходячи з засад
цивільного судочинства, а саме,
розумності та справедливості, вважає
можливим на підставі частини 2 ст. 616 ЦК
України та частини 3 ст. 551 ЦК України
зменшити розмір неустойки по відсоткам
за користування кредитом, що підлягає
стягненню з відповідачів, до 6000,00 грн.,
що фактично відповідає сальдо
заборгованості станом на час
здійснення останнього платежу 28.03.2011
року на суму 7033,12 грн. (сальдо складає
5861,83 грн., боржник отримав кредит у сумі
15000,00 грн., зобов'язаний був повернути
19142,76 грн., фактично повернуто тільки за
період з 27.01.2009 року по 17.07.2014 року
сплачено банку 13533,12 грн.).

Суд також вважає за необхідним
стягнути з відповідачів 250,00 штрафу
(фіксована частина), 773,81 грн. штрафу
(процентна складова), так, як зазначені
штрафи прямо передбачені окремим
пунктом кредитного договору (п.п. 5.10
договору) і залежать від кожного
звернення позивача (кредитора) до суду
із позовом про стягнення з боржників
заборгованості за кредитом.

Таким чином. загальна сума
заборгованості за кредитом, яка
підлягає стягненню з відповідачів
складає 7023,81 грн. (з розрахунку: 6000,00 +
250,00 + 773,81 = 7023,81 грн.).

Розглядаючи клопотання представника
відповідачів про застосування
позовної даності суд виходить з
наступного: наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке
не виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору; станом на час розгляду справи
в суді зобов'язання по кредитному
договору в повному обсязі не виконано.
Позовна давність сторонами
встановлена за домовленістю 5 років, в
тому числі і стосовно неустойки, в 2010
році позивач вже звертався до суду та
отримав позитивне для себе рішення
стосовно стягнення частки
заборгованості. Все вищевикладене
свідчить про те, що позивач звернувся
до суду в межах позовної давності і
підстав для застосування позовної
давності та і залишення позовних вимог
без задоволення у суду не має.

Суд також констатує, що позивач сплатив
313,24 грн. судового збору, хоча
відповідно до ціни позову потрібно
було сплатити лише 243,60 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідачів потрібно
стягнути на користь позивача також 243,60
грн. на відшкодування витрат позивача
по сплаті судового збору, а зайво
сплачений судовий збір в сумі 69 грн. 64
коп. потрібно повернути позивачеві.

У зв'язку з тим, що позов подано про
стягнення неустойки за період по 03.04.2014
року включно, то суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
застосування відносно відповідачів
пільг у зв'язку із проведенням в
Донецькій області АТО.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги потрібно задовольнити
частково.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 131, 88, 209, 212, 214-215,
217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Слов’янськ
Донецької області, ІНПП НОМЕР_1, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища
Корольськ Талівського району
Воронезької області, ІНПП НОМЕР_2, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк":

· на р/р 3111 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299,
заборгованість за кредитним договором
№ 107508-CRED від 19.12.2007 року: 6000,00 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 250,00 грн. штрафу
(фіксована частина), 773,81 грн. штрафу
(процентна складова), а усього 7023 грн. 81
коп. (Сім тисяч двадцять три гривни 81
копійка);

· на р/р 0001 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299,
витрати по сплаті судового збору у сумі
243 грн. 60 коп. (Двісті сорок три гривни 60
копійок).

Позовні вимоги в іншій частині
залишити без задоволення.

Повернути Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
„ПриватБанк" зайво сплачений ним
07.04.2014 року на рахунок № 0075 у
Слов'янському УК/м.Слов'янськ/, 22030001, код
банку 834016, судовий збір в сумі 69 грн. 64
коп. (Шістдесят дев'ять гривен 64
копійки).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28
жовтня 2014 року.

Суддя Слов'янського
міськрайонного суду
М. О. Гусинський