Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4124/14-ц
Провадження №: 2/332/1216/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.
м.
Запоріжжя

Заводський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

Головуючого суддіРетинської Ю.І.при
секретаріІванової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Запорізького державного
підприємства «Кремнійполімер» про
стягнення заробітної плати та суми за
затримку виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Запорізького
державного підприємства
«Кремнійполімер» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку по день
фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він працював на ЗДП
«Кремнійполімер» з 08 травня 2013 року по
23.04.2014 року та був звільнений за власним
бажанням. На момент його звільнення
існувала заборгованість по виплаті
заробітної плати в розмірі 2123 грн. 20
коп., яка на даний час день не погашена.
Через що ОСОБА_3 також просить стягнути
з відповідача починаючи з наступного
дня після звільнення, тобто з 24.05.2014
року, середній заробіток за весь час
затримки по день ухвалення рішення.

Позивач в судовому засіданні просив
задовольнити позов з підстав,
наведених у заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості по
заробітній платі визнала у повному
обсязі, проте заперечувала проти
задоволення позовних вимог в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку. Так, надавши
письмові заперечення, в судовому
засіданні пояснила, що оскільки на
даний час із позивачем не проведений
розрахунок по заробітній платі, то
фактично правопорушення ще триває, а
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог лише на момент
припинення такого правопорушення, яким
є день фактичного розрахунку,
відповідно з цього часу починається
перебіг строку звернення із зазначеною
вимогою до суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши і дослідивши письмові
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі доказами, що ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з ЗДП
«Кремнійполімер» із 08.05.2013 року по
23.05.2014 року. Позивач був звільнений за
ст. 38 КЗпП України за власним бажанням,
про що було видано наказ № 27 від 23.05.2014
року та внесено запис до трудової
книжки під № 8 (а.с. 4).

Виходячи із розрахунку, виданого ЗДП
«Кремнійполімер», на день звільнення
позивача, борг ЗДП «Кремнійполімер» по
заробітній платі складає 2123 грн. 20 коп.
(а.с. 5).

Статтею 43 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
працю, що включає можливість заробляти
собі на життя працею, яку він вільно
обирає або на яку вільно погоджується.
Кожен має право на належні, безпечні та
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижче визначеної законом.
Право на своєчасне отримання
винагороди за працю захищається
законом».

Відповідно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні в
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць, через проміжок часу, який не
перевищує 14 календарних днів. Згідно із
ст. 116 КЗпП України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
підлягають до сплати, проводиться в
день звільнення.

Суд визнає бездіяльність відповідача,
а саме не виплату заробітної плати
незаконною, такою що порушує
конституційне право ОСОБА_3 на
своєчасне отримання винагороди за
працю.

Судом встановлено, що на час звільнення
позивача відповідач не провів з ним
розрахунок, а тому позов цій частині
обґрунтований та підлягає задоволенню.

В разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
(ч. 1 ст. 117 КЗпП України).

Заперечення представника відповідача
із посиланням на Рішення
Конституційного Суду України у справі
щодо офіційного тлумачення положень
статті 233 Кодексу законів про працю
України у взаємозв'язку з положеннями
статей 11, 237-1 цього кодексу від 22.02.2012
року не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, адже самі висновки, які
викладені у Рішенні, представником
відповідача неправильно трактуються.

Так, основним питанням, яке було
предметом розгляду Конституційного
Суду України, є початок перебігу
тримісячного строку для звернення
працівника до суду із заявою про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки у разі фактичного
розрахунку із працівником.

В даному випадку із позивачем не був
проведений остаточний розрахунок, що
не спростовує представник відповідача.

Позивач має право звернутися до суду із
позовом про стягнення середнього
заробітку, як у випадку повного
розрахунку із ним, так і у разі
непроведення такого розрахунку, що
підтверджується наступним.

Пленум Верховного Суду України в п. 20
Постанови «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
від 24.12.99 року N 13 постановив, що суд на
підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Середньоденна заробітна плата
позивача на день звільнення складала 60
грн. 85 грн., що підтверджується довідкою
№246 від 14.08.2014 року, виданою ЗДП
«Кремнійполімер» (а.с. 6).

Щодо розрахунку середньої заробітної
плати, вихідної допомоги та інших
компенсаційних та належних до сплати у
зв'язку із звільненням сум, розрахунок
здійснюється відповідно до «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затверджений Постановою КМУ
№100 від 08.02.1995 року «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати». Пунктом 8 розділу ІV
даного порядку передбачено, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, а у випадках
передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.

Тобто починаючи з наступного дня
звільнення - 24.05.2014 року по день
постановлення рішення - 11.09.2014 року,
середній заробіток за весь час
затримки становить 3833 грн. 55 коп. (63
дня*60,85 грн. = 3833 грн. 55 коп.). При
розрахунку судом враховувалися робочі
дні (довідка № 246 від 14.08.2014 року - а.с.6), а
не як рахував позивач календарні, тому
саме в цій частині позов підлягає
частковому задоволенню.

Оскільки позивач по даній категорії
справ звільняються від сплати судового
збору при подачі позову, то такий на
користь держави має бути стягнути з
відповідача у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, 124 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116,
117, п. 2 ч. 1 ст. 232, 233 КЗпП України, Законом
України «Про оплату праці» від 24.03.95, ст.
57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького державного
підприємства «Кремнійполімер», яке
знаходиться за адресою: 69009, м.
Запоріжжя, вул. Теплична, 7 (,
ПАТ «Діамантбанк», р/р 6298) на
користь ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1, який мешкає
за адресою: АДРЕСА_1) заборгованість по
заробітній платі в розмірі 2123 грн. 20
коп. та середній заробіток за весь час
затримки у розмірі 3833 грн. 55 коп.

Стягнути з Запорізького державного
підприємства «Кремнійполімер» в дохід
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
заробітної плати, але не більше ніж за
один місяць.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя Ю.І.
Ретинська