У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про захист прав споживачів,
визнання частково недійсним умови
договору та визнання дій банку з
підвищення процентної ставки
незаконним за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») на рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 9 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 3 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 15 серпня 2007 року між нею та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
кредитний договір, за яким вона
отримала кредит у розмірі 35 500
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,5 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 14 серпня 2027 року. Як їй
згодом стало відомо, з 2 вересня 2013 року
відповідач в односторонньому порядку,
не повідомивши її та без укладення
відповідної додаткової угоди, на
підставі п. 1.6 кредитного договору
(несвоєчасне надання кредитору
договору (полісу) страхування
застави/іпотеки та/або життя (або
страхування від нещасного випадку) та
документів, що підтверджують повну
сплату страхового платежу) підвищив
процентну ставку на 5 %, установивши її у
розмірі 17,5 %.

У звґязку з наведеним, вважаючи дії
банка незаконними, позивач просила суд
визнати недійсним положення п. 1.6
кредитного договору від 15 серпня 2007
року, укладений між нею та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»; визнати
незаконними дії ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» щодо одностороннього
підвищення процентної ставки за
вказаним кредитним договором та
зобов'язати відповідача провести
відповідний перерахунок
заборгованості, у тому числі щодо
нарахованої пені; стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 9
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 3 червня 2014
року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконними дії ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» щодо
одностороннього підвищення процентної
ставки за кредитним договором від 15
серпня 2007 року та зобов'язано ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» провести
відповідний перерахунок
заборгованості за вказаним кредитним
договором, у тому числі щодо
нарахованої пені. У задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії і відмовити в
задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК
України в касаційному порядку в цій
частині не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
договором споживчого кредиту
передбачено лише підвищення
відсоткової ставки за порушення умов
договору і не передбачено, що у разі
усунення обставин, які були підставами
для збільшення відсоткової ставки,
банк повинен в односторонньому порядку
зменшити розмір відсоткової ставки до
попереднього рівня, отже, такі дії
банка є незаконними.

Погоджуючись із висновками суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив, що
після набрання чинності з 9 січня 2009
року ч. 3 ст. 10561 ЦК України у банка були
відсутні правові підстави для
збільшення в односторонньому порядку
відсоткової ставки за кредитним
договором.

Проте погодитись з такими висновками
судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судом установлено, що 15 серпня 2007 року
між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», було укладено кредитний
договір, за яким позичальник отримала
кредит у розмірі 35 500 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,5 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення до 14
серпня 2027 року.

2 вересня 2013 року банк на підставі п. 1.6
кредитного договору у зв'язку із
ненаданням ОСОБА_3 у встановлений
кредитним договором строк копій
договорів страхування від нещасного
випадку та страхування майна, що є
предметом іпотеки, що було обов'язком
позичальника, із чим вона погодилась,
підписуючи договір, підвищив процентну
ставку на 5 %, встановивши її у розмірі
17,5 %.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу
договору, а саме: відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, розумності
та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України).

Згідно з п. 1.4 кредитного договору
сторони визначили, що процентна ставка
за користування кредитом складає 12,5 %.
Разом з тим, сторони домовились, що
кредитор має право без отримання
будь-якої додаткової згоди
позичальника коригувати (змінювати)
процентну ставку протягом дії цього
договору у випадках, передбачених п.
1.5-1.6 договору.

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору
сторони домовились, що процентна
ставка за користування кредитом
збільшується на 5 % річних від ставки,
вказаної у п. 1.4 договору при настанні
певних умов, зокрема: несвоєчасне
надання кредитору договору (полісу)
страхування застави/іпотеки та/або
життя (або страхування від нещасного
випадку) та документів, що
підтверджують повну сплату страхового
платежу.

Таким чином, підвищення процентної
ставки за кредитним договором на 5 % у
разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором було передбачено його
умовами, укладеного ще 15 серпня 2007 року
(до внесення змін до ЦК України у
частині його доповнення ст. 10561 ; у
даному випадку підвищення процентної
ставки відбувається унаслідок
порушення договірної дисципліни, що
прямо передбачене кредитним договором,
погодженим сторонами ще при його
укладенні, а не в порядку ст. 10561 ЦК
України, згідно з якою процентна ставка
за кредитом може бути фіксованою або
змінюваною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
суди на вказані вимоги закону та
обставини справи уваги не звернули, не
визначилися із правовою природою
порядку збільшення процентної ставки
за кредитним договором.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх часткового скасування із передачею
справи у цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 9 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 3 червня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко