Справа № 247/6122/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області у складі:

Головуючої судді
Арапіної Н.Є.

при секретарі
Щербініній О.С.

за участю

представника заінтересованої особи

Головного управління ДМС України

в Донецькій області
Мащенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Торез
цивільну справу за заявою ОСОБА_2 за
участю заінтересованих осіб Головного
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області,
Управління Пенсійного фонду України в
місті Торезі Донецької області про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

В с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою про
встановлення факту проживання на
території України. Свої вимоги
мотивував тим, що заявник народився
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в місті Торезі
Донецької області та постійно проживав
та був зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1. 03 червня 1989 року знявся з
реєстрації за зазначеною адресою, у
зв'язку з виїздом за межі м. Тореза, але
не виїхав, у зв'язку з хворобою матері. 20
лютого 1992 року був затриманий
робітниками міліції за скоєння
злочину. До затримання працював на
малому підприємстві «Торойка» м.
Кіровськ Донецької області. 14 липня 1992
року вироком Шахтарського міського
суду його визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.141 КК
України. Після зняття з реєстраційного
обліку заявник не зареєструвався, тому
не прийняв громадянство України.
Встановлення факту проживання на
території України станом на листопад
1991 року необхідно для оформлення
документів на отримання пенсії за
віком. У зв'язку з цим просив про
встановлення факту проживання на
території України станом на листопад
1991 року.

Заявник в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи.Просив про
розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи
Головного управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області Мащенко А.О. вимоги визнала.
Пояснила, що заявник з дня народження
проживає на території України. Після
відбування покарання не мав можливості
зареєструватися після звільнення з-під
варти. У теперішній час встановлення
факту проживання йому необхідно для
прийняття громадянства України.

Представник заінтересованої особи
Управління Пенсійного фонду України в
місті Торезі Донецької області в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи. До початку
судового засідання до суду надійшла
письмова заява про розгляд справи за
відсутності представника та прийняти
рішення на підставі матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що заявник - її
син, який з дня народження проживав
разом з нею та був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 до дня затримання по
кримінальній справі.Після звільнення
з-під варти син повернувся проживати до
неї, у теперішній час вони проживають
за адресою: АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд
установив наступні фактичні обставини
справи.

Відповідно до паспорту, виданого 25
серпня 1976 року відділом внутрішніх
справ Торезького міськвиконкому
Донецької області, заявник є
громадянином Союзу Радянських
Соціалістичних Республік, значиться
зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1,
знятий з реєстрації 03 червня 1989 року і
по теперішній час на території України
не зареєстрований (а.с.9-11).

14 липня 1992 року заявник засуджений
Шахтарським міським судом Донецької
області, йому призначено покарання у
вигляді виправних робіт (а.с.12-14).

20 лютого 1997 року Торезьким МВ УМВС
України заявнику видано тимчасове
посвідчення, яке було чинним до 20
березня 1997 року (а.с.16).

Згідно листа Торезького міського
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Донецькій області від 24 січня 2013 року №
230 вбачається, що в ході перевірки
встановлено, що заявник 19 травня 1987
року знятий з реєстраційного обліку в
м. Якутськ та подальшої реєстрації на
території України не було.
Запропоновано звернутися до суду для
встановлення факту проживання на
території України станом на 24 серпня 1991
року та на 13 листопада 1991 року по
теперішній час (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер батько заявника
- ОСОБА_5 (а.с.18).

Дослідивши добуті докази суд дійшов
наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про
громадянство України» визначено
поняття «безперервне проживання на
території України» та «проживання на
території України на законних
підставах».

Безперервне проживання на території
України - проживання в Україні особи,
якщо її разовий виїзд за кордон у
приватних справах не перевищував 90
днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є
порушенням вимоги про безперервне
проживання виїзд особи за кордон у
службове відрядження, на навчання, у
відпустку, на лікування за
рекомендацією відповідного медичного
закладу або зміна особою місця
проживання на території України.

Проживання на території України на
законних підставах - проживання в
Україні іноземця чи особи без
громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні.

Відповідно до п.1 ст. 3 зазначеного
Закону громадянами України є усі
громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 цього Закону,
безперервне проживання на законних
підставах на території України
протягом останніх п'яти років є однією
з умов прийняття до громадянства
України.

Судом встановлено, що заявник проживав
за адресою: АДРЕСА_1, з ІНФОРМАЦІЯ_5 року
по лютий 1992 року - до затриманням та
взяття під варту. 14 липня 1992 року
вироком Шахтарського міського суду
Донецької області заявнику призначено
покарання у вигляді виправних робіт.
Після звільнення з-під варти заявник
повернувся до останнього місця
проживання.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України у
судовому порядку можуть бути
встановленні інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Допитана свідок ОСОБА_3 підтвердила
факт постійного проживання на
території України свого сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Тореза
Донецької області, на момент
проголошення незалежності України - 24
серпня 1991 року, а також на момент
набуття законної сили Закону України
«Про громадянство» - 13 листопада 1991
року і по теперішній час.

Пояснення свідка узгоджуються з
матеріалами справи, а саме, згідно
довідки Комунального підприємства
«Житлокомунсервіс» від 14 березня 2013
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, є громадянкою
України, з 06 березня 1969 року значилася
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, а з
24 грудня 2008 року зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15); згідно акту
обстеження громадсько-дільничного
комітету № 6 «Об'єднаний» від 17 березня
2011 року заявник проживав з моменту
свого народження за адресою: АДРЕСА_1,
тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 року по лютий 1992
року, у зв'язку з затриманням та взяттям
під варту. В липні 1992 року вироком суду
заявника звільнено з-під варти, з
моменту звільнення він проживав за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17)..

Встановлення факту постійного
проживання на території України на
момент проголошення незалежності
України з 24 серпня 1991 року та на момент
набрання чинності законом 13 листопада
1991 року по теперішній час заявнику
необхідно для отримання паспорту
нового зразку та оформлення у
подальшому документів на отримання
пенсії за віком.

У зв"язку з наведеним, суд приходить до
висновку, що факт постійного
проживання ОСОБА_2 на території України
на момент проголошення незалежності
України 24 серпня 1991 року і на момент
набрання чинності Законом України «Про
громадянство" 13 листопада 1991 року
знайшов своє підтвердження у судовому
засіданні, а тому заявлені вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1, 3, 6, 9 Закони України
«Про громадянство України», ст.ст. 3, 10,
15, 60, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 234, 235, 256, 259 ЦПК
України, суд -

В и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 за участю заінтересованих
осіб Головного управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області, Управління Пенсійного фонду
України в місті Торезі Донецької
області про встановлення факту, що має
юридичне значення задовольнити в
повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання
на території України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Тореза
Донецької області, на момент
проголошення незалежності України - 24
серпня 1991 року, а також на момент
набуття законної сили Закону України
«Про громадянство» - 13 листопада 1991
року і по теперішній час.

Повний текст рішення виготовлено 27
січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. У разі якщо
судове рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. Є. Арапіна