У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 29 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Заявник ОСОБА_4 звернулась до суду з
заявою, в якій просила поновити
пропущений строк для пред'явлення
виконавчого листа № 2-214, виданого
29 липня 2013 року на підставі рішення у
цивільній справі від 22 серпня 1996 року
Бориславського міського суду
Львівської області за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_6 про реальний розподіл
будинку АДРЕСА_1 та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, за цією адресою з тих підстав,
що 22 серпня 1996 року Бориславський
міський суд Львівської області,
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про реальний розподіл
будинку та встановлення порядку
користування земельною ділянкою,
задовольнив позов та розподілив згідно
другого варіанту розподілу будинок
АДРЕСА_1, запропонованого
будівельно-технічною експертизою.

Згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори
Матолич - Обрізко Г.С. зареєстрованого в
реєстрі за № 55, на підставі ст. 1261 ЦК
України спадкоємцем зазначеного у
цьому свідоцтві майна ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є
його дружина ОСОБА_4 Спадщина, на яку
видано дане свідоцтво складається з: 1/2
ідеальної частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Від моменту прийняття рішення
Бориславським міським судом
Львівської області у справі № 2-214/1996 і
по теперішній час, відповідач у справі
ОСОБА_6 виконував рішення суду від 22
серпня 1996 року, визнаючи розподіл
здійсненим судом.

Проте, внаслідок здійснення добудови,
ОСОБА_6, порушено визнаний судом
розподіл будинок АДРЕСА_1 та порядок
користування земельною ділянкою.

25 липня 2013 року її представником (на
підставі угоди б/н від 02 липня 2013 року)
адвокатом ОСОБА_8 була подана заява про
видачу виконавчого документа по
цивільній справі № 2-214/1996 року від 22
серпня 1996 року.

29 липня 2013 року судом був виданий
виконавчий лист у справі № 2- 214 про
реальний розподіл будинком АДРЕСА_1 та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою. Рішення набрало
законної сили 02 вересня 1996 року, строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання до 02 вересня 1997 року.

Рішення Бориславського міського суду є
правовстановлюючим щодо нерухомого
майна, предмета позову позивача ОСОБА_5
Після смерті ОСОБА_5 власником
нерухомого майна, на підставі
свідоцтва про право на спадщину, стала
вона, ОСОБА_4 А тому рішення
Бориславського міського суду та
виконавчий лист № 2-214,
правовстановлюючі документи,
стосуються її, як власника 1/2
будинку АДРЕСА_1.

Оскільки, весь час від винесення
рішення 02 вересня 1996 року і по момент
здійснення добудови ОСОБА_6, він
виконував рішення у справі
№ 2- 214/1996 року Бориславського міського
суду Львівської області, в неї та її
чоловіка, ОСОБА_5, не було підстав для
отримання виконавчого листа та
пред'явлення його до виконання.

Крім того, про те, що рішення суду є не
виконаним вона дізналася тільки 29
липня 2013 року, коли отримала у суді
виконавчий лист.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 просила
задовольнити її заяву.

Ухвалою Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 29 квітня 2014 року, у задоволенні
заяви ОСОБА_4 про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, задовольнити заяву.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що ОСОБА_4 не
довела, що вона відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» зверталась у виконавчу
службу та пред'являла виконавчий лист
до виконання, однак їй в цьому було
відмовлено, оскільки жодної постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження нею не надано.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.