Справа № 640/8844/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа -ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні власністю (житловим
приміщенням), виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача та просила суд усунути
перешкоди з боку відповідача в
користуванні належній їй на праві
власності квартири АДРЕСА_1 шляхом
виселення його із зазначеної квартири.

Свої позовні вимоги вона
обгрунтувала тим, що квартира АДРЕСА_1
належить їй на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу. В
зазначеній квартирі зареєстровані:
вона з 17.12.1997р., її онука -ОСОБА_3 та її
неповнолітні діти -ОСОБА_4 -з та ОСОБА_5 У
1998р. іі онука -ОСОБА_3 зареєструвала
шлюб з відповідачем ОСОБА_2 та у 2007р.
вони попросились тимчасово поселитись
у належну їй квартиру до вирішення
житлового питання. Проти вселення в
спірну квартиру її онуки та її дітей
вона не заперечувала, але згоди на
вселення у квартиру відповідача не
надавала, тобто в її квартирі ОСОБА_2
посилився без її дозволу. Кімната, яку
займає відповідач, на теперішній час
знаходиться у занедбаному стані,
відповідач категорично відмовляється
здійснювати в ній ремонт, за весь час
проживання в спірній квартирі ним не
разу не було сплачено комунальні
платежі та платежі за користування
житлом, за час його мешкання у квартирі
зіпсовані меблі. Спільне господарство
з відповідачем у неї немає. Відповідно
до ч.3 ст.116 ЖК України просить висилити
відповідача , як особу, що самоправно
зайняли жиле приміщення, без надання
йому іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні позивач та її
представник ї позивні вимоги
підтримали.

Відповідач- ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що в 2006 році вселився з дружиною в
квартиру позивача за її згодою.
Перешкод у користуванні квартирою
позивачу він не чинить. Квартира
занедбана, проте позивач не дає їм з
дружиною проводити ремонт у квартирі,
посилаючись на те, що вона є господар.

Третя особа - ОСОБА_3 позов не
визнала , підтвердила дані про те, що
разом з чоловіком і дітьми десь в 2006-2007
роках оселилися в квартирі її бабусі з
її згодою. поселилася до позивача за її
згодою. У подальшому стосунки її
родини з бабусею погіршилися, та
позивач став вимагати, щоб вони з
відповідачем покинули житло.

Суд, вислухавши пояснення сторін
по справі, вчинивши дослідження
матеріалів справи, відмовляє в позові
з наступних підстав.

Відповідно довідки КП
«Харківське міськБТІ» від 04.04.2014р.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
(а.с.7).

Разом з нею на відповідній
житловій площі зареєстровані та
проживають її онука ОСОБА_3 та її діти
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8)

Свідки ОСОБА_7, та ОСОБА_8 в
судовому засіданні підтвердили , що на
час вселення в квартиру позивача
ОСОБА_3 з її чоловіком та дітьми
позивач не заперечувала проти цього.
Суперечки виникли з причин того, що
відповідач не бере участь у витратах на
утримання житла , комунальні послуги.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України
підставою для виселення осіб без
надання іншого житла передбачено у
разі самоправного зайняття житлового
приміщення, без згоди наймача.

Згідно до ч.2 ст.156 ЖК України за згодою
власника будинку (квартири) член його
сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї.

Допитані в судовому засіданні свідки
і сам позивач не заперечував той факт,
що на час вселення ОСОБА_2 з дружиною
та дітьми на спірну житлову площу вона
не заперечувала проти цього. Обставини
з приводу яких позивач наполягає на
виселенні відповідача стосуються
інших правових підстав, на які позивач
не посилався і не наводив. Із звернень
позивача до міліції видно, що причиною
виникнення конфліктів між сторонами є
спірні питання щодо користування
квартирою та поведінка відповідача у
побуті.(а.с.15-18)

За таких обставин доказів того ,
що відповідач вселився на спірну
житлову площу самоправно позивачем не
наведено і судом не встановлено. В
позові має бути відмовлено за
недоведеністю вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК
України, ч.3 ст.116 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ