У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Приватне
підприємство «Агентство нерухомості
«Шанс», про повернення авансу за
договором про наміри, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Літинського
районного суду Вінницької області від
25 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 06 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про повернення
авансу за договором про наміри.

Позивачка посилалася на те, що 04 січня
2011 року між нею, як покупцем, та
відповідачем, як продавцем, було
укладено договір про наміри, за умовами
якого вони домовились укласти договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_5, у строк до 15
лютого 2011 року, за ціною 152 тис. дол. США,
в гривнях за офіційним курсом НБУ на
день укладення договору
купівлі-продажу, за мінусом попередніх
платежів з боку покупця.

При укладенні договору про наміри,
позивачем було передано відповідачу
аванс в сумі 15 тис. дол. США, що
еквівалентно 119 416 грн 50 коп. за курсом
НБУ станом на 04 грудня 2011 року.

24 березня 2011 року між сторонами було
укладено додатковий договір № 1 про
зміну договору про наміри від 04 січня
2011 року, яким вони домовилися внести
зміни до п. 2, п. 3 вказаного договору про
наміри, відповідно до яких сторони
мають укласти угоду купівлі-продажу
квартири у строк до 01 квітні 2011 року,
за ціною 153 тис. дол. США.

Однак, сторонами, через певні
обставини, не було дотримано умов
договору про наміри від 04 січня 2011 року,
з урахуванням внесених змін, внаслідок
чого, договір купівлі-продажу квартири
не був укладений до 01 квітня 2011
року.

Враховуючи вказане, позивачка просила
стягнути з відповідача на її користь
отриманий ним аванс в сумі,
еквівалентній 15 тис. дол. США, що
складає 119 416 грн 50 коп.

Рішенням Літинського районного суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 06 травня 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
кошти в сум 119 416 грн 50 коп., як сплачений
аванс за купівлю-продаж квартири, а
також судовий збір в сумі 1194 грн 16 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що сторони
домовились укласти договір, проте
відповідним чином його не оформили.
Сплачений у рахунок виконання договору
платіж визнаний судом авансовими, а
тому має бути повернений покупцю у тому
ж розмірі, в якому він нею надавався.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.