АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/7457/13-ц 22-ц/774/512/К/14
Справа № 212/7457/13-ц
Провадження № 22-ц/774/512/К/14
суддя Камбул М.О.
Категорія - 26 ( ІІІ )
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакова В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства " ЄВРАЗ Суха Балка " на
рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "ЄВРАЗ Суха
Балка" про відшкодування моральної
шкоди.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» (далі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»)
про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на отримання ним
професійного захворювання внаслідок
праці протягом тривалого часу в
шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК
від 16.07.2013 року йому було первинно
встановлено втрату професійної
працездатності в загальному розмірі 40%.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в шкідливих умовах праці, просив
суд стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у сумі 229 400 грн.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 1 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 25 000,00
грн. та 500 грн. витрат за надання
правової допомоги, а також - на користь
держави 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом не
враховано практику Верховного Суду
України за аналогічними справами та
помилково до врегулювання спірних
правовідносин застосовано положення
загальних норм діючого законодавства
ст.ст. 237-1, 233, 234 КЗпП України замість
спеціального Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» є неналежним відповідачем по
даній справі; факт заподіяння
моральних страждань не підтверджений
достовірними доказами; розмір
моральної шкоди необґрунтований та
наявність шкідливих виробничих
факторів є особливістю виробничого
процесу на підприємстві.

Крім того, позивач при
працевлаштуванні був поінформований
про шкідливі умови праці та
добровільно виконував такі роботи.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_5 надав до
суду заяву про розгляд апеляційної
скарги представника відповідача
Публічного акціонерного товариства "
ЄВРАЗ Суха Балка " на рішення
Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу від 09 січня 2014 року за відсутності
позивача ОСОБА_4 та його представника,
що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК
України) не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працюючи
впродовж 15 років 4 місяців в умовах
аерозолю переважно фіброгенної дії у
повітрі робочої зони, виробничий шум та
важкість праці в параметрах, що
перевищували гранично допустимі, на
посаді підземного машиніста на шахті
«Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»,
отримав професійні захворювання.

27.08.2013 року позивач звільнений за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України
(а.с. 7-10).

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини
від 18 квітня 2013 року у ОСОБА_4
встановлена наявність професійних
захворювань з діагнозом - 1) хронічне
обструктивне захворювання легень
першої-другої ст. (пиловий бронхіт
першої-другої ст., емфізема легень
першої-другої ст.) ЛН першого-другого
ст.; 2) радікулопатія попереково-крижова
з помірним порушенням біомеханіки
хребта та больовим синдромом; 3)
нейросенсорна приглухуватість першого
ст. (з легким зниженням слуху).

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання від 22 травня
2013 року встановлена причина
зазначених професійних захворювань -
робота в умовах аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони,
виробничого шуму та важкості праці в
параметрах, що перевищували гранично
допустимі, які виникли в результаті
порушення керівництвом підприємства,
де працював хворий, ст. 153 КЗпП України,
ст. 13 Закону України «Про охорону
праці» (а.с. 14-17).

Висновком МСЕК від 16.07.2013 року ОСОБА_4
первинно встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 40 %, із них 20% по ХОЗЛ,
15% по радикулопатії, 5% по туговухості з
наступним переоглядом 01.07.2014 року (а.с.
18).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153,
ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив
з обов'язку відповідача відшкодувати
на користь позивача моральну шкоду у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням.

Зазначений висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам діючого законодавства,
обставинам справи та узгоджується з
роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п. 13
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з подальшими змінами та
доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст.
153 КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», якими передбачено
обов'язок підприємства забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці
встановлено актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 22 травня 2013 року (а.с. 14-17), а тому
доводи відповідача про відсутність
його вини у спричиненні моральної
шкоди позивачу безпідставні.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» відшкодовувати моральну шкоду,
завдану позивачу з тих підстав, що
останній є суб'єктом страхування від
нещасного випадку на виробництві,
суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає у 2013 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я
ОСОБА_4, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, виникло у позивача
з липня 2013 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці», а не відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку тільки на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_4 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
судової практики щодо розгляду
аналогічних справи є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Разом з тим, при вирішенні питання про
розмір відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу, не врахував
роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» і не обґрунтував розмір
моральної шкоди в сумі 25 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги конкретні
обставини по справі, тяжкість тілесних
ушкоджень, характер і тривалість
фізичних і моральних страждань
позивача, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках, ступінь
впливу шкідливих факторів на позивача
інших підприємств, на яких він
працював, тривалість роботи позивача
на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», конкретні
обставини по справі, і наслідки, що
наступили, вважає необхідним змінити
рішення суду в частині визначеного
судом розміру моральної шкоди і
зменшити її з 25 000 гривень до 20 000
гривень.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 січня 2014 року
змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» на користь ОСОБА_4 з 25 000
(двадцяти п'яти тисяч) гривень до 20 000
(двадцяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: