Справа № 460/3205/13-ц
Провадження №2/460/205/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2014 рокум.Яворів
Яворівський
районний суд Львівської області у
складі: головуючого судді Тесля Б.І.

з участю секретаря Хархаліс
Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яворові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Тщенецька сільська рада
Мостиського району Львівської області,
Мостиська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із позовною
заявою та уточненням до неї, в якій
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
ОСОБА_3, яка була зареєстрована та
постійно проживала у АДРЕСА_1, в якому
також разом із нею проживав позивач із
своєю сім'єю, оскільки ОСОБА_3 була
інвалідом першої групи, тому
потребувала сторонньої допомоги.
Позивач постійно доглядав за даним
будинком та господарством, тому після
смерті ОСОБА_3 звернувся до Мостиської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після її
смерті. Проте йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю рішення суду
про встановлення факту проживання з
нею однією сім'єю не менше ніж п'ять
років. Крім нього її спадкоємцем по
закону є також двоюрідний племінник
ОСОБА_2. Позивач просить суд встановити
факт його проживання із ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю
не менш ніж п'ять років до дня відкриття
спадщини, а саме з 2001 року по 28 червня 2012
року.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позов, надав пояснення
аналогічні викладеному в позовній
заяві а також письмовому поясненні, в
якому додатково вказує на те, що
рішенням Мостиського районного суду
Львівської області від 16 квітня 2013 року
позов ОСОБА_2 до Тщенецької сільської
ради Мостиського району Львівської
області про визнання права власності
було задоволено та визнано за ним право
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_3, яке апеляційним судом
Львівської області було скасоване та
прийнято нове, яким у задоволенні
згаданого позову відмовлено в повному
обсязі. Крім цього, зазначає на
безглуздість твердження відповідача
про те, що позивач не вів із померлою
спільного побуту, оскільки ОСОБА_2
навідувався до неї лише кілька разів,
що не дає йому можливості стверджувати
про побут померлої. ОСОБА_3 отримувала
пенсію на рахунок в ПАТ «Державний
Ощадний Банк України», які
накопичувала, та в якої на даний момент
знаходяться кошти в розмірі 61266,89
гривень. З приводу свідчення свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, наголошує, що
вони не об'єктивні, оскільки перебуває
з ними у гостро неприязних відносинах.
Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала повністю та просила позов
задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та подав до суду письмове
заперечення на позов, в якому вказує
на безпідставність позовних вимог
та просить у задоволенні позову

- 2 -

відмовити, мотивуючи це тим, що він
являється єдиним спадкоємцем після
смерті його двоюрідної тітки ОСОБА_3,
стверджує, що сім'я ОСОБА_1 не те, що не
вела з померлою спільного побуту, а
навпаки, ставилась до неї не добре,
утримували її в антисанітарних умовах,
не дбали про її зовнішній вигляд.
ОСОБА_3 перебувала на обслуговуванні у
відділенні соціальної допомоги вдома;
двічі на тиждень до неї приходила
соціальний працівник ОСОБА_9 і надавала
різні соціальні послуги; одиноку
ОСОБА_3 знято з обслуговування саме
через те, що квартиранти не допускати
соціального працівника до будинку; її
було переведено у відділення
організації надання натуральної
адресної допомоги, де вона і перебувала
до часу смерті; що за час
обслуговування у територіальному
центрі їй надавалась допомога, а саме:
продукти харчування, медикаменти, одяг.
В судовому засіданні позовні вимоги
категорично заперечив, усе викладене у
письмовому запереченні підтримав та
просив у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, пояснення
відповідача підтримали повністю та
просили у задоволенні позову
відмовити. Додатково пояснили, що сім"я
позивача проживала в будинку ОСОБА_3 як
квартиранти, як і інші люди до них. В
результаті проживання позивач дійсно
проводив деякі роботи в будинку для
облаштування свого проживання, проте
використовував для цього матеріали,
які заготовила ОСОБА_3 Жодного
спільного господарства з померлою
позивач не вів, так як в силу свого
захворювавння на зір ОСОБА_3 і не могла
займатись господарством чи обробляти
землю. В судовому засіданні позивач так
і не навів конкретно в якості кого ж він
нібито проживав з покійною ОСОБА_3
однією сім"єю.

Представник третьої особи, Тщенецької
сільської ради Мостиського району
Львівської області, ОСОБА_12, подала до
суду письмове заперечення на позов, в
якому вказує на те, що обставини, на які
покликався позивач не відповідають
дійсності, оскільки ні позивач, ні
члени його сім'ї не доглядали за ОСОБА_3
та не забезпечували її фінансово, так
як остання отримувала пенсію та
перебувала на обслуговуванні у
Мостиському районному територіальному
центрі соціального обслуговування. За
нею постійно здійснював догляд
соціальний працівник, а останнім часом
згаданий центр забезпечував її
продуктами харчування. Крім цього
після смерті ОСОБА_3 залишився законний
її спадкоємець - ОСОБА_2

Представник третьої особи, Мотиської
державної нотаріальної контори, в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.
Причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 04
квітня 1958 року, ОСОБА_3 придбала у
власність житловий будинок АДРЕСА_1 та
являється його власницею.

Довідкою виконавчого комітету
Тщенецької сільської ради Мостиського
району Львівської області від 02 червня
2009 року стьверджується факт проживання
гр. ОСОБА_1 разом із своєю сім'єю у с.
Тщенець без реєстрації.

Заявою № 311/2012 від 17 жовтня 2012 року гр.
ОСОБА_1 звернувся до Мостиської
держанвої нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3.

З показів свідка ОСОБА_13 в судовому
засіданні вбачається, що ОСОБА_3 брала
сім"ю ОСОБА_1 на проживання в свій
будинок як квартирантів.

Показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому
засіданні підтверджено факт
проведення ремонтних робіт у
господарстві гр. ОСОБА_3, у яких брав
участь ОСОБА_1

Проте судом встановлено, що частково
оплачувала надані ними послуги ОСОБА_3
та будівельні матеріали
використовували ті, що придбала раніше
остання, що спростовує твердження
позивача про витрачання тільки ним
коштів на ремонт будинку та прибудови
до нього.

Покликання позивача на те, що вони з
померлою вели спільний побут, мали
взаємні права та обов'язки, судом також
не приймаються до уваги, оскільки такі
спростовуються показами свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, надані в
судовому засіданні, які є мешканцями
села Тщенець Мостиського району
Львівської області і були сусідами
ОСОБА_3,

- 3
-

та які вказали, що сім'я ОСОБА_1 не те, що
не вела з померлою спільного побуту, а
навпаки, ставилась до неї неналежним
чином, утримували її у
антисанітарних умовах, не дбали про
її зовнішній вигляд, оскільки їй було
важко самій доглядати за собою
враховуючи її інвалідність, постійно
утримували померлу в будинку,
обмежуючи її в спілкуванні з
односельчанами та родичами.

Показами в судовому засіданні свідка
ОСОБА_9, яка є працівником Мостиського
районного територіального центру
соціального обслуговування,
встановлено факт перебування ОСОБА_3 на
обслуговуванні у відділенні
соціальної допомоги вдома, де остання
отримувала матеріальну допомогу, що
спростовує твердження позивача про
повне його утримання померлої ОСОБА_3

З показів у судовому засіданні свідка
ОСОБА_12, що працює секретарем в
Тщенецькій сільській раді, вбачається,
що позивач з сім"єю проживали у ОСОБА_3
як квартиранти. Часто ОСОБА_3 приходила
в сільську ради зі скаргами на ОСОБА_1
та його дружину та ставила питання про
виселення їх з будинку. Сільська рада
по цих питаннях зверталась і в міліцію
і в прокуратуру і до суду. ОСОБА_3
скасувала заповіт на ОСОБА_1, який
раніше оформила в сільській раді,
пояснюючи це тим, що ОСОБА_1 до неї дуже
погано відносяться, не дають їсти, не
випускають з будинку.

Згідно ст. 1264 ЦКУ, у четверту чергу
право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено у пункті 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року, при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга)
спадкоємців за законом, судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК України, про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
кодексом.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки,
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї.

Проте до числа спадкоємців четвертої
черги не входить особа, яка хоча і
проживала спільно зі спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою.

З огляду на вищенаведене, твердження
позивача про його право на спадщину в
порядку четвертої черги спадкування за
законом, суд вважає безпідставним та
необгрунтованим, оскільки він
перебував у шлюбі з іншою жінкою, мав
свою сім"ю, з якою постійно проживав у
ОСОБА_3 в якості квартирантів, не мав з
ОСОБА_3 спільних прав та обов"язків, як
члени сім"ї.

Оцінивши докази по справі в їх
сукупності, заслухавши учасників
процесу та свідків, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними, оскільки в судовому
засіданні не доведено факту проживання
позивача із померлою ОСОБА_3 однією
сім'єю не менше ніж п'ять років до
відкриття спадщини, а тому у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення факту його проживання
однією сім'єю із ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не менш як п'ять років
до дня відкриття спадщини слід
відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 15, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1264
ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту його проживання
однією сімєю із ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не менш як п'ять років
до дня відкриття спадщини - відмовити.

- 4 -

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Яворівський районний суд Львівської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення надруковане в нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ