У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2
(правонаступник ОСОБА_3) до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Квасилівської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області, Рівненської районної
державної нотаріальної контори про
визнання заповіту недійсним, визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності на Ѕ частини спільного майна
подружжя та на ј частини майна в
порядку спадкування, виділ майна в
натурі, стягнення компенсації за
частку у спадковому майні, за
касаційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
Квасилівської селищної ради на рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 січня
2014 року та рішення апеляційного суду
Рівненської області від 13 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Квасилівської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області, Рівненської районної
державної нотаріальної контори про
визнання недійсним заповіту від 02
листопада 1999 року, посвідчений
секретарем виконкому Квасилівської
селищної ради Рівненського району
Рівненської області Жильчук В.Є., який
зареєстрований в Книзі реєстрації
нотаріальних дій № 170; визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на майно після
смерті ОСОБА_7, видане Рівненською
державною районною нотаріальною
конторою від 22 грудня 2004 року серії ВВТ
№ 518391 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 1-1862;
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на майно після
смерті ОСОБА_7, видане Рівненською
державною районною нотаріальною
конторою від 25 березня 2005 року серії
ВСА № 469263 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 1-223;
визнання права власності на ѕ частини
будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після
ОСОБА_2, з яких: Ѕ частини належала
останньому на праві спільної сумісної
власності подружжя, а ј частини
успадкована ним після смерті його
дружини ОСОБА_7; виділення в натурі ѕ
частини від будинковолодіння по
АДРЕСА_1; стягнення з ОСОБА_4 4 074 грн
компенсації за ѕ частини спадкового
майна - автомобіля Mercedes-Benz 210, 1993 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'ємом
V=2874 см3 .

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 січня
2014 року позов ОСОБА_2 (правонаступник
ОСОБА_3) задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 від 02
листопада 1999 року, посвідчений
секретарем виконкому Квасилівської
селищної ради Рівненського району
Рівненської області Жильчук В.Є.,
зареєстрований в книзі реєстрації
нотаріальних дій № 170.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на майно після
смерті ОСОБА_7, видане Рівненською
державною районною нотаріальною
конторою від 22 грудня 2004 року серії ВВТ
№ 518391 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 1-1862.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на майно після
смерті ОСОБА_7, видане Рівненською
державною районною нотаріальною
конторою від 25 березня 2005 року серії
ВСА № 469263 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 1-223.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Квасилівської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області на користь ОСОБА_3 витрати,
пов'язані із проведенням судової
почеркознавчої експертизи у розмірі 900
грн 48 коп.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 13 червня
2014 року рішення Рівненського
районного суду Рівненської області
від 29 січня 2014 року змінено.
Виключено з другого абзацу його
резолютивної частини після слова
«посвідчений» слова «секретарем
виконкому Квасилівської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області Жильчук В.Є.» та зазначено
«головою виконкому Квасилівської
селищної ради Рівненського району
Рівненської області Павлусем О.Р.», та в
частині солідарного стягнення судових
витрат з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Квасилівської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області на користь ОСОБА_3 у розмірі 900
грн 48 коп. замість слова «солідарно»
зазначено «у рівних частках з кожного».

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
судовий розгляд.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
судовий розгляд.

У касаційній скарзі Квасилівська
селищна рада просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3)
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 січня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Рівненської області від 13 червня 2014
року ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
Квасилівської селищної ради відхилити,
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 січня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Рівненської області від 13 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик