Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою відповідачки ОСОБА_1 на заочне
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 9 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 пред»явила до ОСОБА_1 позов про
захист честі.

Позивачка зазначила, що 28 січня 2014 року
відповідачка в м. Чоп по вул. Вербовій
поблизу міського ринку в присутності
редактора газети «Наша справа» ОСОБА_3
поширила щодо неї недостовірну
інформацію. Вона заявила, що позивачка
є «вбивцею», «аферисткою»,
«божевільною та хворою», а окрім того
«продавала дітям наркотики».

Посилаючись на те, що ця інформація є
недостовірною та принижує її честь
позивачка просила задовольнити її
вимоги.

Рішенням суду поширена відповідачкою
інформація визнана недостовірною та
такою, що принижує честь позивачки.
Відповідачку зобов»язано протягом
п»яти днів з моменту набуття чинності
рішення суду спростувати цю
інформацію в місці її поширення у
присутності позивачки та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відповідачка
просить рішення скасувати, ухваливши
нове, яким відмовити у позові. Вказує на
те, що суд безпідставно відхилив її
клопотання про відтворення
відеозапису події, наданого
позивачкою. Окрім того, рішення, яке
ухвалив суд, виконати неможливо,
оскільки зібрати в певний час у певному
місці трьох фігурантів попередньої
події є проблематичним.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає до часткового задоволення з
таких підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлені слідуючі факти та
обставини.

28 січня 2014 року з 11:00 до 12:00 в м. Чоп по
вул. Вербовій відповідачка спілкуючись
з позивачкою, не вживши заходів
конфіденційності для того, щоб її
інформація не стала доступною для
третіх осіб, в присутності позивачки та
редактора газети «Наша справа» ОСОБА_3,
а також сторонніх громадян поширила
щодо позивачки інформацію про те, що
остання є «вбивцею», «аферисткою» та
«продавцем наркотиків дітям».

Ці дії відповідачки зафіксовані
відеокамерами позивачки та свідка
ОСОБА_3, вказаний відеозапис є доказом у
даній справі.

Оскільки ця інформація відповідачкою
була повідомлена не лише позивачці а й
третім особам, вона вважається
поширеною.

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною є інформація, зокрема, про
скоєння особою будь-яких правопорушень
та кримінально-караних діянь.

Апеляційний суд 10, 15 та 23 липня 2014 року
надавав можливість відповідачці в
судових засіданнях довести
правдивість зазначеної вище
інформації, проте вона жодного разу у
ці судові засідання не з»являлась. Суд
розцінює таку позицію відповідачки як
визнання позову ОСОБА_2

Жодних достовірних доказів, якими
можуть бути лише вироки судів, про те,
що позивачка притягалась до
кримінальної відповідальності за
убивство, шахрайські дії та збут
наркотичних засобів, відповідачка ані
суду першої, ані суду апеляційної
інстанції не надала.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що ця
інформація є недостовірною та такою, що
порушує право позивачки на повагу до її
честі.

Що стосується іншої частини
спілкування відповідачки з позивачкою
неподалік ринку в м. Чоп, а саме її
вислови про те, що остання є «хворою» та
«божевільною», то ця інформація не є
повідомленням про факти та явища у
житті позивачки.

Як свідчить відеозапис подій вони
відповідачкою були зроблені у
словесному запалі і є брутальною,
принизливою та непристойною формою
оцінки особи співрозмовника.

Така інформація, судження, оцінка щодо
особи в порядку ст.277 ЦК визнанню
недостовірною не підлягає, а отже у
спосіб, передбачений цією нормою
закону, спростована бути не може.

Враховуючи наведене, у цій частині
позовних вимог колегія ухвалює нове
рішення з відмовою у позові.

При обранні способу спростування суд
першої інстанції врахував роз»яснення,
що міститься у п.25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року №1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи».

Він є таким самим, як спосіб та
обставини поширення недостовірної
інформації.

Колегія погоджується з необхідністю та
доцільністю такого способу виконання
рішення суду.

Викладене вище, в силу вимог ст.. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 9 квітня 2014
року змінити.

У вимогах ОСОБА_2 про визнання
недостовірною та спростування
інформації ОСОБА_1 про те, що позивачка
є «хворою» та «божевільною» -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
після його проголошення, але може бути
оскаржено протягом 20 днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя