АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий І інстанції - Задорожний М.І.
Провадження: 22-ц/790/5956/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Коровіна С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 14 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
АДРЕСА_1. Йому належить 2/3 частин
спірної квартири на підставі договору
купівлі - продажу частини квартири від
21.11.2011 року реєстровий номер 3549, а також
1/3 частини спірної квартири на підставі
договору купівлі-продажу частини
квартири від 10.11.2011 року реєстровий
№3406. В даній квартирі була
зареєстрована ОСОБА_4, яка
зобов'язалась до 01.01.2012 року знятись з
реєстраційного обліку та виселитись з
квартири, але цього не зробила.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26.03.2013
року зобов»язано ОСОБА_4 не
перешкоджати ОСОБА_3 у здійсненні його
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
виселено ОСОБА_4 із вказаної квартири.
Однак, ОСОБА_4 не виконала рішення суду
і не будучи власником вказаної
квартири та не маючи відповідних
повноважень з 01.06.2013 року до кінця 2013
року уклала з ОСОБА_5 договір оренди
вказаної квартири. Власність оренди
вказаної квартири згідно оголошення в
газеті «Прем'єр» складає не менш 4000 грн.
щомісяця.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на свою
користь 20000 грн., у якості відшкодування
доходів від необґрунтовано придбаного
майна за договором найму квартири
АДРЕСА_1 з ОСОБА_5 за червень - жовтень 2013
року із розрахунку 4000 грн. щомісячно.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 14 липня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. Посилався на неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначив, що
згідно витягу КП «ХМБТІ» про державну
реєстрацію прав № 34656198 від 27.06.2012 року
ОСОБА_3 був власником спірної квартири
в період з 27.06.2012 до 12.02.2014 року. Згідно п.
11 договору купівлі - продажу квартири
від 21.11.2011 року, ОСОБА_4 зобов'язувалась
знятися з реєстраційного обліку та
звільнити квартиру до 21.12.2011 року, проте
фактично звільнила квартиру 02.04.2014
року. ОСОБА_4 не будучи власником
вказаної квартири та не маючи
відповідних повноважень з 01.06.2013 року
до кінця 2013 року уклала з ОСОБА_5
договір оренди спірної квартири, а тому
вважає вказаний договір оренди
нікчемним. Суд не врахував, що за фактом
незаконної оренди квартири відносно
ОСОБА_4 проводиться досудове слідство.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є
власником 2/3 частин спірної квартири на
підставі договору купівлі - продажу
частини квартири від 21.11.2011 року
реєстровий номер 3549, а також 1/3 частини
спірної квартири на підставі договору
купівлі-продажу частини квартири від
10.11.2011 року реєстровий №3406.

01.06.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір оренди житлового
приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1.
Підпунктом 4.1. п.4 вказаного договору
розмір орендної плати складає
щомісячний платіж за комунальні
послуги та поточний ремонт квартири.

Як вбачається з тексту договору оренди
житлового приміщення від 01.06.2013 року,
цей договір є безоплатним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних доказів
знаходження у його власності квартири
АДРЕСА_1 та наданий суду договір оренди
від 01.06.2013 року є безоплатним. Тому
відсутні законні підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивача суми в розмірі 20000 грн. в
якості відшкодування доходів від
необґрунтовано придбаного майна за
договором оренди від 01.06.2013 року. Сума
орендної плати на яку посилається
позивач в обґрунтування позовних вимог
в розмірі 4000 грн. щомісяця, є
непідтвердженою та договором не
передбачена.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
згідно витягу КП «ХМБТІ» про державну
реєстрацію прав № 34656198 від 27.06.2012 року
ОСОБА_3 був власником спірної квартири
в період з 27.06.2012 до 12.02.2014 року не є
підставою для задоволення позову.

Згідно витягу КП «ХМБТІ» про державну
реєстрацію прав № 34656198 від
27.06.2012 року ОСОБА_3 є власником 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, однак на час
розгляду справи позивачем не надано
належних доказів знаходження у його
власності квартири, як і не надано
доказів того, що в квартирі
зареєстровані інші особи.

Посилання апелянта на нікчемність
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 01.06.2013
року договору оренди спірної квартири,
судова колегія не приймає до уваги,
оскільки відповідно до ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, а визнання
такого договору нікчемним не було
предметом позову у суді першої
інстанції.

Проведення досудового слідства
відносно відповідача не є підставою
для задоволення позову, оскільки до
суду ніяких справ відносно відповідача
передано не було і будь-яких документів
(вирок, тощо) суду не надано.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 14 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -