У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 15
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 23
червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на
майно,

в с т а н о в и в :

У лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
права на майно, а саме на половину
частки в арештованому майні, яка
належить відповідачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що 1996 року, разом із
чоловіком ОСОБА_5, придбали
кооперативну квартиру за адресою
АДРЕСА_1. 06 жовтня 1998 року згідно
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова за позивачем було
визнано право власності на 2/3 частки у
кв. АДРЕСА_1, після чого на
підтвердження даного рішення 13
листопада 1998 року, було видано
реєстраційне посвідчення на ім'я
ОСОБА_2 та здійснено запис в реєстрову
книгу № 66 за реєстровим номером № 10943.
1/3 частина квартири належить ОСОБА_5
згідно довідки виданої
житлово-будівельним кооперативом
від 10 вересня 1998 року. У 2001 році сім'я
розпалася. Майно набуте в шлюбі не
поділено. Згідно договору дарування
від 04 лютого 2006 року, 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1, була подарована ОСОБА_5
відповідачу по справі ОСОБА_3

ОСОБА_2 вважає, що 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном
подружжя, а отже договір дарування
від 04 лютого 2006 року, є незаконним та
його слід вважати недійсним.

Просила визнати за нею право власності
на половину арештованого майна в 1/3
частці квартири АДРЕСА_1 та зняти арешт
з цієї частини.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 23 червня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі
суду, посилаючись на порушення судами
обох інстанцій норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що позовні
вимоги є безпідставними враховуючи ту
обставину, що за колишнім із подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судовим рішенням від 06
жовтня 1998 року визначено частки у
спільному майні, а тому квартира в
цілому належала останнім на праві
спільної часткової власності і вони
могли на власний розсуд розпоряджатися
належними їм частками.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при
розгляді справи допущено порушення
норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування судових
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання права на майно
відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук