Справа № 361/4043/2014-ц Головуючий у І
інстанції Сердинський В.С.Провадження
№ 22-ц/780/5541/14 Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 12 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
частиною житлового будинку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
частиною житлового будинку. Позивачка
зазначала, що вона є власницею 35/100
будинку та земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 29 жовтня 2002 року державним
нотаріусом 16-ї Київської державної
нотаріальної контори та відповідно до
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 16 липня 2013 року
№6275794. Власником іншої частини будинку,
а саме 65/100 будинку та земельної ділянки
була ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Починаючи з 2007 року, з моменту
коли померла ОСОБА_3, ОСОБА_1 почав
розпоряджатися майном, яке належить
ОСОБА_2 При неодноразових спілкуваннях
з ОСОБА_1 дійти спільної мови стосовно
того, що б останній надав можливість
вільного доступу до частини будинку,
яка належить ОСОБА_2, сторони не можуть,
що стало підставою для звернення
ОСОБА_2 до правоохоронних органів та
суду. За рішенням суду від 27 жовтня 1988
року будинок був поділений в натурі і
за позивачкою закріплено право
володіння конкретними приміщеннями:
1-6,1-9,1-10. Іншою часткою майна володіла
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 -
сестра чоловіка позивачки, обмежено
дієздатна через психічні розлади.
Після її смерті з'ясувалось, що ОСОБА_3 19
квітня 2002 року на користь ОСОБА_1 склала
заповіт і заповіла йому все своє майно.
Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 листопада
2009 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, треті особи: Броварська міська
державна нотаріальна контора
Київської області та Броварська міська
рада Київської області, як орган опіки
та піклування про визнання заповіту
недійсним було відмовлено. 01 квітня 2010
року колегією суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області було постановлено
нове рішення, яким визнано заповіт
недійсним. 04 квітня 2010 року ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України рішення Апеляційного суду
Київської області залишено без змін. 01
жовтня 2012 року рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
визнано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 65/100 частини
жилого будинку, видане 21 листопада 2008
року Броварською міською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_1,
недійсним та скасовано державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_1
на 65/100 частини жилого будинку по
АДРЕСА_2 у м. Броварах від 11 грудня 2008
року. 01 листопада 2012 року ухвалою
Броварського міськрайонного суду
Київської області відмовлено ОСОБА_1 у
перегляді вищезазначеного заочного
рішення від 01 жовтня 2012 року. Всі судові
рішення набрали законної сили. Таким
чином, після скасування реєстрації
права власності відповідним БТІ, 65/100
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 знову рахується за ОСОБА_3
ОСОБА_2, як співвласниця 1/3 спірного
будинку, не має можливості виконати
рішення суду 1988 року, яке є обов'язковим
для виконання всіма сторонами, так як
ОСОБА_1 не надає їй можливості вільного
доступу до помешкання. На момент
звернення до суду, ОСОБА_1 не надає
позивачці можливості вільного доступу
до приміщення, які належать ОСОБА_2, для
їх переобладнання та проживання.
Приміщення будинку, які належать
ОСОБА_2, зазнають пошкоджень та
руйнації і їх стан непридатний для
проживання та користування, що
підтверджується висновком експерта
від 23 січня 2012 року та від 13 липня 2013
року. Також гараж, який належить ОСОБА_2,
став непридатний для користування
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 перед в'їздом до
гаражу висипав гравій, що унеможливлює
заїзд до гаражу та проведення в ньому
ремонтних робіт та зберігання
будівельних матеріалів, які потрібні
для ремонту та утримання будинку.
ОСОБА_1 використовує гараж для власних
потреб. Також ОСОБА_2 зверталась до суду
з приводу усунення перешкод у
користуванні власністю, де їй було
відмовлено у задоволені позовних
вимог. В подальшому ОСОБА_1 не надає
можливості проживати разом з ним в
одному будинку та співіснувати, як
співмешканці, позивачка не може
побудувати собі окремий вихід та
провести ремонт кімнат, власником яких
вона є. Небажання ОСОБА_1, як
співмешканця надати позивачці
можливість проживати в даному будинку,
призвело до того, що спірний будинок
відключений від електро- та газо-,
теплопостачання, що в свою чергу
призводить до подальшого руйнування та
занепаду житлових приміщень, які
належать позивачці. Також ОСОБА_1
своїми незаконними діями створює
ОСОБА_2 незручності у оформленні
договорів про електро-, газопостачання,
оскільки для їх укладання потрібні
правовстановлюючі документи такі, як
домова книга та згода іншого
співвласника на укладання даних
договорів. Оскільки на особисте
прохання ОСОБА_2 ОСОБА_1 не надає домову
книгу, якою заволодів незаконно,
оскільки він не є власником 2/3 будинку,
а лише там зареєстрований, то остання
не може відновити газо-, електро-,
теплопостачання, що створює їй
додаткові незручності та порушує її
права на користування та розпорядження
своєю власністю. На сьогоднішній день
відділом державної виконавчої служби
м. Бровари накладена заборона на
вчинення будь яких будівельних робіт
ОСОБА_1 на підставі ухвали Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01 жовтня 2012 року. При виході на
об'єкт за адресою: АДРЕСА_1 державного
виконавця Мельника С.С., для виконання
ухвали суду був складений акт від 01
лютого 2013 року, в якому було
зафіксовано, що в приміщеннях, які
належать ОСОБА_2, ОСОБА_1 зриває підлогу,
заніс цеглу, використовує приміщення
на власний розсуд та був попереджений
про кримінальну відповідальність, про
що власноруч ОСОБА_1 поставив підпис у
вищезазначеному акті. Добровільно
звільняти приміщення, які належать
ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовився, посилаючись
на ту обставину, що він не визнає її
право власності та заявляє про те, що
весь будинок належить померлій ОСОБА_3
та йому. Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд задовольнити
позов та виселити ОСОБА_1 з частини
будинку, яка належить ОСОБА_2, з
приміщеннь 1-6, 1-9, 1-10 будинку АДРЕСА_1,
Київської області та надвірних
будівель, зобов'язати ОСОБА_1 надати
ОСОБА_2 домову книгу будинку АДРЕСА_1,
Київської області, стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 судові витрати.

У ході розгляду справи
представник позивачки уточнила
позовні вимоги та просила зобов»язати
ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні35/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 місті Бровари
Київської області, шляхом надання
доступу ОСОБА_2 до приміщень 1-6 площею
11,8 кв.м., 1-9 площею 10,6 кв.м., 1-10 площею 5,7
кв.м., гаражем під літерою «Г» та
частиною огорожі N.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні 35/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 місті Бровари
Київської області, шляхом надання
доступу ОСОБА_2 до приміщень 1-6 площею
11,8 кв.м., 1-9 площею 10,6 кв.м., 1-10 площею 5,7
кв.м., гаражем під літерою «Г» та
частиною огорожі N.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом позивачка ОСОБА_2 є власницею
35/100 частин житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). Власником іншої
частини будинку, а саме 65/100 будинку
була ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Рішенням Броварського міського
народного суду Київської області від 27
жовтня 1988 року, будинок був поділений в
натурі і за попереднім власником 35/100
частин будинку було визнано право
володіння конкретними приміщеннями:
1-6,1-9,1-10. Іншою часткою майна володіла
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 ОСОБА_3
19 квітня 2002 року на користь ОСОБА_1
склала заповіт і заповіла йому все своє
майно. Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 24 листопада 2009 року в задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи:
Броварська міська державна
нотаріальна контора Київської області
та Броварська міська рада Київської
області, як орган опіки та піклування,
про визнання заповіту недійсним було
відмовлено. Колегією суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
від 01 квітня 2010 року постановлено нове
рішення про задоволення позову та
визнання заповіту недійсним. Рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 01 жовтня 2012 року
визнано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 65/100 частини
жилого будинку, видане 21 листопада 2008
року Броварською міською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_1,
недійсним та було скасовано державну
реєстрацію права власності ОСОБА_1 на
65/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_2 у
м. Броварах від 11 грудня 2008 року.
Рішення набрало законної сили.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову суд виходив з
положень ст. ст. 9, 150 ЖК України, ст. 311, 319,
383, 391 ЦК України та прийшов до висновку
про наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
позивачка не може належним чином
користуватися своєю частиною будинку,
чим порушуються її права як власника з
боку відповідача, який не допускає
позивачку до її приміщень у будинку.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він
суперечить вимогам закону та
обставинам справи.

Зобов»язавши відповідача надати
позивачці доступ до приміщень
позивачки, суд першої інстанції
фактично встановив порядок
користування приміщеннями у будинку,
відповідно до якого надав позивачці
можливість користуватися
приміщеннями, які їй не належать та
якими користується відповідач, без
згоди останнього.

При цьому суд не врахував, що
рішенням Броварського міського
народного суду Київської області від 27
жовтня 1988 року спірний будинок був
поділений в натурі і за попереднім
власником 35/100 частин будинку було
визнано право володіння та
користування конкретними
приміщеннями: 1-6,1-9,1-10, які не мають
окремого виходу. Іншою часткою майна
володіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 Зазначеним рішенням суду було
зобов»язано попереднього власника 35/100
частин спірного будинку ОСОБА_5 у строк
до 1 грудня 1988 року обладнати вихід з
належної йому частки будинку з
приміщення 1-6. Проте до цього часу
рішення суду в частині обладнання
окремого виходу з будинку не виконано
ні ОСОБА_5, ні його спадкоємцем -
позивачкою ОСОБА_2

За правилами ст. 115 ЦК Української
РСР, чинного станом на 1988 рік, та
відповідно до положень ст.. 367 чинного
ЦК України у разі поділу спільного
майна між співвласниками право
спільної часткової власності на нього
припиняється.

З урахуванням зазначених
положень закону та судового рішення
про поділ будинку в натурі, яке на даний
час не скасоване і є обов»язковим для
виконання, висновок суду про
зобов»язання відповідача надати
позивачці доступ до приміщень
позивачки, який є можливим тільки через
приміщення, виділені судовим рішенням
у власність іншій особі, є таким, що
порушує норми цивільного
законодавства у сфері права власності
та права відповідача, як користувача
цих приміщень.

Крім того рішення суду першої
інстанції є неконкретним, оскільки у
резолютивній частині рішення не
зазначено, які саме перешкоди та яким
чином треба усунути, а у мотивувальній
частині рішення у порушення вимог
ст..ст. 214-215 ЦПК України не зазначено,
яким чином відповідач порушує права
позивачки, якими доказами це
підтверджується, тобто не викладено
мотиви прийнятого судом рішення.

Зобов»язавши відповідача
усунути перешкоди у користуванні
позивачкою гаражем під літерою Г, суд у
мотивувальній частині рішення взагалі
нічого не зазначив про гараж та
встановлені судом обставини щодо
перешкод у його користуванні.

Оскільки позивачкою у порушення
вимог ст.. 60 ЦПК України не надано
доказів порушення її права
користування вказаним гаражем, позовні
вимоги у цій частині є недоведеними і
задоволенню не підлягають.

За наведених обставин колегія
суддів прийшла до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні частиною житлового
будинку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: