Провадження №2/761/7309/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року суддя Шевченківського
районного суду міста Києва Кравець Д.І.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» в
особі Київського відділення № 1 АТ
«Сбербанк Росії» про зобов'язання
видати грошові кошти, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Відповідно до ухвали суду від 11 вересня
2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» в
особі Київського відділення № 1 АТ
«Сбербанк Росії» про зобов'язання
видати грошові кошти, залишено без руху
та надано позивачу строк для усунення
недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня
отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі, серед іншого,
вказувалось, що матеріали поданої
позовної заяви не відповідають
вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК
України, зокрема, до позовної заяви не
додано документу, що підтверджує
сплату судового збору у встановлених
чинним законодавством розмірах.

Так, у позовній заяві позивач
посилається на положення ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
згідно яких від сплати судового збору
звільняються споживачі за позовами, що
пов'язані з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, посилання позивача на те,
що правовідносини між сторонами
виникли на підставі Закону України
«Про захист прав споживачів» є
безпідставними, оскільки, вирішити
спір позивач просить саме на підставі
відповідних норм Цивільного кодексу
України, а не Закону України «Про
захист прав споживачів».

При цьому, як вбачається зі змісту
позовної заяви, правовідносини, які
виникли між сторонами, випливають з
договору про відкриття банківського
рахунку та не є предметом регулювання
Закону України «Про захист прав
споживачів», а врегульовані § 3
«Банківський рахунок» глави 72
Цивільного кодексу України та Законом
України «Про банки та банківську
діяльність».

Відтак, виходячи із змісту позовної
заяви вбачається, що спір між сторонами
виник саме на підставі договірних
відносин, які регулюються Цивільним
кодексом України, а не Законом України
«Про захист прав споживачів» і тому до
позовної заяви має бути додано
документ, що підтверджує сплату
судового збору у встановлених чинним
законодавством розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» розмір ставки
судового збору із позовних заяв, які
подаються до суду майнового характеру
становить 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати (3 654 коп. 00 коп.).

При цьому, у зв'язку з тим, що згідно
змісту позовних вимог позивач просить
зобов'язати відповідача повернути суму
коштів у доларах США, слід звернути
увагу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про судовий збір» за
подання позовів, ціна яких
визначається в іноземній валюті,
судовий збір сплачується у гривнях з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України на день
сплати.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119
ЦПК України позовна заява повинна
містити ціну позову.

На підставі вищевказаного, позивачу
слід надати до суду документ, який би
підтверджував сплату судового збору за
подання до суду позову майнового
характеру, виходячи з ціни позову та з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України на день
сплати судового збору.

Копію ухвали від 11 вересня 2014 року
позивач отримав 14 жовтня 2014 року, однак,
у встановлений строк не усунув вказані
недоліки. Натомість, представник
позивача ОСОБА_3 надіслала до суду
заяву, в якій, фактично, виклала свої
заперечення щодо вказаних судом
недоліків, зазначених в ухвалі від 11
вересня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК
України, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги, визначені ст.ст. 119 і 120
цього Кодексу, позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

На підставі зазначеного та враховуючи
те, що позивачем не усунуто недоліків,
вказаних в ухвалі від 11 вересня 2014 року,
суддя прийшов до висновку, що позовну
заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» в особі
Київського відділення № 1 АТ «Сбербанк
Росії» про зобов'язання видати грошові
кошти слід визнати неподаною та
повернути позивачу, що не перешкоджає
повторному зверненню із позовною
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, які стали
підставою для її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» в особі
Київського відділення № 1 АТ «Сбербанк
Росії» про зобов'язання видати грошові
кошти - вважати неподаною та повернути
позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення
позову не перешкоджає повторному
зверненню із позовною заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суду міста
Києва протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: