Провадження №2/761/1337/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Хрещатик», третя
особа ТОВ «Перофф» про визнання
кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Хрещатик», третя
особа ТОВ «Перофф» про визнання
кредитного договору недійсним. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що у листопаді 2013 року йому стало
відомо про існування кредитного
договору № 425-пп від 12.10.2007 року,
підписаного між ним та ПАТ КБ
«Хрещатик» та додаткових угод до нього
від 10.10.2008 року, 10.12.2008 року та 05.11.2009 року
про внесення змін до кредитного
договору. Зазначає, що він не
підписував вищевказаний договір та
зміни до нього, а підпис під зазначеним
договором не є його підписом. На заяві
на видачу готівки № 562 від 12.10.2007 року,
згідно якої було видано кредит на суму
3 000 000,00 грн. підпис отримувача також не
є його підписом. Оскільки він не
підписував оспорюваний договір, то
відповідно порушені положення ч. 2 ст. 207
ЦК України. Просив суд визнати
недійсним Кредитний договір № 425-пп,
підписаний 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1
та Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Хрещатик» та
стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, з підстав, зазначених у
позовній заяві. Вказала, що висновком
експертизи підтверджено відсутність
волевиявлення позивача при укладенні
кредитного договору. Просила
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечив, у своїх письмових
запереченнях зазначив, що вимоги
позивача є необґрунтованими та
безпідставними. Позивач до певного
моменту виконував взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором, що
свідчить про пряме волевиявлення
ОСОБА_1 на погодження із умовами
договору. При цьому між ПАТ КБ
«Хрещатик» та ОСОБА_1 з метою
забезпечення виконання зобов'язань
останнім перед банком за кредитним
договором за № 425-пп від 12.10.2007 року та
відповідно до п. 2.1.2 було укладено
договір іпотеки №
278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп від 10.09.2010
року. Вказав, що з проведеною
судово-почеркознавчою експертизою
неможна погодитись, оскільки за
результатами експертизами проведено
дослідження лише останньої сторінки
кредитного договору. Вважає, що
позивачем подано позов із порушенням
строків позовної давності, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
позивач знав про наявність договору
кредиту так як в забезпечення його
зобов'язань підписав 10.09.2010 року
договір іпотеки №
278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп, тому саме з
цього часу йому починається перебіг
строків позовної давності. Просив у
позові відмовити.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
заяви про розгляд справи у її
відсутності до суду не направляла.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіряючи обставини у справі
судом встановлено, що 12.10.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Хрещатик»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
425-пп, відповідно до умов якого ОСОБА_1
отримав кредит в сумі 3 000 000,00 грн.
строком на 12 місяців з кінцевим
терміном повернення до 11.10.2008 року із
щомісячною сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 16%
річних (а.с.6-9).

10 жовтня 2008 року, 10 грудня 2008 року
та 05 листопада 2009 року між Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Хрещатик», правонаступником прав
та обов'язків якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Хрещатик» та ОСОБА_1 було
підписано зміни до кредитного
договору № 425-пп від 12.10.2007 року (а.с.10-14).

28 грудня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «Хрещатик» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Консалтинг капітал»
укладено договір відступлення права
вимоги № 02. Відповідно до п. 1.1 якого,
кредитор передає, а новий кредитор
одержує право вимоги виконання
фізичною особою ОСОБА_1 кредитних
зобов'язань: за кредитом в сумі 3 000 000,00
грн. та за відсотками в сумі 1 516 793,31 грн.,
укладеним між кредитором і боржником
кредитним договором № 425-пп від 12.10.2007
року та всіма додатковими угодами до
нього (а.с.54-55).

Також, 09 квітня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Консалтинг капітал»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Перофф» укладено
договір відступлення права вимоги № 02.
Відповідно до п. 1.1 якого, кредитор
передає, а новий кредитор одержує право
вимоги виконання фізичною особою
ОСОБА_1 кредитних зобов'язань: за
кредитом в сумі 3 000 000,00 грн. та за
відсотками в сумі 1 516 793,31 грн.,
укладеним між ПАТ КБ «Хрещатик» і
боржником за кредитним договором №
425-пп від 12.10.2007 року та всіма
додатковими угодами до нього, що
належить кредитору на підставі
договору відступлення права вимоги № 02
від 28.12.2011 року (а.с.56-57).

Крім того, судом встановлено, що
10.09.2010 року на виконання умов
кредитного договору № 425-пп від 12.10.2007
року між Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«Хрещатик» та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №
278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп (а.с.61-66).

Відповідно до п. 1.1. договору
іпотеки № 278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп
від 10.09.2010 року, іпотекодавець, з метою
забезпечення виконання зобов'язань
«Позичальників»: ОСОБА_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_3, виданий Святошинським
РУ ГУ МВС України в м. Києві 21.02.2008 року,
і/н № НОМЕР_2, у повному обсязі, що
випливає з Кредитного договору № 425-пп
від 12.10.2007 р., (а також усіх змін до нього,
що були укладені в майбутньому), по
поверненню суми кредиту у розмірі 3 000
000,00 грн. у строки, встановлені
кредитним договором, а у разі
прострочення повернення кредиту - по
поверненню простроченої суми з
урахуванням індексу інфляції та 17,5%
річних, а також сплаті комісій та
штрафних санкцій, передає, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку
земельні ділянки зазначені п. 1.2
договору.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо воля
сторін виражена за допомогою
телетайпного, електронного або іншого
технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Частиною 1 ст. 547 ЦК України
передбачено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Позивач звертаючись до суду з
вказаним позовом про визнання
недійсним кредитного договору,
стверджував, що такий ним не
підписувався і не укладався.

Згідно з висновком № 186/1
судово-почеркознавчої експертизи за
матеріалами цивільної справи №
761/32416/13-ц від 01 серпня 2014 р. (а.с. 130-136),
підписи в графах «Позичальник»
кредитного договору № 425-пп від 12.10.2007;
змін № 1 до кредитного договору № 425-пп
від 12.10.2007 від 10.10.2008; змін № 2 до
кредитного договору № 425-пп від 12.10.2007
від 10.12.2008; змін № 3 до кредитного
договору № 425-пп від 12.10.2007 від 05.11.2009
виконано не ОСОБА_1, а іншою особою
(іншими особами). Рукописні записи
«ОСОБА_1» в графах «Позичальник»
кредитного договору № 425-пп від 12.10.2007
та змін № 1 до кредитного договору №
425-пп від 12.10.2007 від 10.10.2008 виконано не
ОСОБА_1, а іншою особою (іншими особами).
Зображення відбитків печатки
«Київська регіональна філія
відкритого акціонерного товариства
«Україна» Комерційний банк «Хрещатик»
у графі «Кредитор» кредитного договору
№ 425-пп від 12.10.2007 року та змінах № 1 до
кредитного договору № 425-пп від 12.10.2007
від 10.10.2008; змінах № 2 до кредитного
договору № 425-пп від 12.10.2007 від 10.12.2008;
змінах № 3 до кредитного договору №
425-пп від 12.10.2007 від 05.11.2009 нанесені
струменеві-крапельним способом за
допомогою знакосинтезуючого пристрою,
що використовує струменеві-крапельний
принцип друку.

Суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача
щодо незгоди з висновками судової
почеркознавчої експертизи, оскільки
така була проведена на підставі ухвали
суду. Сторона відповідача при
призначенні експертизи не подавала
суду питань, які б вона бажала
поставити експерту при проведенні
судової почеркознавчої експертизи, а
відповідно розпорядилась своїми
правами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Таким чином суд приходить до
висновку про те, що позивач не
підписував кредитний договір № 425-пп
від 12.10.2007 року, не було його
волевиявлення на укладення кредитного
договору, а тому спірний кредитний
договір є недійсним.

Разом з тим, відповідно до 256, 257 ЦК
України позовна давність це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1 ст.261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Позивач зазначає, що про
існування кредитного договору № 425-пп
від 12.10.2007 року дізнався в листопаді
2013р. після надходження на його адресу
ухвали суду про відкриття провадження
у справі про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 425-пп від
12.10.2007 року.

Разом з тим, суд вважає таке
посилання позивача хибним, оскільки в
судовому засіданні встановлено і не
заперечувалось стороною позивача, що
про порушення свого права позивач
дізнався 10.09.2010 року коли підписував
договір іпотеки №
278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп.

Оскільки сторона позивача не
заперечує факту укладання та
підписання договору іпотеки №
278/189-пп/425-пп/176-пп/093-пп/157-пп від 10.09.2010
року, та враховуючи те, що у договорі
іпотеки зазначено, що такий
укладається для забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 425-пп від 12.10.2007 року, суд
вважає, що позивач з 10.09.2010 року знав про
порушення його прав зі сторони
відповідача, тому саме з цієї дати
почався перебіг строку позовної
давності.

В процесі розгляду справи позивач
та його представник не звертались до
суду з клопотанням про поновлення
строків для звернення до суду з позовом
про визнання кредитного договору
недійсним.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позовних вимог, вказував
однією з підстав відмови саме пропуск
позивачем встановлених строків
позовної давності.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№14 «Про судове рішення у цивільній
справі» встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення рішення, крім випадків, коли
позов не доведено, що є самостійною
підставою для цього.

Оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності суд приходить до висновку,
що кредитний договір № 425-пп від 12.10.2007
року укладений між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «Хрещатик» є недійсним, однак у
задоволенні позову слід відмовити
зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 207, 215, 256, 257, 261, 267, 547 ЦК
України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Хрещатик», третя особа ТОВ
«Перофф» про визнання кредитного
договору недійсним - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: