ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді Шклянка
М.П.

при секретарях Яківчук К.А.,
Калініченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства "Господар" Дарницького
району м.Києва, Дарницької районної у
місті Києві державної адміністрації,
треті особи: Київська міська рада,
ОСОБА_4, яка одночасно діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 про вселення,
визнання права користування житловим
приміщенням, зобов'язання укласти
договір найму та скасування
розпоряджень Дарницької районної
державної адміністрації та ордеру на
право на зайняття службового
приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідачів про вселення,
визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання укладення
договору найму, посилаючись на те, що
починаючи з 2005 року вона постійно
проживала в АДРЕСА_1. Будинок
знаходиться на балансі Комунального
підприємства «Господар Дарницького
району міста Києва» та належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва. В квартирі була
зареєстрована та проживала її тітка -
ОСОБА_6. Починаючи з 2005 року позивач
постійно проживала в квартирі більше 8
років разом зі своєю тіткою та вели
разом спільне господарство,
оплачувала комунальні платежі,
прибирала в квартирі та інше.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. За час
свого проживання покійна ОСОБА_6 не
встигла зареєструвати позивача в
квартирі. Після смерті ОСОБА_6, позивач
переїхала проживати до своїх батьків, а
коли повернулася до квартири 5 липня 2013
року, то виявила, що вхід до квартири
закрито та опечатано відповідачем КП
«Господар». На даний час відповідач КП
«Господар» не визнає за позивачем
права користування квартирою та
відмовляється укладати договір найму
жилого приміщення, що і стало підставою
звернення до суду з позовом про
вселення, визнання права коритсування
житловим приміщенням та зобов'язання
укласти договір найму.

В судовому засіданні представник
позивача позов уточнив, посилаючись на
те, що під час розгляду справи
позивачці та йому стало відомо, що
Розпорядженням Дарницької районної в
м.Києві державної адміністрації від
09.07.2013 року №346 спірна квартира АДРЕСА_1
була включена до числа службової
житлової площі, яку в подальшому на
підставі розпорядження Дарницької
райдержадміністрації від 02.08.2013 року
№390 було видано третій особі по справі
ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дочкою
та було видано відповідний ордер на
право заяняття вказаною житловою
площею. В зв'язку з цим, представник
позивача просив також скасувати
розпорядження Дарницької районної
адміністрації від 09.07.2013 року №346 про
включення квартири до числа службових,
від 02.08.2013 року №390 про виділення
вказаної квартири третій особі ОСОБА_4
та визнати недійсним ордер на право
зайняття службового приміщення.

Представник відповідача КП «Господар»
в судовому засіданні проти позову
заперечувала в повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість.

Представник відповідача Дарницької
районної в м.Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Третя особа - ОСОБА_4 та її представник
позовні вимоги не визнали.

Представник третьої особи Київської
міської ради в судове засідання не
з'явився, пояснень по справі не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
третьої особи та її представника,
свідків, з'ясувавши обставини та
дослідивши докази по справі вважає,
що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2
необхідно відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 не приватизована,
належить до комунальної власності
територіальної громади м. Києва і
перебуває на балансі КП «Господар»
Дарницького району міста Києва (а.с.9,27).
Квартира надавалась в 1984 році ОСОБА_8 ,
його дружині ОСОБА_9 та на дочку
ОСОБА_6.(а.с.8).

Власником особового рахунку спірної
квартири на час розгляду справи є
ОСОБА_4 (а.с.27).

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що позивач по справі
з початку 2005 року спочатку тимчасово, а
потім постійно проживала в квартирі
своєї тітки ОСОБА_6 та вели спільно
домашнє господарство. Тітка позивача
ОСОБА_6 надала одну кімнату в оренду для
тимчасового проживання ОСОБА_10, а сама
майже весь час проживала в м.
Коростишів, Житомирської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснила, що померла тітка позивачки
ОСОБА_6 в 2006 році надала їй одну з кімнат
в спірній квартирі, і свідок проживала
там постійно до смерті ОСОБА_6 в 2013 році.
Свідок пояснила, що позивачка постійно
проживала разом зі своєю тіткою ,
сплачувала за квартиру та купувала
меблі , чим поліпшувала спільний побут
та дбала про квартиру.

Представник позивача, вважав що
поясненнями свідка ОСОБА_10 повністю
доведено факт сумісного проживання
однією сім'єю позивачки та її тітки.

Однак, суд ставить під сумнів пояснення
вказаного свідка, оскільки сама ОСОБА_10
під час допиту неодноразово зазначила,
що померла ОСОБА_6 часто виїжджала до
м.Коростишів, де і померла.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що спірна квартира
належить до комунальної власності
територіальної громади м. Києва.
Договір найму квартири був укладений з
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
ЇЇ дочка ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, договір найму
квартири не переоформляла, лише
звернулася із заявою до відповідача
про намір переоформити договір найму
квартири 1 грудня 2012 року (а.с.11).

За період з червня 2010 року по червень 2013
року від ОСОБА_6 згоди на вселення або
на реєстрацію та на нарахування
вартості комунальних послуг на
позивача ОСОБА_2 до відповідача не
поступало (а.с.71).

Заборгованість за житлово-комунальні
послуги на час смерті квартиронаймача
ОСОБА_6 на 03.06.2013 року складала 3426,60 грн.
(а.с.72). Нарахування за спожиті
житлово-комунальні послуги по спірній
квартирі з 1 квітня 2005 року по 5
листопада 2012 року проводилось на дві
особи - ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_11, а
з 6 листопада 2012 року по 30 червня 2013 року
на одну особу ОСОБА_6 (а.с.73,74).

До часу смерті договір найму квартири
укладений не був, в квартирі
зареєстрована була тільки, ОСОБА_6,
тобто вона була одноосібно власником
особового рахунку спірної квартири.

Так, відповідно до ст. 61 Житлового
кодексу України, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Укладання
договору найму передбачає також і ст.
810 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України,
зобов'язання припиняються смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 пояснила, що вона працює
двірником 8 років та обслуговує будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 знала особисто. В
квартирі на протязі довгого часу
проживали квартиранти і хазяйка
приходила тільки за отриманням плати
за проживання від квартирантів.
Племінницю хазяйки, позивача по справі
ОСОБА_2 вона не бачила. Щомісячно
відвідувала квартири на дільниці, яку
обслуговує, в тому числі і квартиру
позивача, але позивача не бачила, в
квартирі були тільки квартиранти. По
вказаній квартирі існувала
заборгованість за житлово-комунальні
послуги і свідок неодноразово просила
квартирантів погашати заборгованість.

Третя особа ОСОБА_4, яка одночасно і діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та
її представник, в судовому засіданні
пояснили, що ОСОБА_5 працює в системі
житлово-комунального господарства
Дарницького району майстром, і
квартиру АДРЕСА_1 вона отримала, як
службову на підставі розпорядження
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації за № 390 від
02.08.2013 року (а.с.102) та ордеру на право
зайняття вказаної житлової площі
(а.с.103). На даний час в квартирі
зареєстрована вона та її неповнолітня
донька.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено та вбачається з довідки
комунального некомерційного
підприємства «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 4»
Дніпровського району м. Києва (а.с.87), що
ОСОБА_2 яка мешкає за адресою АДРЕСА_4
обслуговується в амбулаторії
загальної практики сімейної медицини
№ 1 (вул. Сергієнка 23) , яка
підпорядкована КНП «ЦПМСД № 4
Дніпровського району м. Києва».
Останній раз зверталася за медичною
допомогою в квітні 2013 року.

Позивач по справі ОСОБА_2 в судове
засідання на заявлені клопотання, щодо
допиту її в якості свідка по справі не
з'явилася, лише письмово повідомила
суд, що підтримує позовні вимоги в
повному обсязі.

На запит суду житлово-експлуатаційна
організація № 401 Дніпровського району
м. Києва надала довідку про те, що
ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с.111).

Відповідно до ст. 65 ЖК України
квартиронаймач вправі в установленому
порядку, за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане ним жиле
приміщення свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб. Особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п. 9
постанови "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" від 12 квітня
1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати: чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема, чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи зареєстровані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлено угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї певний порядок
користування жилим приміщенням.

Також п.13, 14 Правових позицій
Верховного Суду України "Щодо розгляду
судами окремих категорій судових справ
(житлове право)" від 26.05.2001р. вказує на
те, що:

п.13. Оскільки за змістом статей 64, 65 ЖК (
5464-10 ) наймач і члени сім'ї, що
проживають разом з ним, набувають права
користування одним жилим приміщенням у
будинку державного або громадського
житлового фонду, особа, яка вселилась
до наймача як член сім'ї, не набуває
права користування займаним ним жилим
приміщенням, якщо вона зберігає за
собою право користування іншим жилим
приміщенням у будинку державного чи
громадського житлового фонду або якщо
є інші докази того, що вона при цьому не
змінювала свого постійного місця
проживання.

Виходячи з положень Конституції про
гарантування громадянам свободи
пересування і вільного вибору місця
проживання, сама по собі наявність чи
відсутність прописки не може бути
підставою як для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка вселилася до наймача, так і
для відмови в цьому.

п.14. За змістом ст. 65 ЖК за особою, яка
проживає у наймача жилого приміщення
як член його сім'ї, не може бути визнано
право користування цим приміщенням,
якщо вона зберігає постійне місце
проживання у приватизованому нею
жилому приміщенні.

Щодо позовних вимог в частині
скасування Розпоряджень Дарницької
держадміністрації від 09.07.2013 року №346
про включення квартири до числа
службових, від 02.08.2013 року №390 про
виділення вказаної квартири третій
особі ОСОБА_4 та визнання недійсним
ордеру на право зайняття службового
приміщення, суд у відповідності до
вимого ст..60 ЦПК України, вважає за
можливе відмовити, оскільки
представником позивача в судовому
засіданні не доведено незаконності
даних розпоряджень, отже підстав для
скасування їх суд, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 608, 810 ЦК України, ст.ст. 61,64,65
Житлового кодексу України, пунктом 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" від 12
квітня 1985 року № 2 ,
ст.ст.3,10,11,15,27,30,62,202,202-1,203, 212 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Комунального
підприємства "Господар" Дарницького
району м.Києва, Дарницької районної у
місті Києві державної адміністрації,
треті особи: Київська міська рада,
ОСОБА_4, яка одночасно діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 про вселення,
визнання права користування житловим
приміщенням, зобов'язання укласти
договір найму та скасування
розпоряджень Дарницької районної
державної адміністрації та ордеру на
право на зайняття службового
приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя