Справа №560/1467/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до відповідачки ОСОБА_3 та
просить визнати за нею право власності
на спадкове майно, а саме: на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, загальною прощею 55,2
кв. м., згідно технічного паспорту на
квартиру від 09.10.2006 року, що належала її
батьку - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті її батька відкрилася спадщина
на належне йому майно, у тому числі, і на
житлову квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з
відкриттям спадщини вона, як
спадкоємець за законом першої черги
звернулася в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини.
Нотаріус відкрив спадкову справу за її
заявою та за заявою відповідачки, яка є
також спадкоємцем першої черги за
законом. Проте, нотаріус повідомив, що
підстав для видачі свідоцтва про право
на спадщину немає у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів, якими підтверджується
належність квартири на праві власності
спадкодавцеві. Спадкоємцем майна
померлого ОСОБА_4, крім неї, є також
відповідачка ОСОБА_3, яка є його матір'ю,
прийняла спадщину нарівні із нею, але
не визнає її спадкових прав на частину
квартири. За таких обставин, вона
змушена звертатися до суду за захистом
своїх прав.

Позивачка та представник
позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
суд їх задовольнити.

Відповідачка в судовому
засіданні позов не визнала з тих
підстав, що позивачка не доглядала до
дня смерті свого батька, а отже не має
права на спадщину.

Заслухавши пояснення
представника позивачки, відповідачки,
дослідивши докази по справі, суд позов
задовольняє з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 (а.с.7), ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3 (а.с.8), батьком позивачки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_4 (а.с.9), після реєстрації шлюбу
ОСОБА_5 присвоєно прізвище - ОСОБА_2.

Відповідно до рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 30 травня 2014 року №13457593
(а.с.11), ОСОБА_2 відмовлено у державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів.

Згідно довідки, виданої Дубровицьким
міським бюро технічної інвентаризації
від 29 травня 2014 року №80 (а.с. 13),
вбачається, що на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 22.10.2006 року, виданого виконавчим
комітетом Дубровицької міської ради,
серії ЯЯЯ №431268, квартира за адресою:
АДРЕСА_1, станом на 22.10.2006 року належить
ОСОБА_4.

Згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 27.10.2014
року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4
на праві приватної власності згідно
свідоцтва про право власності серії
ЯЯЯ №431268, виданого виконавчим
комітетом Дубровицької міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права на нерухоме майно, що
знаходиться на території України,
фізичних та юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та
осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, зокрема,
право власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є,
зокрема, рішення суду щодо речових прав
на нерухоме майно, обмежень цих прав, що
набрали законної сили.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (з дня смерті
спадкодавця).

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18
Наказу Міністерства юстиції України
«Про затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації, нотаріус
вимагає, крім правовстановлюючого
документа, витяг з Реєстру прав
власності. За відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів, нотаріус
роз'яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Відповідно до п. 26 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» при поділі спадщини
між спадкоємцями необхідно
враховувати правило частини першої
статті 1278 ЦК про те, що коли
спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між спадкоємцями,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Відповідачка, посилаючись на
той факт, що позивачка не має жодних
прав на спадкування частини майна, що
залишилося після смерті її батька, не
довела своїх заперечень. Позивачка не
належить до осіб, які відповідно до ст.
1224 ЦК України, не мають права на
спадкування чи усунені від спадкування
за рішенням суду.

З огляду на наведене, суд вважає,
що позивачка, як повноправний
спадкоємець за законом, який прийняв
спадщину у встановленому законом
порядку, має право на 1/2 частки
квартири, що належала її батькові.

За таких підстав суд
переконується в тому, що позивачка
згідно норм спадкового права стала
власником спадкового майна померлого і
набула права власності на нього.

Керуючись ст.ст.328, 346, 380, 392, 1216, 1268, 1278, 1296
ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на спадкове майно, а саме: на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальною
прощею 55,2 кв. м., згідно технічного
паспорту на квартиру від 09.10.2006 року, що
належала її батьку - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Заступник голови Дубровицького

районного суду
К.М. Отупор