АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1752/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Кузьменко І.О. Провадження №
22-ц/789/158/14 Доповідач - Бахметова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Ткач О. І., Гірського Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Підволочиського районного
суду від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авто
Просто", треті особи: Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів про
визнання правочину недійсним та
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Підволочиського
районного суду від 17 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не враховано того, що
діяльність ТзОВ "Авто Просто" фактично
є діяльністю з надання фінансових
послуг, однак на момент укладення
спірної угоди між сторонами,
відповідач здійснював вказану
діяльність без відповідної ліцензії,
передбаченої вимогами чинного
законодавства у сфері фінансових
послуг.

Крім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що
у договорі не визначено строк
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за надання автомобіля
позивачу та не передбачено чітких
гарантій передачі автомобіля у разі
повної оплати його вартості, що є
підставою для визнання договору
недійсним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав, пославшись на
обставини викладені в ній.

Представник ТзОВ "АвтоПросто" не
погоджується з доводами апеляційної
скарги, вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним, відповідає
матеріалам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із вищезазначеним позовом
посилаючись на те, що 20 жовтня 2011 року
між сторонами було укладено угоду,
предметом якої є надання позивачу
послуг, спрямованих на придбання
транспортного засобу через "Систему
придбання в групах або "Систему" або
"Систему АвтоТак", яка полягає в
створенні груп покупців з метою
придбання автомобілів у порядку та на
умовах, передбачених угодою. При
підписанні Угоди позивачем на користь
відповідача було сплачено 2311,20 грн. в
якості вступного внеску. Крім того,
згідно умов, визначених у Угоді,
позивач ОСОБА_1 сплачував щомісячні
повні внески відповідно до отриманих
бланків-квитанцій від відповідача, але
права на отримання автомобіля так і не
отримав. Загальна сума сплачених
щомісячних платежів складає 12472,66 грн.
Вважає, що вказаний Договір був
укладений під впливом обману із
застосуванням нечесної
підприємницької практики, зокрема
умови договору містять не чітку,
неправдиву інформацію, а дії
відповідача є забороненими та такими,
що підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яка вказує на те, що забороняється
нечесна підприємницька практика, яка
включає будь-яку діяльність, що вводить
споживача в оману.

Крім цього, вважає, що діяльність TзOB
"Авто Просто" фактично є діяльністю з
надання фінансових послуг (створення
та адміністрування груп), оскільки має
характерні для таких послуг ознаки, але
на момент укладення угоди
здійснювалась відповідачем без
відповідної ліцензії, тому враховуючи
вищевикладене позивач просив суд
визнати вищевказану угоду недійсною та
стягнути з ТзОВ "Авто Просто" на його
користь сплачені за угодою кошти в сумі
14 783,86 грн. та судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави, викладені позивачем у
позовній заяві для визнання договору
недійсним з моменту його укладення,
застосування наслідків недійсності
договору не знайшли свого
підтвердження у матеріалах справи, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20.10.2011 року між TзOB
„Авто Просто" та ОСОБА_1 укладено
договір №374404, предметом якого є
надання позивачу послуг, спрямованих
на придбання транспортного засобу -
автомобіля ВАЗ 210994 вартістю 64 200 грн.,
через "Систему придбання в групах або
"Систему" або "Систему АвтоТак". Система
- полягає в створенні груп покупців
(учасників), метою яких є придбання
автомобілів у порядку та на умовах,
передбачених угодою.

Згідно п.1.2 ст.1 Додатку №2 учасник
уповноважує "Авто Просто" на
організацію та адміністрування
системи. Система функціонує таким
чином, що кількість учасників групи,
яким надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, яку можливо придбати за
рахунок чистого фонду групи. Учаснику,
який сплатив повну вартість автомобіля
та виконав усі зобов'язання щодо сплати
внесків в оплату послуг та страхових
платежів, буде надано право на
отримання автомобіля на найближчому
асигнаційному акті, який буде
проводитись у місяці, наступному за
місяцем, в якому учасник повністю
виконав усі зобов'язання за угодою.
Такий учасник користується
пріоритетом в отриманні автомобіля
перед іншими учасниками в групі.

В Додатку №1 до договору №374404 від
20.10.2011 року вказані марка, модель та
ціна автомобіля - «ВАЗ 210994», 64 200,00 грн.;
вступний внесок - 2311,20 грн., щомісячний
цілий чистий внесок 0,8333%; щомісячний
внесок в оплату послуг 0,5%; щомісячний
внесок в оплату страхового платежу -
0,065%; плата за право на отримання
автомобіля - 3,00%.

Згідно долучених до матеріалів
справи квитанцій на виконання умов
договору протягом жовтня 2011 року -
травень 2012 року ОСОБА_1 передав
відповідачу кошти на суму 14 783, 86 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч.З, ч. 6 ст. 19
Закону України "Про захист прав
споживачів" №1023-XII від 12.05.1991 року
забороняється здійснення нечесної
підприємницької практики. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь - яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять споживача в оману,
утворення, експлуатація або сприяння
розвитку пірамідальних схем, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання такої продукції.
Правочини, здійснені з використанням
нечесної підприємницької практики є
недійсними.

Аналіз п. 7 ч. З ст. 19 Закону
України "Про захист прав споживачів"
№1023-XII від 12.05.1991 року дає підстави для
висновку, що поняття "пірамідальна
схема" у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
"пірамідальної схеми" необхідна
наявність всіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
"пірамідальної", тобто такої, що порушує
норми чинного законодавства.

Таким чином, за системою
придбання автомобілів у групах "Авто
Так" кожний з учасників, який належним
чином виконує зобов'язання за Угодою,
отримує автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

Враховуючи вищевикладене та виходячи
із системного аналізу умов договору та
вимог чинного законодавства у вказаній
сфері, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що відсутні
будь-які обставини, які свідчили б про
нечесну підприємницьку діяльність,
оскільки, як свідчать умови спірної
угоди, у групах право на отримання
автомобіля має кожен учасник за умови
виконання ним взятих на себе
зобов'язань.

Посилання апелянта на те, що
відповідач фактично здійснював
діяльність із надання фінансових
послуг, яка потребувала обов'язкового
ліцензування є безпідставним, виходячи
із наступного.

Так, згідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" від 12.07.2001 року
№2664-ІІІ в редакції від 15.12.2005 року, яка
діяла на момент укладення угоди
фінансові послуги визначено як
операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

В ст. 4 вищевказаного Закону в
редакції від 15.12.2005 року наведений
перелік послуг, які вважаються
фінансовими. Послуга з адміністрування
фінансових активів з придбання товарів
в групах у вказаному переліку відсутня.

Згідно вимог ст. 34 Закону
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб,
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліцензії.

02.06.2011 року Верховною Радою України
було прийнято Закон № 3462-IV від 02.06.2011
року, яким ч.І ст.4 Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" було
доповнено пунктом 11-1, за яким
фінансовими послугами вважаються і
послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.
Даний Закон набрав чинності 09 січня 2012
року. Відповідно до Прикінцевих
положень Закону №3462-IV фінансові
установи зобов'язані протягом одного
року з дня набрання чинності цим
Законом привести свою діяльність у
відповідність із вимогами цього
Закону.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, що відображено
і в ст. 5 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, на
момент укладення між сторонами Угоди
не існувало нормативно-правового акту,
яким би послуги, які надавалися
відповідачем були віднесені до
фінансових, а тому отримання
відповідачем статусу фінансової
установи на дату укладання угоди не
вимагалося, як і не вимагалося
отримання ліцензії.

Крім цього, колегія суддів
критично оцінює і посилання апелянта
на те, що підставою недійсності
спірного договору є відсутність у
ньому строків отримання учасником
програми "Авто Так" автомобіля,
оскільки статтею 7 розділу І спірного
договору визначено, що договір набирає
чинності з моменту його підписання
обома сторонами й діє до моменту
виконання обома сторонами своїх
зобов'язань, передбачених договором.

Договір підписаний позивачем
без будь-яких застережень, що свідчить
про згоду позивача із усіма істотними
умовами договору.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна
сторона зобов'язана довести ті вимоги,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

При вказаних обставинах, судове
рішення відповідає вимогам
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі
апелянта.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Підволочиського
районного суду від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних на
протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Х. Бахметова