АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/341/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2179/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А. В.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області у складі :

головуючого - Одринської Т.В.

суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.

при секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 29 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
треті особи: Третя Кременчуцька
державна нотаріальна контора, Орган
опіки та піклування Автозаводської
районної ради м. Кременчука, Орган
опіки та піклування Кременчуцької
районної державної адміністрації про
вселення і усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування домоволодінням,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 у власних інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_1,
просили вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
будинку АДРЕСА_1., зобов'язати
відповідачку не чинити перешкоди щодо
користування та розпорядження
вказаним будинком, а також стягнути
судові витрати. Позовні вимоги
мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер їх батько ОСОБА_6, вони, як дочки
померлого та відповідачка, як його
дружина є спадкоємцями першої черги та
прийняли спадщину. Спадковим майном є
житловий будинок з господарськими
будівлями АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та її
неповнолітній син ОСОБА_4 з 31.08.2001 року
зареєстровані в цьому будинку. Однак з
часу відкриття спадщини відповідачка
не дає можливості користуватись
будинком, тому просили усунути
перешкоди в користуванні житлом, що
чинить ОСОБА_1 та вселити їх в будинок.
Також зазначили, що ОСОБА_5, як дочка
померлого прийняла спадщину, тому
також має право користуватись
спадковим майном, просили зобов'язати
відповідачку не чинити перешкоди в
користуванні будинком.

ОСОБА_1 подала зустрічний позов до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому просила
визнати їх такими, що втратили право
користування вказаним домоволодінням
по АДРЕСА_1., обґрунтовуючи тим, що з
часу реєстрації вони фактично не
проживали по місцю реєстрації, тому,
відповідно до ст.ст. 405 ЦК України, 71 ЖК
України є такими, що втратили право
користування житловим будинком.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 29 травня
2014 року позов ОСОБА_3 у власних
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено частково. Вселено ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні будинком
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_5 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.
сплаченого судового збору та 3500 /три
тисячі п'ятсот/ грн. витрат на правову
допомогу, всього 3743 /три тисячі сімсот
сорок три/ гривні 60 копійок. В іншій
частині в задоволенні позову
відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування домоволодінням -
відмовлено повністю.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1, в
інтересах якої апеляційну скаргу
подала ОСОБА_2, просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відмовити, зустрічний позов
ОСОБА_1 задовольнити. Вказує на
неправомірність рішення суду першої
інстанції, вважає що воно прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6. Після
його смерті в установлений законом
строк подали заяву на прийняття
спадщини його дружина ОСОБА_1 та його
дочки ОСОБА_3, ОСОБА_5. Спадковим майно
після померлого ОСОБА_6 є
домоволодіння, що розташоване по
АДРЕСА_1

Постановою від 11.04.2014 року державним
нотаріусом Третьої кременчуцької
державної нотаріальної контори
Полтавської області ОСОБА_7
спадкоємцям було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з надходженням ухвали
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 07.04.2014 року про
заборону нотаріусу видавати
відповідні свідоцтва та відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 в частині вселення та усунення
перешкод в користуванні спірним
будинковолодінням, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачі,
прийнявши в установленому законом
порядку спадщину, з часу її відкриття
набули речові права на успадковане
майно, тобто право володіння та право
користування ним і, відповідно, право
на захист цих прав.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3, як спадкоємець, що прийняв в
установленому законом порядку
спадщину та ОСОБА_4, як її неповнолітній
син, не можуть бути визнані такими, що
втратили право користування спадковим
домоволодінням, на підставі ст. 405 ЦК
України та ст. 71 ЖК України.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного

З матеріалів справи вбачається, що
після померлого ОСОБА_6 залишилося
спадкове майно, а саме: домоволодіння
АДРЕСА_1.

В зазначеному будинку з 2001 року
зареєстровані дочка померлого
власника будинку - ОСОБА_3 та її
неповнолітній син ОСОБА_4, як члени
сім'ї власника.

15.08.2007 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_1, яка з 04.07.2012 року також
зареєстрована за даною адресою ( а.с. 117).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 156 Житлового
кодексу Української РСР члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків
їх неповнолітніх дітей згоди
власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 Житлового
кодексу Української РСР, а саме:
дружина наймача (власника), їх діти і
батьки.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу
Української РСР визначено, що ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

З моменту реєстрації в 2001 р. ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та до самої смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6, як власник спірного будинку, в
установленому законом порядку не
ставив питання про визнання їх, такими,
що втратили право користування
будинком. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані на законних підставах в
спірному будинку, вони мають право на
користування даним жилим приміщенням.
З цих підстав позовні вимоги про
вселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
зобов'язання ОСОБА_1 не чинити їм
перешкоди у користуванні будинком
підлягають до задоволення.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_5
про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити їй
перешкоди у користуванні будинком
необхідно врахувати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. ст. 16, 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику про захист
права власності та інших речових прав»
№ 5 від 07.02.2014 року, незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи, що ОСОБА_5 у встановленому
законом порядку не набула права
власності на спадкове майно та не є
зареєстрованою в спірному будинку, її
позовні вимоги про усунення перешкод з
боку відповідачки в користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1 є передчасними
та задоволенню не підлягають.

При вирішенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 слід
зазначити, що відповідно до ст. 391 ЦК
України, лише власник майна може
звернутися в судовому порядку з
позовом про визнання особи, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ч. 2. ст. 1299 ЦК України
право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
померлий ОСОБА_6 був єдиним власником
спірного домоволодіння. Питання
набуття права власності на спадкове
майно між спадкоємцями - сторонами по
справі, є спірним та вирішується в
судовому порядку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є власником
спірного домоволодіння, правом вимоги
про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування
домоволодінням вона не наділена, тому в
задоволенні її позову необхідно
відмовити.

На підставі викладеного, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
29 травня 2014 року необхідно скасувати,
ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити,
але з інших підстав, ніж зазначено в
рішенні місцевого суду, в задоволенні
позову ОСОБА_5 та зустрічного позову
ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 підлягає стягненню
сплачений останньою судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Враховуючи, що в матеріалах справи
відсутній розрахунок витрат на правову
допомогу в розмірі 3 500 грн., в стягненні
таких витрат позивачу ОСОБА_3 необхідно
відмовити.

Керуючись ст. 303, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від
29 травня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 у власних інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 -
задовольнити.

Вселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 до будинку
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди
ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користуванні будинком
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_5 -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування домоволодінням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Т.В. Одринська

Судді: /підписи/
В.М. Петренко

копія вірно:___________________ _______
В.І. Акопян