Номер провадження: 22-ц/785/7350/14
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
товариства з обмеженою
відповідальністю «Правова корпорація»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування ставком та заборону
вчиняти певні дії, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 19 червня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Правова корпорація»
(далі - ТОВ) звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, в якому
просило: 1) визнати відповідачів такими,
що втратили право користування
Адамівським ставком № 1, розташованим у
Любашівському районі Одеської області
(далі - Ставок); 2) заборонити
відповідачам здійснювати господарську
діяльність з використанням
Адаміського ставку № 1, розташованого в
Любашівському районі Одеської області.

В позові ТОВ посилалася на те, що 23.05.13
р. ТОВ оформило Режим
рибогосподарської експлуатації в
умовах спеціального товарного рибного
господарства (далі - Режим). Режим діє до
2022 р.. На підставі вказаного Режиму ТОВ
отримало водогосподарський паспорт
водного об'єкту з правилами його
експлуатації. На підставі цих
правовстановлюючих документів ТОВ
розпочало діяльність з
рибогосподарського використання
ставку. Вищевказані документи дають
право ТОВ одноособово здійснювати
заходи щодо заселення ставку водними
біоресурсами, штучного вирощування та
розведення риби, інших водних живих
ресурсів, здійснювати заходи щодо
поліпшення екологічного стану водного
об'єкту, належного утримання
прибережної захисної смуги. Не
зважаючи на законність здійснення
господарської діяльності на ставку,
відповідачі постійно спричиняють
перешкоди ТОВ у доступі до ставку,
находженні на його території, вилову
риби, розповсюджують серед місцевих
мешканців неправдиву інформацію
відносно ТОВ, як власника водних
біоресурсів.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 19.06.14. р. позовні вимоги
ТОВ задоволено частково. Заборонено
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснювати
господарську діяльність пов'язану з
використанням ставку. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі. Посилається на те, що рішення
ухвалено при невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

ТОВ письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надало. ОСОБА_7,
представник ТОВ в судовому засіданні
вважала необхідним скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.
Посилалася на те, що рішення суду є
законним та обґрунтованим. Вказала, що
ТОВ користується ставком на підставі
відповідних документів, а тому може
вимагати усунення перешкод в його
використанні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень проти неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухвалені
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Перелік можливих способів
захисту міститься в ст. 16 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ТОВ, суд першої
інстанції виходив з того, що право ТОВ
на одноосібне користування ставком є
незаперечним та таким, що набуто з
визначених законом підстав, а тому
відповідачі не мають права
перешкоджати позивачу в користуванні
спірним ставком, в тому числі,
здійснювати будь-яку діяльність,
пов'язану з його використанням (а. с. 166 -
172).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції не можна, цих висновків суд
першої інстанції дійшов при
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 15, 16 ЦК України,
ст. 59 ЗК України, ст. 51 ВК України, 26
Закону України «Про тваринний світ») та
процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 212, 213 ЦПК
України) права. Недоведеними є
обставини щодо виникнення у ТОВ права
користування ставком. Доводи апелянта
щодо порушення ст. 16 ЦК України,
відсутності підстав для задоволення
позову є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ТОВ отримало належним чином
розроблений та погоджений Режим
рибогосподарської експлуатації
Адамівського ставку № 1, розташованого
у Любашівському районі Одеської
області, в умовах спеціального
товарного рибного господарства (СТРГ)
на 2013-2022 р. р. (а. с. 9 - 15). Вказаний Режим
містить відомості щодо
фізико-географічної характеристики
ставку, кормової бази, видового складу
водних біоресурсів, обсяг видобутку
риби, інше. Інших документів, виданих
ТОВ щодо спірного ставку матеріали
справи не містять, як не містять
жодного документу, які надають
відповідачам право користування
спірним ставком.

ОСОБА_5 є директором комунального
підприємства «Світоч-К», розташованого
на території Кричунівської сільської
ради Любашівського району Одеської
області. ОСОБА_6 є сільським головою (а.
с. 69 - 71). Між ТОВ та ОСОБА_5 і ОСОБА_6
неодноразово виникали суперечки щодо
використання спірного ставку, з
приводу чого правоохоронні органи
приймали відповідні рішення (а. с. 144 - 145,
151 - 154).

Між сторонами склалися
правовідносини щодо права
користування водним об'єктом -
Адамівським ставком № 1, розташованим в
Любашівському районі Одеської області.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Загальний перелік таких способів
захисту передбачений ст. 16 ЦК України,
якою передбачено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим,
способом, що встановлений договором
або законом.

Статтями 58, 59 Земельного Кодексу
України передбачено, що до земель
водного фонду належать землі, зайняті
морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами. Юридичним особам органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки озер,
водосховищ, інших водойм для
рибогосподарських потреб.

Відповідно до вимог, передбачених ст.
ст. 48, 49, 51 Водного Кодексу України,
спеціальне водокористування може
здійснюватися, зокрема, для
рибогосподарських потреб. Для
рибогосподарських потреб водосховища,
ставки, озера можуть надаватися у
користування на умовах оренди.

Аналогічні вимоги про надання в
користування водного об'єкту містять
ст. ст. 17, 19, 20, 26 Закону України «Про
тваринний світ».

Таким чином, підставою для
користування спірним ставком є
насамперед - надання його в
користування на підставі договору
оренди, укладеного з відповідним
орендодавцем. Режим, на який
посилається позивач, не є документом,
на підставі якого виникає право
користування ставком. Режим містить
тільки відомості щодо
фізико-географічної характеристики
ставку, кормової бази, видового складу
водних біоресурсів, обсяг видобутку
риби, тобто відповідні технологічні
умови використання ставка. За
вищевказаного позовні вимоги ТОВ є
передчасними та необґрунтованими і не
підлягають задоволенню, оскільки у
товариства не виникло право, яке
підлягає захисту.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення судом вищезазначених норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню. Необхідно ухвалити нове
рішення про повну відмову в
задоволенні позову ТОВ «Правова
корпорація» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання осіб такими, що втратили
право користування ставком та заборону
вчиняти певні дії.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 19 червня 2014 року -
скасувати.

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Правова
корпорація» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання осіб такими, що втратили
право користування ставком та заборону
вчиняти певні дії - повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

Л. І. Доценко