РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2151/14-ц

пр. № 2/759/2185/14

06 серпня 2014 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Кривов'яза А.П.,

при секретарі - Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення на їх користь 21 000,00 грн. упущеної вигоди, 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 542,92 грн. - заборгованість щодо сплати комунальних платежів, 2 500,00 грн. витрат на правову допомогу та 290,44 грн. судових витрат.

Позивачі посилаються на ті обставини, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2004 року. Однак, позивачі не мають змоги вільно користуватися власним майном, оскільки відповідач чинила їм перешкоди у користуванні спірною квартирою, не сплачувала кошти за проживання у ній та відмовилась добровільно виселятись, чим заподіяла шкоду у вигляді упущеної вигоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити по справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2004 року (а.с. 15), яке зареєстровано у БТІ м. Києва.

24.05.2005 року між ОСОБА_1 та громадянкою Туреччини, ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до договору оренди орендодавець здає, а орендатор знімає під проживання квартиру загальною площею 23 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після закінчення строку договору позивач звернувся до відповідача з проханням звільнити квартиру. На що відповідач відмовила та перестала сплачувати орендну плату за квартиру, та відмовлялась в подальшому впускати позивача до квартири.

Згідно з вимогами ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачі звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про усунення перешкод у користування квартирою шляхом виселення, 06.12.2013 року було прийнято рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивачі задають в оренду аналогічну квартиру за адресою АДРЕСА_2, орендна плата за яку, за договором становить 3 000,00 грн. в місяць.

З 01.07.2014 року відповідач незаконно проживає в квартирі та не сплачує орендну плату власникам, в зв'язку з чим ними не було отримано 21 000,00 грн. (7 місяців * 3 000,00 грн.), які позивачі мали б змогу отримати у зв'язку з здачею квартири в оренду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідач самовільно займала квартиру АДРЕСА_1, і не сплачувала за комунальні послуги, тобто своїми діями ОСОБА_3 спричинила заборгованість позивача ОСОБА_1 перед державою в розмірі 542,92 грн.

У зв'язку з із самовільним заняттям приміщення відповідачем, постійним намаганням знайти спільну мову та порозуміння позивачі впродовж тривалого часу зазнавали значних душевних переживань, та просять суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 317, 321, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 упущену вигоду в розмірі 21 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., 542,92 грн. - заборгованість щодо сплати комунальних платежів, 2 500,00 грн. - витрати на правову допомогу, а всього стягнути 29 042 (двадцять дев'ять тисяч сорок дві) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 290,44 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: