Провадження № 2-4630/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді -
Букіної О.М.

при секретарі -
Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Співдружність», ОСОБА_2 про визнання
договору кредитної лінії та договору
застави недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою та просив суд визнати
недійсним договір кредитної лінії №
130428/с від 30.04.2013 року укладений між
Кредитною спілкою «Співдружність» та
ОСОБА_2, а також визнати недійсним
договір застави № 13028/с від 30.04.2013 року
укладений між Кредитною спілкою
«Співдружність» та ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 16.08.2000 року він
уклав шлюб з відповідачм-2 ОСОБА_2

Також зазначив, що 30.04.2013 року між його
дружиною - ОСОБА_2 та відповідачем-1 -
Кредитною спілкою «Співдружність»
було укладено договір кредитної лінії
№ 130428/с та договір застави № 13028/с від
30.04.2013 року.

Позивач стверджує, що про існування
вищезазначених договорів, що були
укладені його дружиною в інтересах
сім»ї, останньому відомо не було,
підписання даних договорів
відбувалися без його згоди, як чоловіка
ОСОБА_2, а сума даного кредиту значно
виходить за межі дрібної побутової, а
тому позивач вважає, що дані договори
мають бути визнані судом недійсними.

Враховуючи вищевикладене, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала в повному
обсязі та просила суд його
задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні проти позову заперечувала
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість. В обґрунтування
своїх заперечень зазначила, що при
укладені договорів кредитної лінії
№130428/с від 30.04.2013 року та застави №13028/с
від 30.04.2013 року, волевиявлення
позичальника було вільне і відповідало
її внутрішній волі, а сам договір
кредитної лінії та договір застави
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, тому в даному
випадку відсутні підстави для визнання
їх недійсними. Крім того зазначила, що
для укладення кредитного договору
отримання згоди одного із подружжя не
потрібно. Доказів того, що на
заставлене майно розповсюджується
режим спільної сумісної власності
подружжя, позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, просив
відмовити в задоволені позову в
повному обсязі.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала та
просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
у шлюбі з ОСОБА_2 з 16.08.2000 року , що
підтверджується свідоцтвом про
одруження від 16.08.2000 року (а.с.3).

Судом також встановлено, що 30.04.2013 року
між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою
«Співдружність» було укладено договір
кредитної лінії № 130428/с, згідно умов
якого ОСОБА_2 було надано кредитну
лінію з кредитним лімітом в сумі 160 000,00
грн. (а.с.4-6).

З метою виконання кредитних
зобов»язань, 30.04.2013 року між ОСОБА_2 та
Кредитною спілкою «Співдружність»
було укладено договір застави № 13028/с,
згідно умов якого ОСОБА_2 передано у
заставу Заставодержателю автомобіль
марки Тайота, 2011 року випуску,
реєстраційні номера НОМЕР_2 (а.с.7).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідач-1 свої зобов'язання по
наданню кредиту виконав в повному
обсязі, що не заперечувалось
відповідачем-2.

Позивач вважає, що відповідачем-2 були
порушені права позивача, як подружжя
передбачені ст.. 65 СК України , оскільки
кредитний договір та договір застави
були укладені без його згоди.

Статтею 65 СК України перебачено, що
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї,створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Суд вважає, що при укладанні кредитного
договору та договору застави права
позивача не були порушені виходячи з
наступного.

Положення ст. 65 СК України щодо порядку
розпорядження майном , що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються саме розпорядження майном,
що є у спільній сумісній власності
подружжя,і не стосується права одного
із подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів і не створює обов'язків
для другого із подружжя , а лише для
позичальника, як сторони договору, що
передбачено ст. 1054 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що
надання згоди позивача на укладання
кредитного договору його дружиною ,
законом не передбачено.

Суд вважає, що не є розпорядженням
майном подружжя і укладання договору
застави, проте при його укладанні
необхідно дотримуватися правил
передбачених ст.. 578 ЦК України, згідно з
якою майно, що є у спільній власності ,
може бути передано в заставу лише за
згодою усіх співвласників.

Вбачається, що відповідно до свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
ОСОБА_2 є власником автомобілю марки
TOYOTA, 2011 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 73 Сімейного кодексу
України, за зобов'язаннями одного з
подружжя стягнення може бути накладено
лише на його особисте майно і на частку
у праві спільної сумісної власності
подружжя, яка виділена йому в натурі.

Доказів того, що спірний автомобіль є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, позивачем -1 не
надано.

Та обставина, що даний факт визнано
відповідачем-2, не звільняє позивача
від доказування , виходячи з предмету
спору, заперечень відповідача-1 щодо
недоведеності даних обставин
належними доказами у справі.

Таким чином, суд вважає , що заявлені
вимоги позивача недоведені, а тому
підстав для визнання недійсним
договору кредитної лінії № 130428/с та
договору застави № 13028/с від 30.04.2013 року
, суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 61, 65, 73 СК України, ст.
ст. 203, 215, 369 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61,
88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кредитної спілки "Співдружність",
ОСОБА_2 про визнання договору кредитної
лінії та договору застави недійсними,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: