Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Микитівський
районний суд м. Горлівки Донецької
області в складі: головуючого - судді
Родіної Н.В., при секретарі Золкіній
О.В., розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Горлівці цивільну справу
за позовом Донецького юридичного
інституту МВС України до ОСОБА_1, третя
особа - ГУМВС України в Донецькій
області про відшкодування вартості
навчання у зв'язку з достроковим
звільненням з органів внутрішніх справ
України ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувшись до
суду з позовом просить стягнути з
ОСОБА_1 вартість його утримання в
Донецькому юридичному інституті
Луганського державного університету
внутрішніх справ в сумі 15899, 61 грн. та
судові витрати в сумі 229,40 грн.,
посилаючись на те, що 15 серпня 2006 року
ОСОБА_1 було зараховано на навчання до
Донецького юридичного інституту
Луганського державного університету
внутрішніх справ. Розпорядженням КМУ
від 11.06.2007р. №729-р «Про присвоєння
Луганському державному університету
внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренко»
Луганському державному університету
внутрішніх справ присвоєно ім'я Е.О.
Дідоренка. Розпорядженням КМУ від 27
липня 2011 року №727-р «Про реорганізацію
мережі вищих навчальних закладів МВС»
Донецький юридичний інститут виділено
зі складу Луганського державного
університету внутрішніх справ Е.О.
Дідоенка та віднесено до сфери
управління МВС України.

02 липня 2009 року відповідно до ч. 1
ст. 17 Закону України "Про міліцію" та п.
2.2. наказу МВС України від 04 травня 2007
року № 150 "Про затвердження Типового
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України"
між Донецьким юридичним інститутом
Луганського державного університету
внутрішніх справ Головним управлінням
МВС України в Донецькій області та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
Договір про підготовку фахівця в
Донецькому юридичному інституті
Луганського державного університету
внутрішніх справ.

Пунктом 2.3.6. Договору про
підготовку фахівця в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ передбачено, що в разі
відрахування з інституту чи звільнення
з органів внутрішніх справ до
закінчення навчання і встановленого
трирічного терміну перебування на
службі за підставами передбаченими
пунктом 3 договору ОСОБА_1
зобов'язувався відшкодувати фактичні
витрати, пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі згідно із
затвердженим розрахунком. Однією з
підстав такого відшкодування є відмова
від подальшої служби в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання (п.3.2.
договору).

Постановою Кабінету Міністрів
України від 01.03.2007 №313 затверджено
порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, яким передбачено, що
відшкодування витрат проводиться за
договором про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі, який
укладається між навчальним закладом,
Головним управлінням або Управлінням
МВС та особою. Сума відшкодованих
витрат зараховується до державного
бюджету і використовується у порядку,
визначеному законодавством.

Пунктом 6 Постанови КМ № 313 та п. 4.4.
Договору передбачено, що в разі відмови
особи (курсанта) добровільно
відшкодувати витрати, пов'язані з її
навчанням, ця сума стягується у
судовому порядку.

Спільним наказом від 16.07.2007
№419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації державної
прикордонної служби України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Управління державної охорони
України, Служби безпеки України
затверджено Порядок розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах.

19 червня 2010 року наказом № 92 о/с
Донецького юридичного інституту
лейтенант міліції ОСОБА_1 був
відряджений для подальшого
проходження служби у розпорядження
ГУМВС України в Донецькій області у
зв'язку з закінченням Донецького
юридичного інституту.

За розрахунком фактичних витрат,
пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 в
Донецькому юридичному інституті з дня
його зарахування на навчання до дня
відрядження для подальшого
проходження служби у зв'язку з
закінченням навчання (з 15.08.2006 до 19.06.2010)
витрачено коштів у сумі 15899,61
(п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто
дев'ять) грн. 61 коп.

Наказом ГУМВС України в Донецькій
області від 22 липня 2010 року № 269 о/с
лейтенанта міліції ОСОБА_1 було
призначено дільничним інспектором
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Микитівського
райвідділу Горлівського
міськуправління ГУМВС України в
Донецькій області.

17 травня 2011 року наказом ГУМВС
України в Донецькій області від 29
квітня 2011 року № 151 о/с лейтенант
міліції ОСОБА_1 був звільнений з
органів внутрішніх справ України за п.64
«Ж» (за власним бажанням) за поданим
рапортом Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом ОВС України. Тож, після
закінчення Донецького юридичного
інституту ОСОБА_1 прослужив в органах
внутрішніх справ 10 місяців 28 днів.

Після звільнення з органів
внутрішніх справ ОСОБА_1 добровільно
вартість свого навчання не
відшкодував. На підставі викладеного
позивач просить стягнути суму вартості
утримання відповідача в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ у сумі 15899, 61 грн. та судові
витрати.

Представник позивача до
судового засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву про підтримання позовних
вимог та розгляд справи за його
відсутності, долучивши також письмові
пояснення, в яких зазначив, що згідно з
Законом України «Про вищу освіту»
підготовка фахівців у вищих навчальних
закладах здійснюється ступнево. Тобто
дія здобуття
освітньо-кваліфікаційного рівня
«спеціаліст» (2010 рік) відповідач у 2009
році закінчив підготовку за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр», підготовка за яким
здійснювалась на підставі договору про
підготовку фахівця в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ укладеного 01.10.2007 між ОСОБА_1,
Головним управлінням МВС України в
Донецькій області та Донецьким
юридичним інститутом. Зазначений
договір так само як і пізніше укладений
договір 2009 року містить пункти щодо
обов'язкового відпрацювання протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу, а у випадку не
відпрацювання відшкодувати фактичні
витрати пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі (п.2.3.6 Договору).
Пункт 3.2. Договору також визначає що
підставою відшкодування є відмова від
подальшої служби в органах внутрішніх
справ протягом перших трьох років
після закінчення навчання. Починаючи з
2008 року у наказах про переведення
курсантів на наступні курси навчання
навпроти прізвища переведеного
курсанта зазначається сума коштів
витрачених на утримання цього курсанта
за рік, а для курсантів випускних
курсів також зазначається сума
витрачених коштів за весь строк
навчання в інституті. Також наказом
передбачено доведення до особового
складу сум витрачених коштів. Щодо
утримання відповідачем своєї матері,
яка є інвалідом 3-ї групи, то це не
заважало відповідачу виконати умови
договору та відпрацювати встановлений
договором термін.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов спочатку не визнав,
надав суду письмові заперечення, в яких
зазначив, що договір про підготовку
фахівця в Донецькому юридичному
інституті Луганського державного
університету внутрішніх справ ім. Е.О.
Дідоренко між ним та Донецьким
юридичним інститутом Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О. Дідоренко і головним
управлінням МВС України в Донецької
області був укладений 02 липня 2009 року і
набрав чинності з моменту його
підписання. Виходячи з розрахунку,
наданого в наказі №397 від 18.06.2010 року, на
його утримання в 2009/2010 учбовому році
було витрачено 7959,17 грн. Відповідно до
зазначеного, з нього не може бути
стягнута сума, витрачена на утримання
до укладення даного договору, адже
згідно ч.1 ст.58 Конституції України
закони і інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують та
відміняють відповідальність особи.
Предметом договору є підготовка
фахівця на денній формі навчання по
державному замовленню за напрямком
Право (0601) спеціальність
«Правоохоронна діяльність» (7.060102)
образовательно-кваліфікаціонного
рівня «фахівець», термін навчання
складає на базі диплома про базову вищу
освіту за напрямком підготовки «Право»
серії НОМЕР_2 в його випадку перший
навчальний рік (2009/2010). З цього
вбачається, що за даним договором на
його утримання в 2009/2010 навчальному
році було затрачено 7959,17 грн. Після
закінчення інституту він прослужив на
посаді дільничного інспектора міліції
сектора дільничних інспекторів
міліції Микитівського районного
відділу Горлівського міського
управління ГУМВД України в Донецької
області 10 місяців 28 днів, що складає
близько 30% від терміну, передбаченого
договором про підготовку фахівця в
Донецькому юридичному інституті
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренко,
дана обставина може вплинути на
зменшення ціни позову. Він і його мати,
ОСОБА_4 зареєстровані і проживають за
однією адресою і мати є інвалідом
третьої групи. Згідно статті 202
Сімейного кодексу України повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги. На
його думку, потреба матеріальної
допомоги полягає в тому, що мати не має
можливості забезпечити своє гідне
існування у зв'язку з низьким розміром
пенсії та за відсутністю у неї інших
джерел існування. Також він вказує, що
непрацездатними визнаються особи, що
досягли пенсійного віку (чоловіки - 60
років, жінки - 55 років) і інваліди I, II і III
груп (стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язковове державне
пенсійне страхування»). Таким чином він
вважає, що стягнення з нього повної
ціни заявленого позову поставить його
та сім'ю в критично скрутне матеріальне
становище і зробить неможливим
здобуття його матір'ю повноцінної
медичної допомоги і поставить під
загрозу її здоров'я і життя. Звертає
увагу, що замовник щорічно не
інформував його про розмір фактичних
витрат, пов'язаних з його утриманням
згідно пункту 2.1.6 договорів про
підготовку специаліста в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О. Дідоренко, що є підставою
для розірвання договору без
відшкодування фактичних витрат на
підготовку згідно пункту 5.2 договорів
про підготовку фахівця в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.А. Дідоренко.

Надалі у судовому засіданні ОСОБА_1
позов визнав частково, зазначивши ,що
сума відшкодування з урахуванням його
скрутного матеріального становища та
невірного нарахування позивачем
вартості навчання за 2007-2009 роки, тобто
до укладання у 2009 році, має бути
зменшеною. На його думку, суму
нарахування вартості навчання у
період з 2007 р. по 02.07.2009 року треба
виключити.

Представник третьої особи до
судового засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву про підтримання позовних
вимог та розгляд справи за його
відсутності, надавши суду письмові
пояснення, аналогічні поясненням
позивача, де також зазначив ,що
фактично після закінчення Донецького
юридичного інституту ОСОБА_1 прослужив
в органах внутрішніх справ 00 років 10
місяців 28 днів ,чим порушив умови
Договорів від 01.10.2007 року та від 02.07.2009
року ,якими передбачена служба в
органах внутрішніх справ протягом
перших трьох років після закінчення
навчання. ОСОБА_1 добровільно вартість
свого навчання до теперішнього часу не
відшкодував, тому просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши всі обставини
по справі, заслухавши пояснення
відповідача та проаналізувавши надані
докази, суд приходить до наступного .

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
-прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом
-ч.1 ст. 527 ЦК України.

Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін), згідно ч.1 ст. 530 ЦПК
України.

Статтею 610 ЦК України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до Указу Президента України
від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи
щодо реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів»вищі навчальні заклади
здійснюють підготовку спеціалістів за
рахунок коштів Державного бюджету
України, республіканського бюджету АР
Крим та місцевих бюджетів за державним
замовленням; за рахунок коштів
відповідних юридичних та фізичних
осіб; за рахунок власних коштів особи.
Особи, які навчаються на рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації працювати в державному
секторі народного господарства не
менше ніж три роки.

Порядком підготовки фахівців у вищому
навчальному закладі МВС України за
державним замовленням із числа осіб
цивільної молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування, затвердженим
наказом МВС України від 30.08.1999 року №660
визначено, що з повнолітнім курсантом
вищого навчального закладу МВС України
від імені МВС України (в особі ректора)
укладається угода про підготовку
фахівців у вищому навчальному закладі
МВС України за державним замовленням
із числа осіб цивільної молоді,
рядового і молодшого начальницького
складу органів внутрішніх справ
України (п.1.2). Курсанти які уклали угоду
з вищим навчальним закладом, після
закінчення навчання на підставі
укладеної угоди повинні відпрацювати
за місцем розподілу не менш як три
роки(п.2.3). Також цим порядком
визначений перелік обставин, за
наявності яких можливе дострокове
розірвання зазначеної вище угоди без
відшкодування МВС України вартості
навчання.

Судом встановлено, що з 15
серпня 2006 року ОСОБА_1 було зараховано
курсантом 1-го курсу на навчання до
Донецького юридичного інституту
Луганського державного університету
внутрішніх справ, що підтверджується
наказом №103 о/с від 29.07.2006р.

Розпорядженням КМУ від 11.06.2007р.
№729-р «Про присвоєння Луганському
державному університету внутрішніх
справ імені Е.О. Дідоренко» Луганському
державному університету внутрішніх
справ присвоєно ім'я Е.О.Дідоренка.
Розпорядженням КМУ від 27 липня 2011 року
№727-р «Про реорганізацію мережі вищих
навчальних закладів МВС» Донецький
юридичний інститут виділено зі складу
Луганського державного університету
внутрішніх справ Е.О. Дідоренка та
віднесено до сфери управління МВС
України.

01 жовтня 2007 року відповідно до ч.1 ст.17
Закону України «Про міліцію» та п. 2.2
наказу МВС України від 04 травня 2007 р.
№150 "Про затвердження Типового
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС
України", між Донецьким юридичним
інститутом Луганського державного
університету внутрішніх справ ГУМВС
України в Донецькій області та
відповідачем укладено Договір про
підготовку за державним замовленням
фахівця освітньо-кваліфікаційного
рівня «бакалавр» у вищому навчальному
закладі.

Відповідно до довідки Донецького
юридичного інституту МВС України №37/387
від 07.02.2014р. ОСОБА_1 навчався на денному
відділенні факультету міліції
громадської безпеки з 2006 до 2009 роки у
Донецькому юридичному інституті
Луганського державного університету
внутрішніх справ і отримав диплом
НОМЕР_2 від 17.07.2009р. за напрямком
підготовки «Право», кваліфікація -
бакалавр юрист.

02 липня 2009 року між тими ж сторонами
було укладено Договір про підготовку
фахівця за державним замовленням за
напрямом Право (0601) спеціальність
«Правоохоронна діяльність» (7.060102)
освітньо-кваліфікаційного рівня
«спеціаліст».

Згідно п. 1 Порядку відшкодування
особам витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ, який
затверджений Постановою КМ України від
1 березня 2007 року №313, встановлено, що
цим порядком визначено механізм
відшкодування витрат особами, які
навчалися за державним замовленням у
вищих навчальних закладах МВС, у разі,
зокрема, їх звільнення із служби в
органах внутрішніх справ протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за власним
бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Пунктом 6 зазначеного Порядку
передбачено, що в разі відмови особи
(курсанта) добровільно відшкодувати
витрати, пов'язані з навчанням, ця сума
стягується у судовому порядку.

Такі ж обов'язки передбачені пунктом
2.3.6. Договорів про підготовку фахівця в
ДЮІ Луганського державного
університету внутрішніх справ, які
були укладені з відповідачем 01 жовтня
2007 р., 02 липня 2009 р.

19 червня 2010 року наказом № 92 о/с
Донецького юридичного інституту
лейтенант міліції ОСОБА_1 був
відряджений для подальшого
проходження служби у розпорядження
ГУМВС України в Донецькій області у
зв'язку з закінченням Донецького
юридичного інституту.

Наказом ГУМВС України в Донецькій
області від 22 липня 2010 року № 269 о/с
лейтенанта міліції ОСОБА_1 було
призначено дільничним інспектором
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Микитівського
райвідділу Горлівського
міськуправління ГУМВС України в
Донецькій області.

17 травня 2011 року наказом ГУМВС
України в Донецькій області від 29
квітня 2011 року № 151 о/с лейтенант
міліції ОСОБА_1 був звільнений з
органів внутрішніх справ України за п.64
«Ж» (за власним бажанням) за поданим
рапортом Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом ОВС України.

Відповідно до п.2.1Наказу від 16.07.2007 р. №
419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони
України, Міністерства фінансів
України, Міністерства транспорту та
зв'язку України, Адміністрації
державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони України,
Служби безпеки України «Про
затвердження Порядку розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах»
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у ВНЗ, а саме
витрат на: грошове, продовольче, речове,
медичне забезпечення, перевезення до
місця проведення щорічної основної та
канікулярної відпустки та назад,
оплату комунальних послуг та спожитих
енергоносіїв.

Згідно довідки-розрахунку витрат на
утримання курсанта ОСОБА_1 сума
витрат, понесених на його утримання
становить 15 899, 61 грн. грн. (3017, 62 грн.
-2007/2008 р.; 4922, 82 грн. - 2008/2009 р., 7959, 17 грн. -
2009/2010 р.). Окрім цього, сума понесених
витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1
у ВНЗ, відповідно до п. 2.2 зазначеного
Наказу від 16.07.2007р. № 419/831/240/605/537/219/534,
підтверджується наданими позивачем
наказами начальника факультету про
переведення ОСОБА_1 на наступний курс
навчання, де проти прізвища
відповідача проставлено загальну суму
його утримання за кожен навчальний рік
відповідно до розрахунків, визначених
п. 2.1 Порядку розрахунку витрат.

В судовому засіданні встановлено, що
після звільнення з органів внутрішніх
справ України відповідачем ніяких дій
щодо відшкодування вартості навчання
вчинено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених законом.

Заперечення відповідача про те, що
підлягає виключенню сума витрат на
його утримання за 2007-2009 роки, суд не
приймає до уваги у зв'язку з тим, що
зазначена позивачем загальна сума
вартості утримання відповідача за час
навчання складає 15899,61 грн. і фактично
утворилась за 2007/2008 р.; 2008/2009 р., 2009/2010 р.
навчальні роки .Скрутне матеріальне
становище відповідача також не може
бути підставою для зменшення суми
заборгованості, оскільки це не
передбачено діючим законодавством та
Договором , укладеним між сторонами.

За таких обставин, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
вартість його утримання в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ в сумі 15899, 61 грн. Тож позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України суд присуджує стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий витрати у розмірі 229, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний
№ НОМЕР_1) до державного бюджету на
рахунок ГУ ДКСУ в Донецькій області
(МФО 834016 , , р/р 0779 )
вартість його утримання в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ в сумі 15899 (п'ятнадцять тисяч
вісімсот дев'яносто дев'ять) грн..61 коп.,
а також судові витрати в сумі 229 грн.40
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Микитівський районний суд м. Горлівки
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя: