Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1054/14
Головуючий у 1-й інстанції: Наумов О.О.
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Свинаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган
опіки та піклування в особі служби у
справах захисту дітей Енергодарської
міської ради Запорізької області про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та вільному спілкуванні з
дітьми батьком, який проживає окремо
від них,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 січня 2014 року
у справі

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся із
вказаним позовом до суду, в якому
просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
перешкоди щодо його участі у вихованні
та спілкування із синами ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, а також
засобами телефонного, поштового,
електронного та іншого зв'язку, що не
передбачають безпосереднього
фізичного спілкування між батьком та
синами.

Просив визначити наступні способи
участі батька ОСОБА_3 у вихованні синів:
щомісячно 1 та Ш тиждень в суботу з 11 до
18 год.; у літній період протягом двох
тижнів з метою сумісного відпочинку та
оздоровлення дітей; необмежене
спілкування із синами засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншого зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та синами; зобов'язати
ОСОБА_4 за два дні до дня зустрічі
батька із синами надавати точну
інформацію ОСОБА_3 щодо фактичного
місця навчання, проживання,
перебування дітей.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 10 січня 2014
року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати
ОСОБА_3 брати участь у вихованні та
вільному спілкуванні з ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спосіб,
визначений рішенням Енергодарської
міської ради Запорізької області №157
від 16.05.2013 року, а саме:

- щомісяця в першу та третю суботу з 11:00
години до 18 години,

- у літній період року ( червень -
серпень місяці) протягом двох тижнів, з
метою сумісного відпочинку та
оздоровлення дітей.

Визначений додатковий спосіб
спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8
засобами телефонного, електронного,
поштового зв'язку. Зобов'язано ОСОБА_4
повідомляти ОСОБА_3 за два дні до його
зустрічі з синами щодо фактичного їх
місця проживання, перебування,
навчання, а у разі настання змін цих
обставин, повідомляти ОСОБА_3 не
пізніше наступного дня з моменту
настання таких змін.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_3
посилався на те, що мати дітей, його
колишня дружина - відповідач,
перешкоджає батьку спілкуватися та
брати участь у вихованні синів ОСОБА_7
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що сторони з 1996 року
по червень 2009 року перебували у шлюбі,
мають синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які після розірвання
шлюбу батьків залишилися проживати з
матір'ю ОСОБА_4 (а.с.5-6).

Після розірвання шлюбу між колишнім
подружжям склалися неприязні стосунки
і вони не змогли порозумітися щодо
участі батька у вихованні дітей, з
приводу чого останній неодноразово
звертався до органів опіки і
піклування за вирішенням конфлікту
(а.с.7-9).

Рішенням органів опіки і піклування,
затвердженим виконкомом
Енергодарської міської ради 16 травня
2013 року №157, ОСОБА_3 визначений порядок
спілкування з неповнолітніми синами
щомісячно 1 та Ш тиждень в суботу з 11 до
18 год., у літній період протягом двох
тижнів з метою сумісного відпочинку та
оздоровлення дітей (а.с.10).

За висновком органів опіки та
піклування від 10 грудня 2013 року №02-24/5543,
який аналогічний попередньому рішенню,
такий спосіб участі батька у вихованні
дітей відповідає їх інтересам (а.с.79-82).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив із того, що відповідач ОСОБА_4 -
мати дітей, перешкоджає позивачу
ОСОБА_3 - батькові дітей приймати участь
у їх вихованні, чинить перешкоди у
спілкуванні з синами, зокрема
відповідач ухиляється від надання
можливості у спілкуванні особисто, не
відповідає на телефонні дзвінки, не
відкриває двері тощо.

Такі висновки суду здійсненні у повній
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини, яка набула чинності для України
27 вересня 1991 року, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про
охорону дитинства" батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону
України "Про охорону дитинства" дитина,
яка проживає окремо від батьків або
одного з них, має право на підтримання з
ними регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав щодо
дитини.

Згідно із ст. 153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

На батьків, котрі проживають окремо,
покладено обов'язок брати участь у
вихованні дитини і вони мають право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитини, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст. 157
Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Згідно із вимогами ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися усупереч
інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Задовольняючи позовні вимоги та
встановлюючи у такий спосіб участь
батька у вихованні дітей, суд з
врахуванням їх інтересів, вимог
чинного законодавства дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
визначений спосіб участі позивача у
вихованні дітей та спілкуванні з ними
не зашкодить їм, а навпаки повністю
відповідатиме можливості дітей в
повній мірі сприймати піклування
кожного із батьків про їх здоров'я,
фізичний та духовний розвиток.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи
безпідставні.

Посилання апелянта на те, що вона не
перешкоджає позивачеві спілкуватися з
дітьми, які вже дорослі і не бажають
зустрічатися з батьком, не являється
підставою для усунення батька від
виховання синів. Відповідач не
позбавлена можливості сприяти
налагодженню контакту дітей з батьком,
а не налаштовувати їх проти нього.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитися з рішенням суду першої
інстанції в частині розподілу судових
витрат і покладення на відповідача
обов'язку відшкодувати позивачеві 1714, 70
грн.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції ОСОБА_4 працює медичною
сестрою і її заробітна плата в місяць
складає приблизно 1050 грн., що не
оспорювалося представником
відповідача. Позивач працює на
Запорізькій АЕС, його середній
заробіток складає приблизно 10 000 грн. на
місяць (а.с.11). На утримання двох
неповнолітніх дітей позивач щомісячно
сплачує аліменти у розмірі 50% свого
заробітку. Обґрунтовуючи свої вимоги
щодо визначення способу і порядку
спілкування з дітьми, позивач
посилався на те, що запропонований ним
спосіб відповідає інтересам дітей. Суд
першої інстанції ухвалив судове
рішення не в інтересах позивача, а в
інтересах дітей. Зважаючи на те, що діти
проживають з матір'ю, стягнення з неї
судових витрат у розмірі, що майже
вдвічі перевищує її заробітну плату,
фактично призведе до стягнення цих
коштів за рахунок аліментів на дітей,
що не відповідає вимогам ч.1 ст88 ЦПК
України. Такий порядок розподілу
судових витрат суперечить засадам
розумності і справедливості і не
відповідає інтересам дітей. А тому
судова колегія вважає за можливе
покласти на кожну сторону понесені
ними судові витрати.

За таких обставин оскаржуване рішення
в частині розподілу судових витрат на
підставі ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову ОСОБА_3 у відшкодуванні судових
витрат за рахунок ОСОБА_4

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 січня 2014 року
по цій в частині розподілу судових
витрат скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_3 у відшкодуванні
судових витрат за рахунок ОСОБА_4.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: