У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В., Остапчука
Д.О.,-розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - комунальне підприємство
«Веселівське районне бюро технічної
інвентаризації» про виділення частки
житлового будинку в натурі та
припинення права спільної часткової
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Веселівського
районного суду Запорізької області від
28 травня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області від 15 квітня 2014 року
та касаційною скаргою судді
Веселівського районного суду
Запорізької області Нагорного
Анатолія Олександровича на окрему
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н
о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_7, третя особа -
КП «Веселівське районне бюро технічної
інвентаризації», про виділ частки
житлового будинку в натурі та
припинення права спільної часткової
власності. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що спірне домоволодіння перебуває
у позивача та відповідача ОСОБА_7 у
спільній частковій власності по 1/2
частині у кожного, проте позивач не має
можливості вільно розпоряджатись
своєю частиною житлового будинку та
просить виділити йому в натурі 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, припинивши спільну часткову
власність його та ОСОБА_7 на вказаний
житловий будинок.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 28 травня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 15 квітня 2014
року, позов ОСОБА_6 задоволено.
Проведено поділ житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1, між його
співвласниками в натурі відповідно до I
варіанту поділу, запропонованого у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 1789 від 14 березня 2013 року:
виділено ОСОБА_6 на належну йому
ідеальну частку (1/2) у праві спільної
часткової власності на вказаний
житловий будинок: по основній частині
житлового будинку: «А-1» приміщення:
заново обладнаний коридор площею 6,0
кв.м., заново обладнана кімната площею
17,3 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м.; по
надвірним будівлям: «а»: приміщення 11
площею 8,1 кв.м., гараж літера «Б»,
убиральня з душем літера «Б», сарай
літера «О», навіс з обшивкою літера
«П»,частина водопроводу літера
«К»,частина колодязя літера «К1»,
частину забору літера «№1», частину
забору літера «№2»,частину замощення
літера «І». А всього приміщень та
споруд на загальну суму 68 273,50 грн, що в
арифметичному виразі становить
50/100 частини житлового будинку та на
528,00 грн більше від вартості належної
йому ідеальної частки. Виділено іншому
співвласнику ОСОБА_7 на належну йому
ідеальну частку (1/2) у праві спільної
часткової власності на вказаний
житловий будинок: по житловим будівлям:
«А-1» приміщення: заново обладнаний
коридор площею 5,9 кв.м., заново
обладнана кімната площею 17,4 кв.м.,
загальною площею 23,3 кв.м; по надвірним
будівлям: «а»: приміщення I площею 4,4
кв.м., приміщення III площею 3,3 кв.м, IV
площею 0,5кв.м загальною площею 8,2 кв.м.;
ганок до літери «а» літери
«кр»,котельня «а1», навіс літера «а2»,
сарай літера «В», сарай з підвалом
літера «Г», сарай літера «Д», навіс з
обшивкою літера «З»,частина
водопроводу літера «К», частина
колодязя літера «К1», підвал, сарай
літера «Л», навіс літера «М», навіс
літера «Н», навіс літера «Р»,частина
забору літера « №1», частина забору
літера «№2», частина замощення літера
«І». А всього приміщень та споруд на
загальну суму 67 217,50 грн, що в
арифметичному виразі становить 50/100
частини житлового будинку та на 528,00 грн
менше від вартості належної їй
ідеальної частки. Для здійснення
зазначеного варіанту поділу житлового
будинку між його співвласниками в
натурі: зобов'язано ОСОБА_6 перенести
перегородку між приміщеннями 1-1 та 1-4 у
сторону приміщення 1-1; зобов'язано
ОСОБА_6 перенести перегородку між
приміщеннями 1-2 та 1-3 у сторону
приміщення 1-2; зобов'язано ОСОБА_6
перенести перегородку між
приміщеннями 1-1 та 1-2 в сторону
приміщення 1-2 без обладнання дверного
отвору; зобов'язано ОСОБА_6 перенести
перегородку між приміщеннями 1-4 та 1-3 в
сторону приміщення 1-3 без обладнання
дверного отвору, обладнав таким чином:
коридор площею 5,9 кв.м та 6,0 кв.м, житлові
кімнати 17,4 кв.м та 17,3 кв.м; зобов'язано
ОСОБА_6 для виходу із квартири №2 у
заново обладнаному коридорі площею 6,0
кв.м замість віконного отвору
обладнати двірний з встановленням
подвійних дверей; зобов'язано ОСОБА_7
для виходу із квартири №1 у заново
обладнаному коридорі площею 5,9 кв.м
замість віконного отвору обладнати
двірний з встановленням подвійних
дверей; зобов'язано ОСОБА_6 обладнати
двірний отвір між приміщеннями 1-2 та 1-1;
зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закласти
дверний отвір між приміщеннями І та ІІ;
зобов'язати ОСОБА_7 у приміщенні ІІІ
демонтувати сантехпристрої та
перегородку між приміщеннями І та ІІІ,
обладнав таким чином кухню площею 8,1
кв.м. Замість двірного отвору для
виходу із будинку обладнати віконний
отвір; зобов'язано ОСОБА_6 у
приміщенні ІІ обладнати кухню;
зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7
обладнати виділені їм квартири
роздільними системами опалення, водо- і
газопостачання, енергозабезпечення;
зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розділити
горищне приміщення відповідно до
варіанту поділу основної будівлі -
житлового будинку. Зазначені
переобладнання в житловому будинку
необхідно здійснювати співвласниками
за власні кошти з дотриманням
будівельних норм і правил, а саме: вимог
ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного
виробництва» та «Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт ». Дозвіл на
виконання будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю, з
відповідними підприємствами,
установами, організаціями газового
господарства, електропостачання та
МЧС. У зв'язку з поділом зазначеного
житлового будинку між його
співвласниками в натурі право спільної
часткової власності на цей житловий
будинок припинено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 528,00 грн грошову
компенсацію нестачі до ідеальної 1/2
частки дому. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

15 квітня 2014 року колегією суддів
судової колегії у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у даній справі постановлено окрему
ухвалу, зміст якої повинен бути
доведений до відома голови
Веселівського районного суду
Запорізької області та суддів
зазначеного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
вказані судові рішення першої та
апеляційної інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким зобов'язати ОСОБА_7
сплатити ОСОБА_6 вартість 1/2 частини
будинку АДРЕСА_1 за зазначеною ціною,
яку визначив експерт при проведенні
експертизи, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У касаційній скарзі суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області Нагорний А.О.
просить окрему ухвалу апеляційного
суду скасувати, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає
відхиленню, касаційна скарга судді
Веселівського районного суду
Запорізької області Нагорного А.О.
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що будинок АДРЕСА_1
з надвірними будівлями та спорудами
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/2
частині кожному (а.с. 34).

З висновку будівельно-технічної
експертизи №1789 від 14 травня 2013 року,
наданого ТОВ «Регіональне
судово-експертне бюро» вбачається, що
здійснити поділ будинку між його
співвласниками згідно з їхніми
частками є можливим, та запропоновано
варіант поділу будинку з проведенням
відповідної перебудови; при цьому
можливість інших варіантів поділу
будинку, крім запропонованого, у
висновку не зазначено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання (ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Із роз'яснень, викладених у п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», вбачається, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК
УРСР це можливо, якщо кожній із сторін
може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд має право за заявленим
про це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з урахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої Ради (ст. 152
ЖК України). Якщо сторона оспорює
рішення виконкому щодо дозволу на
переобладнання та перепланування і
воно є необгрунтованим, суд може не
погодитись з ним, мотивуючи це в
рішенні.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дійшов вірного та обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з положень чинного
законодавства, які регулюють питання
спільної часткової власності.
Приймаючи до уваги рівність часток
сторін у спірному домоволодінні, з
урахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи з
єдиним можливим варіантом розподілу
спірного будинку з надвірними
будівлями та спорудами, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
доцільність такого розподілу.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_7 таких
висновків не спростовують і зводяться
до переоцінки доказів, їх належності та
допустимості.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 28 травня 2013
року та ухвала колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
від 15 квітня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування судами
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги ОСОБА_7 і
залишення зазначених судових рішень
без змін.

Постановляючи окрему ухвалу,
апеляційний суд виходив з того, що
вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд першої інстанції залишив поза
увагою положення ст. 152 ЖК УРСР,
які передбачають порядок проведення
переобладнання і перепланування
жилого будинку, що належить
громадянинові та в порушення ч. 4
ст. 10 ЦПК України не сприяв
витребуванню та дослідженню такого
дозволу відповідних служб та
виконавчого комітету місцевої ради.
Виправлення в апеляційному суді
згаданого недоліку призвело до
порушення граничних строків розгляду
справи.

Проте з такими висновками апеляційного
суду в частині постановлення окремої
ухвали повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно зі ст. 320 ЦПК України апеляційний
суд у випадках і в порядку,
встановлених ст. 211 цього Кодексу, може
постановити окрему ухвалу. Суд може
також постановити окрему ухвалу, в якій
зазначити порушення норм права і
помилки, допущені судом першої
інстанції, які не є підставою для
скасування рішення чи ухвали суду
першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов.

Правовими підставами
постановлення окремої ухвали є
виявлені під час розгляду справи
порушення норм матеріального або
процесуального права, встановлення
причин та умов, що сприяли вчиненню
таких порушень.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня
2008 року № 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» апеляційні суди
постановляють окремі ухвали та
направляють їх відповідним особам і
органам для вжиття ними необхідних
заходів у порядку, встановленому ст. 211
ЦПК України, як щодо виявлених при
розгляді справи причин та умов, що
сприяли порушенню закону, так і щодо
порушення норм права та помилок,
зокрема тяганини, інших недоліків під
час розгляду справи, допущених судом
першої інстанції, що не фіксуються в
судовому рішенні апеляційного суду.

Окремі ухвали про допущені судом
першої інстанції порушення норм права
і помилки направляються для їх
усунення та з метою запобігання їх
виникненню (залежно від характеру та
кількості) до суду першої інстанції чи
судді, які розглядали справу, або до
відповідної кваліфікаційної комісії
суддів.

Згідно із ч. 2 ст. 83 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» скасування
або зміна судового рішення не тягне за
собою дисциплінарної відповідальності
судді, який брав участь у винесенні
цього рішення, якщо при цьому не було
допущено навмисного порушення закону
чи несумлінності, що потягло за собою
істотні наслідки.

З матеріалів справи не вбачається, що
суддею Нагорним А.О. було допущено
навмисне порушення закону чи
несумлінність.

Посилання апеляційного суду в окремій
ухвалі на те, що суддя районного суду не
здійснив розгляд справи у порядку,
визначеному цивільним процесуальним
кодексом та не витребував дозвіл
місцевої ради на переобладнання та
перепланування, не узгоджується з
матеріалами справи, які не містять
клопотання жодної із сторін про
витребування такого дозволу, та
водночас залишив поза увагою положення
Закону України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності».

Крім того, не можуть бути
підставою для постановлення окремої
ухвали порушення норм права і помилки,
допущені судом першої інстанції, які
були одночасно підставою для усунення
цих недоліків самим апеляційним судом
у межах його повноважень.

Ураховуючи викладене, у
апеляційного суду не було передбачених
законом підстав для постановлення
окремої ухвали відносно судді
Веселівського районного суду
Запорізької області Нагорного А.О.

За таких підстав з висновком суду
апеляційної інстанції в окремій ухвалі
погодитись неможливо, окрема ухвала не
відповідає правилам ст. ст. 211, 320 ЦПК
України, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
суд касаційної інстанції скасовує
ухвалу, якщо вона постановлена
всупереч нормам процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити,
касаційну скаргу судді Веселівського
районного суду Запорізької області
Нагорного Анатолія Олександровича
задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 28 травня
2013 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Окрему ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
від 15 квітня 2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук