Справа №642/6097/13-ц
Провадження №2/642/181/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Скляренка С.О.,

при секретарі - Островерховій О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, яка
спричинена залиттям приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_5
звернувся до суду з зазначеним позовом,
в якому просив стягнути в рахунок
відшкодування шкоди, спричиненої
залиттям 30.06.2013 року приміщення першого
поверху №? 1-10 в літ А-2 по АДРЕСА_1: з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну
матеріальну шкоду у розмірі 18000,00 грн.,
на користь ФОП ОСОБА_2 заподіяну
матеріальну шкоду у розмірі 65000,00 грн., з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2
всі судові витрати, пов'язані з
розглядом цивільної справи.

В обґрунтування позову позивачі
зазначили, що ОСОБА_1 на праві власності
належить нежитлові приміщення першого
поверху №?1-10 в літ А-2 по АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
13.01.2006 року, посвідченого ПНХМНО ОСОБА_6,
реєстраційний №270 та договору
купівлі-продажу нежитлових. приміщень
від 06.10.2010 року, посвідченого ПНХМНО
ОСОБА_7, реєстраційний №1524. Зазначене
нежитлове приміщення розташоване на
першому поверсі двоповерхового
будинку АДРЕСА_1 та використовується
для здачі в оренду. Згідно з договором
оренди №7 від 26.04.2013 р. дане приміщення
передано в оренду ФОП ОСОБА_2 для
організації офісу книжководрукованої
продукції. Нещодавно в приміщеннях
було зроблено капітальний ремонт.
Відповідачу ОСОБА_3 належить квартира
АДРЕСА_2, яка розташована над
зазначеними нежитловими приміщеннями.
30.06.2013 року близько 23-00 години відбулося
залиття нежитлових приміщень та
розташованого в них майна з вини
мешканця АДРЕСА_2 - відповідача ОСОБА_3,
про що було складено акт обстеження
комісією дільниці №27 КП
«Жилкомсервіс». Згідно з актом
обстеження комісії дільниці №27 КП
«Жилкомсервіс» залиття відбулося
внаслідок дефекту шлагну, який
під'єднує холодну воду до умивальника в
квартирі НОМЕР_2, належній ОСОБА_3,
розташованої на другому поверсі над
нежитловими приміщеннями ОСОБА_1
приміщенні залито гіпсокартонну
підвісну стелю на площі близько 24м.кв.,
має місце обрушення гіпсокартонної
стелі на площі близько 19 м.кв.,
намокання прихованої електричної
проводки та приборів освітлення,
намокання стін приміщення на площі
близько 25 м.кв., намокання плитки
підлоги по всій площі приміщення,
намокання та деформація дерев'яних
дверей входу до приміщення, здуття
покриття підлоги на площі 12, 8, 27 м.кв.
Орієнтовна вартість втраченого майна
та ремонтно-відновлювальних робіт,
необхідних для відновлення належного
стану нежитлових приміщень складає 18000
грн. В результаті вказаного залиття
шкоду було також спричинено й майну
орендаря (книжкодрукована продукція) -
ФОП ОСОБА_2 Орієнтовна вартість
втраченого майна та пошкодженого майна
складає 65000 грн. Добровільно
відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_3
відмовляється.

В процесі розгляду справи була
залучена до участі у справі у якості
співвідповідача співвласник квартири
АДРЕСА_2 - ОСОБА_4, якій належить 21/100
частин зазначеної квартири.

В подальшому позивачі збільшили
позовні вимоги, надавши уточнену
позовну заяву, в якій прохали стягнути
з відповідачів на користь ОСОБА_1:
матеріальну шкоду у розмірі 34459,00 грн.
та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.,
витрати на проведення експертного
дослідження у розмірі 2937,60 грн.; на
користь ФОП ОСОБА_2: матеріальну шкоду у
розмірі 66783,00 грн. та моральну шкоду у
розмірі 20000,00 грн., витрати на
проведення експертного дослідження у
розмірі 2528,40 грн.

Представник позивачів ОСОБА_5 до суду
з'явився, уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, дав
пояснення, аналогічні викладеним в
позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 в судове засідання також
з'явився, проти задоволення позовних
вимог заперечував у повному обсязі,
зазначивши, що ОСОБА_3 не є належним
відповідачем, тобто немає відношення
до даного факту залиття, тому немає
жодного обов'язку перед позивачами на
відшкодування завданої їм шкоди.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивачів та
відповідача ОСОБА_3, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги позивачів
та заперечення відповідача, оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення
спору по суті, вважає заявлений позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

На підставі договору купівлі-продажу
від 13.01.2006 року, посвідченого ПНХМНО
ОСОБА_6, реєстраційний №270, та договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 06.10.2010 року, посвідченого ПНХМНО
ОСОБА_7, реєстраційний №1524, позивачу
ОСОБА_1 на праві власності належить
нежитлові приміщення першого поверху
№?1-10 в літ. А-2 по АДРЕСА_1.

Зазначене нежитлове приміщення
розташоване на першому поверсі
двоповерхового будинку АДРЕСА_1 та
використовується для здачі в оренду.
Згідно з договором оренди №7 від
26.04.2013р. дане приміщення передано в
оренду ФОП ОСОБА_2 для організації
офісу книжководрукованої продукції.

З акту дільниці №27 КП «Жилкомсервіс»
від 01.07.2013 р. вбачається, що 30.06.2013 р.
відбулося залиття житлового
приміщення, розташованого на 1-му
поверсі у будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 114,2 м.кв., використовується під
офіс та складається з 5-ти кімнат.
Залиття відбулося в результаті дефекту
підвідного шлангу холодного
водопостачання до умивальника в
квартирі НОМЕР_2 (основний
квартиронаймач ОСОБА_3.), що розташована
на 2-му поверсі над нежитловими
приміщеннями, що належать ОСОБА_1

З листа дільниці №27 КП «Жилкомсервіс»
від 22.11.2013 р. вбачається, що місцем
дефекту підвідного шлангу є приміщення
№17 у АДРЕСА_2 Також зазначено, що в акті
дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» від
01.07.2013 р. головним квартиронаймачем
було вказано ОСОБА_3 - помилково,
кімната № 7, 8 та 17 належить ОСОБА_4. В
листі також зазначено, що повторне
обстеження нежитлового приміщення 1-го
поверху, що належить пану ОСОБА_1,
недоцільне.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України,
власність зобов'язує і власник несе
відповідальність за майно, що йому
належить.

Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 355 ЦК України закріплено,
що майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно).

З договору дарування від 24.07.2003 р.
вбачається що відповідачу ОСОБА_3
належить 25/100 частин квартири АДРЕСА_2
які складають приміщення № 11 з
відповідною частиною місць спільного
користування загальною площею 39,6 м.кв.,
житловою площею - 23.2 кв.м. Даний договір
не містить виділених в натурі
приміщень загального користування.

Разом з тим, з договору дарування від
25.10.2002 р. вбачається, що відповідачу
ОСОБА_4 належить 21/100 частин квартири
АДРЕСА_2, які складають приміщення № 7
житловою площею 19,6 м.кв., з відповідною
частиною місць спільного користування.
Даний договір також не містить
виділених в натурі приміщень
загального користування.

Зазначена квартира № 1 складається з
п'яти житлових кімнат, житловою площею
93,4 м.кв., загальною площею - 166 м.кв. і
розташована над нежитловими
приміщеннями позивачів у будинку
АДРЕСА_1.

З технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_2 вбачається, що приміщення № 17,
з якого відбулося залиття, є
приміщенням санвузла.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування
будинками (квартирами) державного і
громадського житлового фонду, фонду
житлово-будівельних кооперативів, а
також приватного житлового фонду та їх
утримання здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до «Правил користування
приміщеннями житлових будинків та
гуртожитків», затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України №572 від
08.10.1992 року, усі співвласники
комунальної квартири мають рівні права
користування підсобними приміщеннями
та обладнанням, встановлювати за
спільною згодою порядок користування
підсобних приміщень, розподіляти за
згодою загальні витрати по сплаті
житлово-комунальних послуг, проводити
за власні кошти ремонт та інше.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків №572, власник
квартири зобов'язаний дотримуватися
вимог нормативно-правових актів у
сфері житлово-комунальних послуг,
пожежної і газової безпеки, санітарних
норм і правил; проводити за власні
кошти ремонт квартири;
використовувати приміщення житлового
будинку за призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання; не
допускати виконання робіт та інших
дій, що викликають псування приміщень,
приладів та обладнання будинку,
порушують умови проживання громадян.

З матеріалів справи не вбачається, що
місця загального користування
співвласникам квартири АДРЕСА_2
виділені відповідачам в натурі.

За таких обставин суд встановив, що
місця загального користування
належать співвласникам квартири
АДРЕСА_2 у відповідних частинах та вони
мають спільне право на їх використання
і спільний обов'язок по їх утриманню.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Залиттям приміщення позивачів, яке
відбулося 30.06.2013 р. з місця загального
користування квартири АДРЕСА_2,
спричинено майнову шкоду позивачам, що
підтверджується актом дільниці №27 КП
«Жилкомсервіс» від 01.07.2013р., а саме: у
приміщенні залито гіпсокартонну
підвісну стелю на площі близько 24 м.кв.,
має місце обрушення гіпсокартонної
стелі на площі близько 19 м.кв.,
намокання скритої електричної
проводки та приборів освітлення,
намокання стен приміщення на площі
близько 25 м.кв., намокання плитки
підлоги по всій площі приміщення,
намокання та деформація дерев'яних
дверей входу до приміщення, здуття
покриття підлоги на площі 12, 8, 27 м.кв.,
пошкоджено книжкодруковану продукцію
ФОП ОСОБА_2

Розмір збитків, спричинених залиттям
приміщення позивачів підтверджується
висновком експертного
будівельно-технічного дослідження від
05.08.2013 р., виконаним експертом ОСОБА_9
ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса,
згідно з яким розмір матеріальних
збитків ОСОБА_1 в результаті
зазначеного залиття складає 34459,00 грн.,
та експертним висновком
товарознавчого дослідження від 25.07.2013
р., виконаним експертом ОСОБА_10 ХНДІСЕ
ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса, згідно з
яким розмір матеріальних збитків ФОП
ОСОБА_2 в результаті зазначеного
залиття складає 63837,00 грн

З матеріалів справи слідує, що
відповідачами порушено Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків №572, остільки не
забезпечено збереження мереж
водопостачання в його квартирі в
належному стані, що призвело до
спричинення позивачам матеріальної
шкоди.

Як передбачено ст. 323 ЦК України, ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження майна несе його власник.

Квартира № 1 належить на праві спільної
власності відповідачам, тому саме вони,
як законні власники повинні нести
відповідальність за свою власність, а
також вжити всіх необхідних заходів,
спрямованих на запобігання виникнення
будь-яких обставин з негативними
наслідками, у даному випадку залиття.

У відповідності до ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування, а
тому збитками є витрати, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 в частині
стягнення матеріальної шкоди є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заявленої у позовній
заяві вимоги позивачів про спричинення
їм моральної шкоди у розмірі 15000 грн.
(оцінена ОСОБА_1) та 20000 грн. (оцінена ФОП
ОСОБА_2), суд вважає її такою, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ст. 23 ЦК України визначає моральну
шкоду як таку, що полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою шодо неї самої, членів сім'ї
та близьких.

Згідно із п. 3 Постанови пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

В обґрунтування завданої моральної
шкоди позивачі зазначили, що внаслідок
залиття в результаті винних та
неправомірних дій відповідачів, було
завдано моральну шкоду, яка полягає в
порушенні їх права власності, зокрема
внаслідок пошкодження приміщень та
майна, яке в них знаходилось, водою, і як
наслідок багато переживань та
страждань. Хвилювання та думки про те,
як відновити пошкоджене майно, тримали
позивачів у постійній нервовій та
психологічній напрузі. Крім того,
залиття приміщень створило неможливі
умови для використовування майна за
його цільовим призначенням через
сирість, вологу та запах плісені. Крім
того, позивачі витратили багато часу на
отримання необхідних документів для
підтвердження шкоди, та доведення
особи винної в її заподіянні, що
спричинило ряд незручностей та
проблем, витраченого часу. Вказані вище
обставини, спричинили ряд негативних
наслідків та моральні втрати і
страждання для позивачів.

Відповідно до положень ст. 23 та ч.1 ст. 1167
ЦК України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995
року (зі змінами від 25.05.2001 року)
роз'яснюється, що розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає зокрема
залежно від характеру правопорушення,
ступеня вини особи, що завдала шкоди,
глибини і душевних страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
витрат (їх тривалості, можливості
відновлення), тяжкості вимушених змін у
життєвих і виробничих стосунках, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

На підставі вищенаведеного, суд вважає,
що позивачами доведено заподіяння їм
відповідачами моральної шкоди. Однак,
що стосується розміру морального
відшкодування, суд визначає його з
урахуванням суті позовних вимог,
характеру дій заподіювача шкоди,
тривалості та характеру моральних
страждань позивача, виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, що узгоджується з
роз'ясненнями, що містяться у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4, - у сумі 5000 гривень на користь
ОСОБА_1 та 8000 грн. - на користь ФОП
ОСОБА_2, оскільки на думку суду цей
розмір моральної шкоди відповідає
ступеню моральних страждань, завданих
позивачам, а вимоги про стягнення
моральної шкоди в сумі 15000 грн. (оцінена
ОСОБА_1) та 20000 грн. (оцінена ФОП ОСОБА_2),
є завищеними та не відповідають
обставинам справи, характеру та обсягу
моральних страждань.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України,
суд стягує з відповідачів на користь
позивачів витрати по сплаті судового
збору та витрати, пов'язані з
проведенням експертного дослідження.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 22, 23, 319, 322, 323, 355, 360, 369, 1166,
1167, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. про відшкодування шкоди, яка
спричинена залиттям приміщення -
задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 заподіяну
матеріальну шкоду у розмірі 34459 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну
шкоду у розмірі 5000 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду у
розмірі 66783 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у
розмірі 8000 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з
проведенням експертного дослідження, у
розмірі - 2937 гр. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 витрати, пов'язані з проведенням
експертного дослідження у розмірі -
2528,40 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у сумі - по 262 гр. з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати у сумі - по 512 гр. з
кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, особами, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
у той же строк, з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
С.О.Скляренко