Справа № 124/9583/13-ц
Центральний районний суд м.
Сімферополя в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування жилим приміщенням,
третя особа - Центральний районний
відділ у м. Сімферополі Головного
управління Державної міграційної
служби України в АР Крим,
Позивач ОСОБА_1 просить визнати
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.
Позов мотивовано тим, що йому на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Відповідачі на протязі останніх 14
років не проживають у квартирі, виїхали
у невідомому йому напрямку,
добровільно з реєстрації зніматися не
Відповідачі в судові засідання 20.12.2013
року та 24.01.2014 року не з'явилися, про час
і місце розгляду справи повідомлені
належним чином, у зв,язку з чим суд
вважає можливим за згодою позивача
ухвалити повторне заочне рішення.
Вислухав позивача, допитавши свідка,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані докази у їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню, виходячи з
Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі: договору купівлі-продажу 1/2
частки квартири, укладеного між ОСОБА_4
і ОСОБА_1, посвідченого 06 квітня 2005 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстр.
в реєстрі за № 607; договору дарування 1/2
частки квартири, укладеного між ОСОБА_6
і ОСОБА_1, посвідченого 17 червня 2005 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстр.
в реєстрі за № 1379. Право власності
ОСОБА_1 за вказаними договорами
зареєстровано в БТІ 11.04.2005 року і 23.06.2005
року. Таким чином ОСОБА_1 є власником
вищезазначеної квартири в цілому.
Відповідач ОСОБА_2 була вселена в
квартиру у якості члена сім'ї. Місце
проживання її дочки ОСОБА_3 у
відповідності з ч.4 ст.29 ЦК України, було
місце проживання її матері - ОСОБА_2,
оскільки встановлено, що вона
проживала разом з нею.
Права власника житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
У сенсі вимог частини 4 статті 311 ЦК
фізична особа не може бути виселена або
іншим чином примусово позбавлена житла
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.
Зі змісту статті 156 ЖК України
вбачається, що члени сім'ї власника
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з ним. Припинення
сімейних відносин з власником квартири
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Згідно довідки Сімферопольського
житлово-будівельного кооперативу № 38
від 23.05.2013 року № 62, відповідачі ОСОБА_2
і ОСОБА_3 не проживають у АДРЕСА_1.
Факт непроживання відповідачів у
спірній квартирі підтверджується
свідченнями свідка ОСОБА_7, яка
пояснила, що зареєстрована у м.
Феодосія, але фактично з 2002 року
проживає разом з позивачем у його
квартирі, знає про існування
відповідачів тільки зі слів позивача,
ніколи їх у квартирі не бачила;
свідченнями свідка ОСОБА_8, яка
пояснила у судовому засіданні, що
проживає у м. Феодосія, але оскільки її
дочка проживає у позивача в квартирі,
то часто її навіщає, приблизно два рази
на місяць, нічого про відповідачів їй
невідомо, ніколи їх не бачила, і вона
достовірно знає, що їх речей у квартирі
Також, суд приймає до уваги у якості
письмових доказів заяви сусідів,
посвідчені ЖБК-38, а саме ОСОБА_9, який
проживає у квартирі НОМЕР_1 цього
будинку; ОСОБА_10 (кв. НОМЕР_2); ОСОБА_11
(кв.НОМЕР_3), які підтверджують факт
непроживання відповідачів у спірній
квартирі понад один рік.
Зважаючи на те, що відповідачі без
поважних причин понад один рік ( с 2002
року) не користуються житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, і
обставин, що свідчать про наявність
домовленості між ними і власником
квартири щодо права користування цим
приміщенням або закріплення за
відповідачами такого права законом, не
встановлено, суд вважає, що позов
обґрунтований, і тому підлягає
У матеріалах справи є довідка про те, що
відповідач ОСОБА_3 з 01.09.2010 року по 28.06.2014
року є студенткою Національного
університету «Києво - Могилянська
академія» денної форми навчання (а.с.76).
Суд не вважає за можливе прийняти її як
доказ у справі, оскільки вона
надавалася як додаток до заяви про
відміну заочного рішення. Крім того,
вказана обставина не є поважною
причиною для збереження за ОСОБА_3
житлового приміщення на весь час
навчання, оскільки вона не
користуються житловим приміщенням з 2002
року, тобто набагато раніше до початку
На підставі ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити. Визнати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.
Суддя: