У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Кузнєцова В. О., Наумчука М. І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 05 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 23 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, у якому з
урахуванням уточнень просила поділити
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя, виділивши їй у власність
ѕ частини кіоску, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ѕ
частини кіоску, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2; а відповідачу
виділити у власність по ј частини
вказаних кіосків.

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, у
якому з урахуванням уточнень просив
встановити факт спільного проживання
його з ОСОБА_4 однією сім'єю за період з
10 жовтня 2006 року по 21 січня 2013
року, визнати за ним право власності на
Ѕ частини автомобіля марки ВАЗ, модель
21703, д.н.з. НОМЕР_1, колір червоний, 2008
року випуску та зобов'язати ОСОБА_4
сплатити йому Ѕ частини
вартості вказаного автомобіля у
розмірі 26 450 грн.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від
28 січня 2014 року вказані позови
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від
05 травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 23 червня 2014 року, в
задоволенні позовів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення у
частині відмови в задоволенні її
позову просить скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про
задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від
05 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 23
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

В. О. Кузнєцов

М. І. Наумчук