Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/584/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Шевченко І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М.,
Чельник О.І.,

при секретарі - Крисановій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» на ухвалу Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 27
грудня 2013 року у справі за скаргою на
дії державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ «РОДОВІД БАНК»
(далі - Банк) звернулось в суд зі скаргою
на дії головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області - Борисенко
Любов Петрівни, заінтересована особа -
боржник ОСОБА_3.

Зазначало, що рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 21
липня 2012 року, яке набрало законної
сили 14 листопада 2012 року стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 4 538 860 грн.99 коп.

На підставі заяви Банку та
виконавчого листа про примусове
виконання вказаного рішення суду,
головним державним виконавцем ВПВР
УДВС Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Борисенко Л.П.
відкрито виконавче провадження. В
рамках зведеного виконавчого
провадження описано та арештовано
заставне майно Банку - ? частина
нежитлової будівлі, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві
власності ОСОБА_3.

Згідно листа-повідомлення
державного виконавця від 27 серпня 2013
року про оцінку арештованого майна,
експертна грошова оцінка описаного
майна складає 4 615 181 грн. без ПДВ.

14 жовтня 2013 року Банком отримано
повідомлення філії 12 ПП «Нива-В.Ш.» про
призначення перших прилюдних торгів з
реалізації вказаного майна.

08 листопада 2013 року Банк отримав
повідомлення філії 12 ПП «Нива-В.Ш.» про
призначені на 25 листопада 2013 року другі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна, яке є власністю ОСОБА_3.

18 листопада 2013 року Банк,
користуючись своїм правом згідно ст.49
Закону України «Про іпотеку» направив
до ВДВС лист про придбання предмету
іпотеки за початковою ціною шляхом
заліку своїх забезпечених вимог в
рахунок ціни майна.

Проте, державний виконавець після
отримання листа не вжив заходів щодо
забезпечення виконання законних вимог
Банку про придбання предмету іпотеки.
Листом від 22 листопада 2013 року ВДВС
відмовило у задоволені вказаної заяви
Банку.

25 листопада 2013 року було проведено
другі прилюдні торги, які визнано
такими, що не відбулись у зв'язку з
відсутністю зареєстрованих учасників.
Банк, на підставі ст.49 Закону України
«Про іпотеку» та ст.62 Закону України
«Про виконавче провадження» повідомив
листом від 26 листопада 2013 року ВДВС про
бажання придбати предмет іпотеки за
початковою ціною шляхом заліку своїх
забезпечених вимог в рахунок ціни
майна.

Всупереч вимог закону та листа Банку
державним виконавцем на виконання
заяви стягувача не направлено вимогу
до торгуючої організації філії 12 ПП
«Нива-В.Ш.» для складання протоколу про
реалізацію предмета іпотеки. Всупереч
вимоги Банку державним виконавцем
проведено повторну переоцінку майна та
передано його на реалізацію з третіх
прилюдних торгів, що підтверджується
листом філії 12 ПП «Нива-В.Ш.» від 09
грудня 2013 року за № 1962. Проведення
прилюдних торгів призначено на 25
грудня 2013 року, стартова ціна майна
складає 2 538 349 грн.55 коп. без ПДВ.

Проведення третіх прилюдних торгів
передбачено ч.2 ст.49 Закону України «Про
іпотеку», яка була доповнена згідно
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України
щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг від 22.09.2011 року № 3795-УІ. Проте,
згідно п.2 Прикінцевих положень цього
закону, дія закону не поширюється на
кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності. Кредитний
договір між боржником та Банком
укладено 28.02.2008 року, тому проведення
третіх прилюдних торгів суперечить
законодавству, яке регулює ці питання.

Банк просив суд визнати дії головного
державного виконавця Борисенко Л.П.
щодо проведення переоцінки майна, а
саме ? частини нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_3 після того, як не відбулись
другі прилюдні торги неправомірними.
Визнати дії щодо передачі майна на
реалізацію з третіх прилюдних торгів
неправомірними, зобов'язати головного
державного виконавця Борисенко Л.П.
повідомити філію 12 ПП «Нива-В.Ш.» про
придбання Банком майна за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна. Також
просив суд заборонити філії 12 ПП
«Нива-В.Ш.» проведення прилюдних торгів
з реалізації майна, призначених на 25
грудня 2013 року та зобов'язати філію
скласти протокол про придбання майна з
других прилюдних торгів (а.с.1-3).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2013 року в
задоволенні скарги Банку на
неправомірні дії державного виконавця
відмовлено (а.с.53-55).

В апеляційній скарзі Банк просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
з підстав порушення норм матеріального
та процесуального права і ухвалити
нову ухвалу про задоволення скарги в
повному обсязі (а.с.58-60).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Банку підтримав
доводи апеляційної скарги, а головний
державний виконавець ВПВР УДВС
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області - Борисенко
Л.П. та представник ОСОБА_3 заперечили
проти доводів апеляційної скарги і
просили ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність
неправомірними і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову
особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в
межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової
особи державної виконавчої служби і
права чи свободи заявника не було
порушено, суд постановляє ухвалу про
відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 липня 2012 року, яке
набрало законної сили, з ОСОБА_3, як
поручителя за кредитним договором від
28 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ
«РОДОВІД БАНК» (нині - ПАТ «РОДОВІД
БАНК») та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4, стягнуто на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
в сумі 4 538 860 грн.99 коп..

На підставі виконавчого листа,
виданого 14 січня 2013 року на виконання
вказаного рішення суду, за заявою
стягувача відкрито виконавче
провадження.

У зв'язку з тим, що на виконання до
відділу примусового виконання рішень
надійшли також виконавчий лист від 26
квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ
«РОДОВІД БАНК» заборгованості за
кредитним договором, виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу про звернення стягнення на
автомобіль, по яким також відкриті
виконавчі провадження, ці виконавчі
провадження об'єднані у зведене
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_3 коштів всього в сумі 12 250 721 грн.58
коп.. Зведене виконавче провадження
перебуває на виконанні у головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень УДВС
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Борисенко Л.П..

Головним державним виконавцем
встановлено, що в добровільному
порядку рішення суду від 21 липня 2012
року не виконано, кошти на погашення
заборгованості у боржника відсутні,
тому застосовано заходи примусового
виконання рішення суду, а саме 26 липня
2013 року здійснено опис та накладено
арешт на майно - ? частину нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності боржнику ОСОБА_3

Відповідно до ч.1, ч .2 ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч.1 ст. 58 Закону для оцінки
нерухомого майна державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта
господарювання, який провадить свою
діяльність відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" .

Державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання
чи перебування такої сторони,
достовірно встановленим державним
виконавцем.

У разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.
Витрати, пов'язані з рецензуванням
звіту, несе сторона, яка заперечує
проти результатів оцінки. У разі
незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку в десятиденний строк з дня
отримання відповідного повідомлення
(ч.3,ч.4 ст.58 ЗУ «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до вимог ст.ст.13, 58 Закону
постановою головного державного
виконавця від 26 липня 2013 року
призначено суб'єкта оціночної
діяльності ОСОБА_5 для визначення
вартості арештованого майна. Копія
постанови була направлена сторонам.

Згідно висновку суб'єкта оціночної
діяльності від 27 серпня 2013 року
вартість арештованого майна становить
4 615 181 грн. без ПДВ, про що сторонам
виконавчого провадження в цей же день
було направлено рекомендоване
повідомлення, яке отримано Банком 28
серпня 2013 року.

Вважаючи таку оцінку майна
заниженою, 06 вересня 2013 року Банк
надіслав до ВДВС лист-заперечення
проти результатів оцінки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.58 Закону
України «Про виконавче провадження»
постановою головного державного
виконавця для проведення рецензування
звіту про незалежну оцінку майна від 01
серпня 2013 року призначено суб'єкта
оціночної діяльності ТОВ
«Експерт-Центр».

Згідно висновку рецензента звіт в
цілому відповідає вимогам нормативно
правових актів з оцінки майна, але має
незначні недоліки, які не вплинули на
достовірність оцінки.

Підсумкові висновки рецензента
отримані Банком 24 вересня 2013 року.

Згідно ч.1 ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з

обігу згідно із законом, та майна,
зазначеного в частині восьмій

статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на

прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Нерухоме майно реалізується
виключно на прилюдних торгах
(аукціонах).

В результаті проведеного конкурсу
між торгівельними організаціями 04
жовтня 2013 року Головним управлінням
юстиції у Кіровоградській області та
ПП «Нива -В.Ш.» укладено договір про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів.

Перші прилюдні торги призначені на 28
жовтня 2013 року зі стартовою ціною 4 615 181
грн. без ПДВ, про що Банк отримав
повідомлення філії 12 ПП «Нива- В.Ш.» 14
жовтня 2013 року.

Вказані прилюдні торги не відбулись
через відсутність купівельного попиту
(відсутністю покупців).

Пунктом 4.5.10 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. № 512/5 (із змінами, внесеними згідно з
Наказами Міністерства юстиції)
передбачено: у разі якщо майно не було
продано у зв'язку з відсутністю попиту,
воно підлягає уцінці державним
виконавцем відповідно до чинного
законодавства, яка проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення строку
реалізації майна на комісійних умовах.
Про проведення уцінки майна державним
виконавцем складається акт, у якому
зазначаються реквізити виконавчого
документа та номер виконавчого
провадження, вартість майна, за якою
воно передавалося на реалізацію,
вартість майна після уцінки. Про
проведення уцінки майна та її
результати державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
її проведення повідомляє
спеціалізовану організацію, що
здійснює реалізацію майна.

08 листопада 2013 року листом філії 12 ПП
«Нива - В.Ш.» повідомлено Банк про
призначення других прилюдних торгів з
реалізації ? частини нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1.

До відділу ДВС 18 листопада 2013 року
стягувачем надано лист від 18 листопада
2013 року про залишення за собою в
порядку ст.49 Закону України «Про
іпотеку» нереалізованого майна з
прилюдних торгів, які не відбулись 28
жовтня 2013 року.

З дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулись минуло 10 днів
протягом яких Банк, як він вважав, як
іпотекодержатель міг скористатись
своїм правом, передбаченим ст.49 Закону
України «Про іпотеку» щодо придбання
предмету іпотеки за початковою ціною
шляхом заліку своїх забезпечених вимог
в рахунок ціни майна, тому державним
виконавцем було відмовлено у
задоволенні вимог Банку, про що
повідомлено листом від 22 листопада 2013
року.

Якщо майно не було реалізовано в
установленому порядку після його
уцінки, державний виконавець проводить
повторну уцінку в порядку, визначеному
підпунктом 4.5.10 цього пункту (п.4.5.11.
Інструкції).

Після оголошення перших прилюдних
торгів такими, що не відбулися
державним виконавцем відповідно до
ст.62 Закону України «Про виконавче
провадження» в 10-ти денний строк
проведено уцінку нереалізованого
майна на 5 % про що повідомлено
спеціалізовану торгівельну
організацію - організатора торгів
філію 12 ПП «Нива - В.Ш.». Стартова ціна
майна встановлена в сумі 4 384 421 грн.95
коп..

Другі прилюдні торги ПП «Нива-В.Ш.»
призначено на 25 листопада 2013 року про
що повідомлено Банк 18 листопада 2013 року
письмово.

Другі прилюдні торги з реалізації
нерухомого майна 25 листопада 2013 року
визнано такими, що не відбулись у
зв'язку з відсутністю зареєстрованих
учасників, про що було повідомлено
Банк.

У зв'язку з надходженням 22 листопада
2013 року до ВДВС від боржника заперечень
щодо того, що арештоване майно не є
предметом іпотеки , ВДВС направлено
торгівельній організації зміни до
договору про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, які передбачають
організацію та проведення прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна
без врахування вимог Закону України
«Про іпотеку» .

Оскільки другі прилюдні торги не
відбулись, головним державним
виконавцем 04 грудня 2013 року проведено
повторну уцінку майна на 45 % ,
призначено на 25 грудня 2013 року треті
прилюдні торги і визначена стартова
ціна нерухомого майна - 2 538 349 грн.55 коп.,
про що письмово повідомлено Банк.

Державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом.

Доводи апеляційної скарги про
неправомірність дій головного
державного виконавця щодо уцінки
нерухомого майна, передачі майна на
треті прилюдні торги всупереч вимог
ст.49 Закону України «Про іпотеку», є
безпідставними з огляду на наступне.

Матеріали виконавчого провадження
свідчать про те, що на виконанні
державного виконавця перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь Банку грошових коштів.
Рішення щодо звернення стягнення на
іпотечне майно, відсутнє.

З акту опису й арешту майна від 26
липня 2013 року вбачається, що державним
виконавцем проведено опис майна, а саме
? частини нежитлової будівлі загальною
площею 1789,1 кв.м., що розташована по
АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3 на
підставі Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 17
листопада 2008 року, виданого на підставі
рішення Кіровоградської міської ради
від 10 листопада 2008 року № 1721 (а.с.7-9).

Згідно договору іпотеки № 48.1/05-КЛТ-08
від 28 лютого 2008 року, укладеного між
Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_7 для
забезпечення виконання в повному
обсязі зобов'язань фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 перед Банком за
кредитним договором від 28 лютого 2008
року, передано в іпотеку
іпотекодержателю належне на праві
власності нерухоме майно: житловий
будинок під номером АДРЕСА_1, що
належить іпотекодавцям на підставі
Свідоцтва про право власності,
виданого виконавчим комітетом
Кіровоградської міської ради 25 грудня
2007 року (а.с.28-36).

Пунктом 1.1.2 договору іпотеки
передбачено, що всі зроблені
іпотекодавцем у період дії цього
договору поліпшення, роботи щодо
реконструкції, зміни, доробки,
добудови, прибудови тощо автоматично
стають предметом іпотеки за цим
договором.

У разі закінчення будівництва та
одержання іпотекодавцем свідоцтва про
право власності на предмет іпотеки до
закінчення терміну дії цього договору,
сторони вносять відповідні зміни до
цього договору (.1.1.4 договору).

Як пояснила представник Банку,
після отримання ОСОБА_3 Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно - ?
частину нежитлового приміщення по
АДРЕСА_1, зміни до договору іпотеки не
вносились. Заяву державному
виконавцеві Банк про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за рахунок майна, що перебуває в
іпотеці, не подавав.

Згідно даних Інформаційної довідки
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна підставою
для заборони на нерухоме майно -
житловий будинок та земельну ділянку
по АДРЕСА_1, що належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 є іпотечний договір від 28
лютого 2008 року.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції головний державний
виконавець Борисенко Л.П. пояснила, що
на час опису та арешту ? частини
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, що
належить боржнику, та на даний час
відсутні відомості про те, що це майно є
предметом іпотеки.

У договорі про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна,
спочатку помилково було вказано про
реалізацію предмета іпотеки, тому
після уточнення, що описане майно не
перебуває в іпотеці, було внесено
зміни у вказаний договір щодо
реалізації саме арештованого
нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Представником Банку підтверджено в
судовому засіданні, що рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
або виконавчий напис нотаріуса про
звернення стягнення на іпотечне майно,
відсутні.

За таких обставин, головний
державний виконавець Борисенко Л.П.
правомірно керувалась вимогами
Закону України «Про виконавче
провадження» без урахування вимог ст.49
Закону України «Про іпотеку».

Частиною 5 статті 62 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що не реалізоване на
прилюдних торгах, аукціонах або на

комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може
бути уцінене не більш як на 30 відсотків.

У разі нереалізації майна в
місячний строк з дня проведення
уцінки воно повторно уцінюється в
такому самому порядку, але не більш як
на 50 відсотків початкової вартості
майна.

Матеріалами виконавчого провадження
і матеріалами справи підтверджується,
що головний державний виконавець
здійснив уцінку нерухомого майна в
межах, передбачених ч.5 ст.62 Закону .

Законом та Інструкцією передбачено
за певних умов призначення та
проведення третіх прилюдних торгів.

Оскільки при вчиненні виконавчих
дій головний державний виконавець не
керувався вимогами Закону України «Про
іпотеку», то доводи апеляційної скарги
про порушення ним вимог ч.2 ст.49 Закону
України, є безпідставними.

Згідно ч.6 ст.62 Закону у разі якщо в
місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

Пунктом 4.5.12. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, передбачено, що якщо майно не
було реалізовано в установленому
порядку після його повторної уцінки,
державний виконавець пропонує
стягувачу (стягувачам) залишити це
майно за собою. У разі наявності
кількох стягувачів, які виявили
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, воно передається
в порядку календарного надходження
виконавчих документів до виконання з
урахуванням черговості, визначеної
статтею 44 Закону.

Таким чином, доводи Банку про те, що
головний державний виконавець
повинен був задовольнити вимогу про
придбання Банком майна за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна після других
прилюдних торгів, не ґрунтуються на
Законі України «Про виконавче
провадження» відповідно до якого
вчиняються виконавчі дії.

Ні Законом, ні Інструкцією не
передбачено можливість здійснення
такої пропозиції або задоволення заяви
стягуюча про це щодо арештованого
майна (яке не є предметом іпотеки), до
завершення процедури проведення
третіх прилюдних торгів.

Безпідставними є доводи Банку про те,
що передачею майна на треті прилюдні
торги за ціною 2 538 349 грн.55 коп. Банку
буде завдано шкоди, оскільки при
реалізації арештованого майна з
прилюдних торгів покупцями може бути
запропоновано і значно вищу ціну, ніж
стартова.

Судом встановлено, що оскаржувані
дії головного державного виконавця
були вчинені відповідно до закону, в
межах його повноважень і права чи
свободи заявника не було порушено, тому
скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Суд постановив ухвалу з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, тому відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду залишається
без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст..308,
313-315, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 27 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: