АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7511/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/317/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 03 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м. Полтави в
особі Полтавської міської ради,
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» Полтавської міської ради про
визнання наймачем житлового
приміщення,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом до територіальної
громади м. Полтави в особі Полтавської
міської ради, КП «ЖЕО №2», в якому
просила визнати її наймачем житлового
приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що
вселилася до спірного приміщення, як
член сім'ї квартиронаймача ОСОБА_2
Після смерті останньої, на підставі
рішення Київської районної ради
депутатів трудящих позивачка сама
отримала статус квартиронаймача та
уклала договір найму квартири АДРЕСА_1
Однак вказані документи були знищені
під час пожежі, а на звернення до КП
«ЖЕО №2» щодо визнання
квартиронаймачем позивачка одержала
відмову та рекомендацію звернутися за
вирішенням питання до суду.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 03 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вказує, що законодавець визначив як
передумову зміни договору найму
житлового приміщення - визнання
наймачем іншого члена сім'ї, та при
відмові наймодавця передбачив захист
відповідного права шляхом його
визнання.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 12
жовтня 1976 року ОСОБА_2 на підставі
рішення виконавчого комітету
Київської районної Ради депутатів
трудящих м. Полтави видано ордер №1094 на
вселення до квартири АДРЕСА_1 /а.с.6/.

29 жовтня 1976 року до вказаної квартири
разом із наймачем вселилися та були
зареєстровані її син ОСОБА_3 та дружина
останнього - позивачка по справі.

Після смерті 21 жовтня 1979 року ОСОБА_2 у
спірній квартирі залишилися проживати
ОСОБА_1 та її сім'я, які заселилися та
зареєструвалися там як члени сім'ї
квартиронаймача /а.с.8-9/.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 не зверталася до
відповідача, КП «ЖЕО №2» Полтавської
міської ради, з вимогою про зміну
договору найму на спірну квартиру у
зв'язку зі смертю основного
квартиронаймача ОСОБА_2, та укладення
саме з нею договору найму, а інші члени
її сім'ї, які проживають та
зареєстровані у спірній квартирі, не
надавали своєї згоди в КП «ЖЕО№2»
Полтавської міської ради на укладення
з нею такого договору.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаним висновком з
огляду на наступне.

Стаття 1 ЦПК України закріплює, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Стаття 16 ЦК України визначає перелік
способів захисту цивільних прав та
інтересів. Крім, визначених вказаною
нормою способів, суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим чином,
що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.61 ЖК
Української РСР користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст. 106 ЖК України,
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
сім'ї наймача. У разі відмови
наймодавця у визнанні члена сім'ї
наймача за договором найму спір може
бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.824 ЦК України, у разі
смерті наймача або вибуття його з житла
наймачами можуть стати усі інші
повнолітні особи, які постійно
проживали з колишнім наймачем, або, за
погодженням з наймодавцем, одна або
кілька із цих осіб. У цьому разі договір
найму житла залишається чинним на
попередніх умовах.

З системного аналізу вказаних норм, суд
першої інстанції помилково встановив
відсутність такого способу захисту
права, як визнання особи
квартиронаймачем.

При цьому колегія суддів визнає хибним
висновок районного суду про те, що
ОСОБА_1 не зверталася до відповідача за
врегулюванням спірного питання.

Матеріали справи містять повідомлення
КП «ЖЕО №2», згідно якого останній не
має правових підстав для визнання
позивачки квартиронаймачем жилого
приміщення за адресою: АДРЕСА_1
оскільки відсутні відомості про її
заселення до вказаного житла.

В п.9 постанови №2 від 12 квітня 1985 р.
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» (з відповідними змінами)
роз'яснено, що вирішуючи спори про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні,
зокрема: чи була письмова згода на це
всіх членів сім'ї наймача, чи приписані
вони в даному жилому приміщенні, чи
було це приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Як вбачається з довідки №2/3984 КП «ЖЕО
№2» позивач була зареєстрована у
спірному житлі з 29 жовтня 1976 року /а.с.9/.

Враховуючи необхідність надання згоди
квартиронаймача на проведення
відповідної реєстрації, вселення
позивачки до квартири покійної
свекрухи проведено на законних
підставах.

Крім того, матеріали справи містять
згоду членів сім'ї ОСОБА_1, які
проживають разом із нею у спірному
житлі, на визнання її квартиронаймачем
/а.с.31,33,34,36/.

З урахуванням встановлених обставин та
цитованих норм, колегія суддів
приходить до висновку про законність
вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для
їх задоволення.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК України щодо законності і
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для його
скасування та ухвалення нового рішення
по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 03 грудня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

Визнати ОСОБА_1 наймачем квартири
АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
П.М. Карнаух

СУДДІ:
/підпис/ Л.І. Пилипчук

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух