АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Барановської Л.В.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 вересня 2014р. про відмову у
задоволенні скарги ОСОБА_1 на
неправомірні дії старших державних
виконавців Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
Черухи Олександра Миколайовича,
Аввакумової Юлії Олександрівни,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра»,

встановила:

заявник звернувся до суду із скаргою, в
якій просив визнати неправомірними дії
державного виконавця ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києва Аввакумової Ю.А. в
частині винесення постанови про
повернення виконавчого документа від 10
грудня 2013р. за виконавчим листом від 4
квітня 2012р. без вирішення питання про
зняття арешту з майна та заборони на
його відчуження, скасувати арешт,
накладений постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 26 листопада 2012р. в
межах виконавчого провадження № 33233830,
винесену державним виконавцем
Аввакумовою Ю.О., за якою накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_1, зобов'язати старшого
державного виконавця ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві Черуху О.М. зняти
арешт та заборону відчуження
будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1,
зобов'язати старшого державного
виконавця Черуху О.М. виключити запис з
Єдиного реєстру заборон відчужень
об'єктів рухомого майна щодо
накладення арешту та заборону
відчуження будь-якого майна, яке
належить ОСОБА_1

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_1
посилався на те, що у порушення вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції з організації
примусового виконання рішень, яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України 2 квітня 2012р., та
Інструкції про проведення виконавчих
дій, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України 15 грудня
1999р., державний виконавець Аввакумова
Ю.О., прийнявши постанову про
повернення виконавчого листа
стягувачу, не скасувала арешт, який був
накладений на його майно за час
виконання рішення суду про стягнення з
нього заборгованості.

Також заявник зазначав, що 5
травня 2014р. звернувся із заявою до ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
арешту, але отримав відмову, підписану
старшим державним виконавцем Черухою
О.М.

Заявник стверджував, що вказані
дії державного виконавця не
відповідають вимогам закону та
порушують його права.

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12547/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Саламон О.Б.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Ухвалою суду від 11 вересня 2014р. у
задоволенні скарги відмовлено.

- 2 -

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати,
постановити нову ухвалу про
задоволення скарги.

Апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, пояснення старшого державного
виконавця Черухи О.М., який просив
залишити ухвалу суду без змін, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що постановою
старшого виконавця ВДВС Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
від 5 липня 2012р. відкрито виконавче
провадження № 33233830 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 23
264грн. 23коп.

Постановою державного виконавця
ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві
АввакумовоїЮ.О. від 26 листопада 2012р.
накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у
межах суми стягнення та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Деснянського районного
управлення юстиції у м. Києві
Аввакумової Ю.О. від 10 грудня 2013р.
виконавчий документ повернуто
стягувачу у зв'язку із не розшуком
майна боржника відповідно до п. 7 ч. 1 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відмовляючи у задоволенні
скарги, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для зняття чи
скасування арешту, який був накладений
на майно ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку.

Частиною 1 статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження
за рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків не стягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

Частина 2 даної норми передбачає,
що у разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Отже, вищезазначеними нормами
матеріального права передбачено, що
накладений арешт на майно боржника
знімається державним виконавцем у разі
закінчення виконавчого провадження та
направлення виконавчого документу
суду або органу, який його видав, а не
при поверненні виконавчого документа
стягувачу.

Підстави закінчення виконавчого
провадження, визначенні у статті 49
Закону України

- 3 -

«Про виконавче провадження», і вони є
відмінними від обставин, які зазначені
у статті 47 цього закону і які є
підставою для повернення виконавчого
листа стягувачу.

Аналіз норм Закону України «Про
виконавче провадження», які
передбачають підстави для повернення
виконавчого документа та закінчення
виконавчого провадження, свідчить, що
вказані поняття не є тотожними і мають
різні наслідки, зокрема, у разі
повернення виконавчого документа
стягувачу, він має право на повторне
пред'явлення його до виконання, що
заборонено у разі закінчення
виконавчого провадження.

Крім того, арешт з майна боржника
не підлягає скасуванню у разі не
стягнення виконавчого збору, а з
наданої апеляційному суду постанови
від 10 вересня 2012р. вбачається, що з
ОСОБА_1 стягнуто 2 326грн. 42коп.
виконавчого збору по виконавчому
провадженні № 33232830, який боржником не
сплачено.

Посилання апелянта на порушення
державним виконавцем вимог п. 4.10.
Інструкції про проведення виконавчих
дій, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999р., колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки вказаним
пунктом Інструкції визначені дії
державного виконавця у разі завершення
(закінчення) виконавчого провадження.
Дії державного виконавця у разі
повернення виконавчого документа
визначені у п. 4.11. зазначеної
Інструкції, і даний пункт не передбачає
обов'язку державного виконавця у разі
повернення виконавчого документа
стягувачу вирішувати питання про
скасування арешту, накладеного на
майно боржника.

Також безпідставними колегія
суддів вважає твердження апелянта про
неправомірне не застосування судом п.
3.17 Інструкції з організації
примусового виконання рішень, яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012р.,
оскільки даним пунктом визначено, що у
постанові про повернення виконавчого
документу стягувачу необхідно
зазначати підстави повернення та
наслідки завершення виконавчого
провадження.

Постанова старшого державного
виконавця від 10 грудня 2013р. містить
обставини, з яких виконавчий документ
повертається стягувачу, а також
роз'яснення права стягувача повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання в строк до 10 грудня 2014р.

Колегія суддів погоджується з
доводами апелянта про те, що суд
неправомірно зазначив про втрату
чинності вказаним пунктом Інструкції
та статтями 37, 40, 40-1 Закону України «Про
виконавче провадження», однак, дана
обставина не впливає на правильність
вирішення даного спору, тому
відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути підставою для скасування
судового рішення.

Судом повно встановлені
обставини справи, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення спору, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування ухвали суду та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 11 вересня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: