У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 25 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 8 липня 2008 року між
ним та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір на суму 30 000 грн з кінцевим
строком погашення 8 липня 2010 року. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору між банком та
ОСОБА_5 укладено договір поруки.
Посилаючись на те, що позичальник
належним чином умови кредитного
договору не виконував, просив суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість у сумі 35 641 грн 37
коп.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 25
листопада 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 26 468 грн 47
коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 10 лютого 2014 року
рішення районного суду змінено:
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» відсотки за користування
грошовими коштами у сумі 7 837 грн 67 коп.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
зазначені судові рішення в частині
відмови в задоволенні позову та в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

В іншій частині рішення суду не
оскаржуються, а тому апеляційному
перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення заборгованості з
поручителя, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
кредитором пропущено шестимісячний
строк пред'явлення вимоги до
поручителя, а тому порука припинилася.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині суми відсотків за
користування кредитом, суд апеляційної
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що рішенням суду, що набрало
законної сили, стягнуто з відповідача
на користь позивача суму
заборгованості, а оскільки рішення
суду було виконано майже через два роки
після його ухвалення, то є підстави для
застування до спірних правовідносин ч.
2 ст. 625 ЦК України.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції в незмінній при
апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 25
листопада 2013 року в незмінній при
апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 10 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко