Цивільна справа №760/7181/14-ц
№2/760/3092/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зінченко
С.В.,

при секретарі
Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» про
захист прав споживачів та визнання
недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив визнати
недійсним договір про надання
споживчого кредиту №0 від 23.05.2008
року, що був укладений між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 і за яким
позивачу був наданий кредит в сумі 84000
долари США на строк з 23.05.2008 року по
23.05.2029 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що даний договір було укладено з
порушенням чинного законодавства, а
саме ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» та п.п. 2.1, 2.2, 2.3,
2.4, 3.8 Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених Постановою
Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, якими
передбачено обов'язок банку надати
споживачу у письмовій формі інформацію
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту і отримати від
споживача письмове підтвердження про
ознайомлення із вказаною інформацією.

Як вказує позивач, при укладенні
договору АКІб «УкрСиббанк» не було
виконано вказаних вимог, а тому
позивач, як споживач кредитних послуг,
був введений в оману щодо обставин, що
мають істотне значення, і тому такий
договір має бути визнаний недійсним
судом на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України
із відповідним відшкодуванням збитків.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
проси про їх задоволення, посилаючись
на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала
(а.с.36-38), зазначивши, що при підписанні
договору позивач засвідчив своє
волевиявлення на його укладення, зі
змістом договору та його істотними
умовами, в тому числі передбаченими
Законом України «Про захист прав
споживачів», був ознайомлений, такі
йому були зрозумілі і на їх
застосування він погодився.

Суд, заслухавши пояснення
представників та дослідивши матеріали
справи, приходить до наступних
висновків.

Встановлено, що 23.05.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №0 і за яким
позивачу був наданий кредит в сумі 84000
долари США на строк з 23.05.2008 року по
23.05.2029 року.

Як вказує позивач, даний договір було
укладено з порушенням чинного
законодавства, а саме ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 3.8 Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління НБУ від 10.05.2007
року №168, якими передбачено обов'язок
банку надати споживачу у письмовій
формі інформацію про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту і отримати від споживача
письмове підтвердження про
ознайомлення із вказаною інформацією.

Так, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», в редакції від 13.01.2006
року чинній на час укладення договору,
було встановлено, що перед укладенням
договору про надання споживчого
кредиту кредитодавець зобов'язаний
повідомити споживача у письмовій формі
про: 1) особу та місцезнаходження
кредитодавця; 2) кредитні умови,
зокрема: а) мету, для якої споживчий
кредит може бути витрачений; б) форми
його забезпечення; в) наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, в тому числі між
зобов'язаннями споживача; г) тип
відсоткової ставки; ґ) суму, на яку
кредит може бути виданий; д) орієнтовну
сукупну вартість кредиту та вартість
послуги з оформлення договору про
надання кредиту (перелік усіх витрат,
пов'язаних з одержанням кредиту, його
обслуговуванням та поверненням,
зокрема таких, як адміністративні
витрати, витрати на страхування,
юридичне оформлення тощо); е) строк, на
який кредит може бути одержаний; є)
варіанти повернення кредиту, включаючи
кількість платежів, їх частоту та
обсяги; ж) можливість дострокового
повернення кредиту та його умови; з)
необхідність здійснення оцінки майна
та, якщо така оцінка є необхідною, ким
вона здійснюється; и) податковий режим
сплати відсотків та про державні
субсидії, на які споживач має право, або
відомості про те, від кого споживач
може одержати докладнішу інформацію; і)
переваги та недоліки пропонованих схем
кредитування.

Також п.п.2.1, 2.2 та 2.3 Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління НБУ від 10.05.2007
року передбачено, що банки зобов'язані
перед укладенням кредитного договору
надати споживачу в письмовій формі
інформацію про умови кредитування, а
також орієнтовну сукупну вартість
кредиту, зазначивши таке: а)
найменування та місцезнаходження
банку - юридичної особи та його
структурного підрозділу; б) умови
кредитування, зокрема: можливу суму
кредиту;строк, на який кредит може бути
одержаний; мету, для якої кредит може
бути використаний; форми та види його
забезпечення; необхідність здійснення
оцінки майна та, якщо така оцінка є
необхідною, ким вона здійснюється;
наявні форми кредитування з коротким
описом відмінностей між ними, у тому
числі між зобов'язаннями споживача; тип
процентної ставки (фіксована, плаваюча
тощо); переваги та недоліки
пропонованих схем кредитування; в)
орієнтовну сукупну вартість кредиту з
урахуванням: процентної ставки за
кредитом, вартості всіх супутніх
послуг, а також інших фінансових
зобов'язань споживача, які пов'язані з
отриманням, обслуговуванням і
погашенням кредиту (у тому числі на
користь третіх осіб - страховиків,
оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів
тощо); варіантів погашення кредиту,
уключаючи кількість платежів, їх
періодичність та обсяги; можливості та
умов дострокового повернення кредиту;
г) інші умови, передбачені
законодавством. Інформація про платежі
споживача, які зазначені в пункті 2.1
цієї глави, надається з обов'язковим
зазначенням бази їх розрахунку
(зазначається сума, на підставі якої
робиться розрахунок, зокрема сума
наданого кредиту, сума непогашеного
кредиту, фіксована сума тощо). У разі,
якщо окремі умови кредитування
діятимуть протягом не всього строку
користування кредитом, банки мають
обов'язково ознайомити споживача з
умовами, а також зі строком, протягом
якого діятимуть такі умови, та з
порядком інформування споживача про їх
зміну.

Як вказує позивач, при укладенні
договору АКІБ «УкрСиббанк» не було
виконано вказаних вимог, а тому
позивач, як споживач кредитних послуг,
був введений в оману щодо обставин, що
мають істотне значення, і тому такий
договір має бути визнаний недійсним
судом на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України
із відповідним відшкодуванням збитків.

В то же час, як встановлено судом,
пунктом 10.13 договору про надання
споживчого кредиту №0 від 23.05.2008
року встановлено, що підписання
позичальником даного договору
свідчить про те, що всі умови даного
договору йому зрозумілі і він вважає їх
справедливими по відношенню до нього і
перед підписанням даного договору
позичальником отримано інформаційний
лист відповідно до вимог чинного
законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» (а.с.10).

При цьому кожна сторінка договору
підписана позичальником, що свідчить
про його повне ознайомлення зі змістом
такого договору та розуміння його умов.

Також пунктом 9.2 договору визначено, що
підписанням даного договору
позичальник підтверджує, що він
повністю розуміє всі умови цього
договору, свої права та обов'язки за цим
договором і погоджується з ними.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Так, під обманом слід розуміти певні
винні та навмисні дії сторони, яка
намагається запевнити іншу сторону про
такі властивості й наслідки правочину,
які насправді настати не можуть, але
для сторони, що вчиняє обман, наслідки
правочину, що вчиняється, є відомими й
бажаними.

Такий обман може відбуватись як у
вигляді активної поведінки, так і у
вигляді бездіяльності або
замовчування про певні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Правочини, що вчинені під впливом
обману, належать до оспорюваних
правочинів, а тому наявність обману як
такого та наявність дій сторони
правочину щодо вчинення обману мають
бути доведені особою, яка діяла під
впливом обману.

Представником позивача в його
поясненнях по суті поданого позову та в
самій позовній заяві не подано жодного
доказу наявності в діях відповідача
АКІБ «УкрСиббанк» вищевказаних ознак
вчинення обману позичальника при
укладенні спірного правочину.

Твердження позивача та його
представника про обман позичальника
носять декларативний характер, не
підтверджені належними доказами та
спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено з матеріалів справи та
пояснень представників, наданих в
судовому засіданні, також письмових
пояснень, долучених до матеріалів
справи, кредитний договір укладений
сторонами не суперечить моральним
засадам суспільства, особи, які їх
вчинили мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності та їх
волевиявлення були вільним і
відповідало їхній внутрішній волі,
вказаний правочин вчинений у формі,
встановленій законом, і спрямований на
настання реальних правових наслідків,
що обумовлені ним.

Судом також встановлено, що умови
укладеного договору сторонами
визнавались та виконувались
відповідно до порядку встановленого
таким договором, жодних вимог щодо
зміни окремих положень даних договору
сторонами раніше не вимагалось, що
підтверджує вільне волевиявлення
сторін при укладанні такого договору,
повне розуміння сторонами змісту таких
договорів та наслідки їх укладання.

Виходячи з викладеного, суд вважає
необґрунтованими та недоведеними
твердження позивача про
невідповідність кредитного договору
вимогам законодавства, оскільки
позивачем було підписано такий
кредитний договір, а отже він розумів
наслідки такого підписання та
погодився на умови такого договору, а
саме твердження про недійсність умови
договору виникло в позивача через
труднощі з виконанням умов кредитного
договору.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про захист прав споживачів»,
постановою Пленуму Верховного суду
України №5 від 12.04.1996 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»,
ст.ст. 3, 13, 16, 203, 215, 217, 230, 236, 525, 601, 611, 626
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» про
захист прав споживачів та визнання
недійсним кредитного договору -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 3654
гривень 00 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до суду апеляційної
інстанції через місцевий суд, що
ухвалив оскаржуване рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: