АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Наборозняк М.І.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М.,
Іванченка М.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
управління матеріально-технічного
забезпечення Національної академії
наук України на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 13 серпня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної академії наук України про
визнання незаконними наказів,
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 21.05.2014 року звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідача, в
якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ
№6 Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук України
(надалі - Управління) від 27.02.2014 року в
частині зазначення в ньому про
виведення із штатного розкладу
вказаного підприємства штатної посади
«заступника начальника управління» та
введення штатної посади «заступника
начальника управління з економічних
питань» .

визнати незаконним та скасувати наказ
№33-к Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук від 28.04.2014
року щодо звільнення з роботи ОСОБА_2 за
п.6 ст. 36 КЗпП України.

поновити його на роботі у Державному
управлінні матеріально-технічного
забезпечення Національної Академії
наук України на посаді заступника
начальника управління.

стягнути з відповідача на його користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу за період з дня
звільнення по дату ухвалення рішення
суду;

стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду-в сумі 4350 грн.

Позов мотивував тим, що він працював в
Управлінні з 09.07.2012 року начальником
відділу маркетингу, а з 19.10.2012 року був
переведений на посаду заступника
начальника Управління з окладом 4350
грн.; трудові обов`язки виконував
належним чином , зауважень по роботі не
мав; на початку 2014 року між керівником
Управління (його начальником ОСОБА_3 та
ним почали виникати суперечки ,
оскільки він (позивач) не бажав
виконувати неправомірні
розпорядження ОСОБА_4

27.02.2014 року йому було надано для
ознайомлення наказ Управління №6 від
тієї ж дати за підписом ОСОБА_4 про
майбутні зміни істотних умов праці у
зв`язку з проведенням структурних та
кадрових змін. В цьому наказі зазначено
про те, що з 29.04.2014 року із штатного
розкладу Управління виводиться посада
заступника начальника управління та
вводиться штатна посада заступника
начальника управління з економічних
питань»; оклад обох посад однаковий - 4235
грн.

Вважає, що адміністрація відповідача
під виглядом оптимізації виробництва з
метою його незаконного звільнення ,
«переслідуючи його» скоротила саме
його посаду, одночасно створила ніби то
нову посаду з таким же окладом, як і був
у нього. Тому він відмовлявся від
підписання наказу №6 та письмового
попередження. Наказом №33 від 28.04.2014
року він був звільнений з роботи на
підставі п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України через
відмову продовження роботи у зв`язку
зі зміною умов праці». В той же день
йому видано трудову книжку. Вважає, що
накази №6 та №33 були прийняті з
порушенням : ст. ст. 32, 36 КЗпП України;
змін в організації виробництва і
умов праці в Управлінні не було;
фактично відбулось фіктивне
скорочення його посади та введення
аналогічної посади. Крім того, просив
стягнути з відповідача
середньомісячний заробіток у зв`язку
із вимушеним прогулом та моральну
шкоду , яку він оцінює в розмірі своєї
місячної зарплати - 4350 грн., та
посилається на те, що внаслідок
суттєвого порушення його трудових прав
та незаконного звільнення він з
острахом ставиться до свого
майбутнього у зв`язку із неможливістю
забезпечити свою родину, він має
проблеми з приводу працевлаштування
(йому 52 роки), він морально страждає
через приниження та неможливість
довести свою правоту, порушення його
прав вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13 серпня 2014 року
визнано незаконним та скасовано наказ
№6 Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
"Національної Академії наук від 27.02.2014
року в частині зазначення в ньому про
виведення із штатного розпису
вказаного підприємства штатної посади
«заступника начальника управління» та
введення штатної посади «заступника
начальника управління з економічних
питань» .

Визнано незаконним та скасовано наказ
№33-к Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук від 28.04.2014
року щодо звільнення з роботи ОСОБА_2 за
ст.. .6 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі у
Державному управлінні
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук на посаді
заступника начальника управління .

Стягнуто з Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук (м. Київ,
просп. Академіка Вернадського, 34-6, ІПН
73, на користь ОСОБА_2, який
проживає у АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 28.04.2014
року по 13.08.2014 року (включно, по дату
ухвалення рішення суду) в сумі 23799 грн. 46
коп., а також моральну шкоду - в сумі 1
тис грн.., а всього 24 799 грн. 46 коп.

В решті вимог - відмовлено.

Стягнуто з Державного управління
матеріально-технічного забезпечення
Національної Академії наук на користь
держави судовий збір 487 грн. 20 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив про скасування судового
рішення з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позову.

В скарзі посилався на те, що суд
безпідставно втрутився в організацію
праці відповідача, та помилково
скасував наказ, яким вносились зміни до
штатного розпису відповідача. Також
суд не врахував, що при прийомі
позивача на роботу на посаду
заступника управління не був
врахований кваліфікаційний рівень
позивача, який за своєю освітою не може
займати посаду заступника начальника
управління з економічних питань.

Висновок суду про те, що відповідачем
було допущено порушення колективного
договору при внесенні змін в
організацію управління є недоведеним.

Суд дійшов помилкового висновку, що
відповідач не дотримався норм
трудового законодавства при
звільненні позивача, який був
попереджений про істотні зміни умов
праці, проте відмовився продовжити
роботу у відповідача на запропонованій
посаді з меншою заробітною платою.
Також суд при розгляді справи грубо
порушив норми процесуального права,
позбавивши відповідача можливості
взяти участь в судовому розгляді
справи та надати суду докази на
підтвердження своїх заперечень.

Заперечуючи проти апеляційної скарги,
позивач подав апеляційному суду
письмові заперечення, в яких вказував
на те, що суд правильно врахував
порушення відповідача при зміні в
організації виробництва, так як не
погодив з трудовим колективом зміни,
які вносились до штатного розпису.

Суд вірно застосував ст.ст. 32 та 36 КЗпП
України, та обґрунтовано задовольнив
позов, так як позивачу не пропонувалась
посада заступника начальника
управління з економічних питань, від
якої він не відмовлявся. Позивач
вказував на те, що атестація у
відповідача не проводилась , а тому він
міг зайняти нововведену посаду
заступника начальника управління з
економічних питань за своєю
кваліфікацією.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи скарги
підтримав.

Представник позивача та позивач доводи
скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до п.6ч.1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є відмова працівника від
продовження роботи у зв`язку із зміною
істотних умов праці. Задовольняючи
позов частково суд вважав
встановленими такі обставини.

Наказом №6 від 27.02.2014 року у в
Управлінні заплановано з 29 квітня 2014
року вивести із штатного «розкладу»
посаду заступника начальника
управління з окладом 4235 грн. та ввести
посаду заступника начальника
управління з економічних питань з
окладом 4235 грн. (а.с.8). Першим пунктом
цього наказу визначено попередження
ОСОБА_2 про майбутні зміни істотних
умов його праці з 29 квітня 2014 року.

В акті від 27.02.2014 року (а.с.10) вказано, що
ОСОБА_2 було запропоновано посаду
менеджера з оренди з окладом 2700 грн.

Наказом №33 від 28.04.2014 року ОСОБА_2
звільнено з роботи у зв`язку із
відмовою від продовження роботи у
зв`язку зі зміною істотних умов праці,
згідно з п. 6 ст. 36КЗПП України .

Визнаючи незаконним наказ про
виведення з штатного розпису
відповідача посади заступника
начальника управління та введення
замість неї посади заступника
начальника управління з економічних
питань, а також визнаючи незаконним
звільнення позивача , суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не довів що мали місце зміни в
організації виробництва, які стали
причиною для змін умов праці позивача,
а також відповідач не дотримався вимог
трудового законодавства проводячи
такі зміни, не отримавши згоду
трудового колективу, чим порушив умови
колективного договору.

Колегія суддів з таким висновком
погодитись не може, так як суд першої
інстанції не повно встановив обставини
справи, які мали правове значення для
її вирішення, а також не вірно
застосував норми матеріального права ,
порушив процесуальні норми, які
призвели до неправильного вирішення
спору.

Державне управління
матеріально-технічного забезпечення
НАН України відповідно до вимог статі 63
ГКУ є державним унітарним комерційним
підприємством (надалі Підприємство
ДУМТЗ НАН України) яке діє на підставі
статуту. Згідно з п. 6.1. статуту ДУМТЗ
НАН України загальне керівництво
Підприємством здійснюється
начальником управління, який
призначається та звільнюється з цієї
посади Президією НАН України.

Згідно з вимогами п. З статті 64 ГКУ
Підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис. Згідно з вимогами п.п. З, 5 статті
65 ГКУ для керівництва господарською
діяльністю підприємства власник або
уповноважений ним орган призначає
керівника підприємства. Керівник
підприємства формує адміністрацію
підприємства і вирішує питання
діяльності підприємства в межах та
порядку, визначених установчими
документами.

Керівник Підприємства який є
начальником Управління, у межах своїх
посадових обов'язків зокрема:

видає в межах своєї компетенції накази
і розпорядження, а також перевіряє їх
виконання;

затверджує штатний розклад
Підприємства, положення про відділи,
структурні підрозділи;

встановлює компетенцію своїх
заступників, керівників структурних
підрозділів та інших керівних
працівників;

згідно з трудовим законодавством
України укладає і розриває трудові
договори та угоди з працівниками та
трудовим колективом, застосовує
заохочення і накладає стягнення.

16 січня 2014 року до керівника
відповідача надійшло звернення
трудового колективу, яке було
підписане 29 членами трудового
колективу, в якому окрім іншого
трудовий колектив просив керівника
захистити трудовий колектив від
протиправного використання ОСОБА_2,
наданих йому посадових повноважень та
пов`язаних із цим можливостей.

27.01.2014р. на адресу керівника
Підприємства від начальника Планово -
економічного відділу Баукіної О.М.
надійшла доповідна записка (а.с.48- а.с.50)
про те, що посадові та функціональні
обов'язки заступника керівника
Управління матеріально-технічного
забезпечення НАН України, посаду якого
обіймав Позивач, фактично не
виконуються ним особисто та дублюються
функціональними та посадовими
обов'язками як начальника управління
так і обов'язками працівників
планового відділу, товарних відділів,
головним інженером, тощо.

Керівником Підприємства, в межах його
компетенції, було вирішено внести
зміни в організацію праці ДУМТЗ НАН
України.

Було вирішено внести до штатного
розкладу наступні зміни:

Вивести зі штату посаду заступника
начальника управління.

Вивести зі штату посаду начальника
планово - економічного відділу.

Запровадити нові штатні одиниці: -

Заступника начальника управління з
економічних питань

Менеджера з оренди служби головного
інженера.

На виконання цього рішення
Підприємством було видано Наказ № 6 від
27.02.2014 року та внесено відповідні зміни
до штатного розкладу.

В результаті проведення таких змін в
організації праці в ДУМТЗ НАН України,
мала місце також економія грошових
коштів на суму 7665 грн. на місяць.

фонду заробітної плати - у сумі 5595 грн.
на місяць;

нарахувань на зарплату - у сумі 2070 грн.
на місяць.

Такі зміни в організаційній структурі
ДУМТЗ НАН України, були необхідні для
належної господарської діяльності
Підприємства та виконання його
статутних завдань.

Організація праці на підприємстві,
містить, зокрема такі елементи: робота
з кадрами; поділ праці, тобто
розміщення працівників по робочим
місцям і закріплення за ними
визначених обов'язків, кооперація
праці, тобто встановлення системи
виробничого взаємозв'язку між
працівниками, тощо.

Визнаючи незаконним наказ № 6 від
27.02.2014 року, яким були внесені зміни в
організацію праці, та до штатного
розкладу відповідача, суд фактично
втрутився у його дискреційні
повноваження (певний ступінь свободи,
вільний розсуд) при прийнятті рішення,
тобто, коли у межах, які визначені
законом, керівний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення за
певними критеріями.

При цьому судом першої інстанції не
було враховано , що доцільність змін в
організацію виробництва і праці
виходить за межі компетенції суду і
виходить за межі завдань, покладених на
судочинство.

Право визначити чисельність і штат
працівників належить тільки
власникові або уповноваженому органу
підприємства. Власник має право , на
свій розсуд, вносити зміни в штатний
розпис.

Висновок суду першої інстанції про
недоведеність відповідачем внесення
змін до посадових обов`язків нової
посади начальника управління з
економічних питань, яка не була
запропонована позивачу є помилковим,
тому, що суд в порушення норм
процесуального права, а саме ст.ст. 74,75,
169 ЦПК України позбавив відповідача
можливості надати докази на
підтвердження своїх заперечень.

Так, відповідно до судової повістки,
яка була виписана відповідачу та
надійшла йому поштою, судове засідання
на 13 серпня 2014 року було призначене на
14 годин 20 хвилин, а відповідно до
журналу судового засідання воно було
проведене судом о 12 годині 30 хв. , без
участі представника відповідача.

З долученої до апеляційної скарги
довідки . в якій зазначені посадові
обов`язки начальника управління та
начальника управління з економічних
питань, апеляційним судом встановлено,
що до повноважень заступника
начальника управління з економічних
питань були включені окрім інших,
посадові обов`язки здійснювати
контроль та організацію роботи
економічної діяльності управління,
складання фінансового плану,
керівництво над підготовкою річних та
квартальних планів структурних
підрозділів, підготовка кошторисів
бюджетних коштів і т.п.

Виконання таких обов`язків потребує
економічної освіти, яку позивач не має,
а тому висновок суду, про те, що
позивачу мала бути запропонована
вказана посада не відповідає вимогам
закону, тому, що на думку колегії
відповідач мав право з урахуванням
кваліфікаційного рівня своїх
працівників вносити зміни в
організаційну структуру свого
підприємства, та визначати посадові
обов`язки заступника начальника
управління на власний розсуд.

Відповідно до вимог статті 21 КЗпП
України трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу за
певним фахом (посадою). При визначенні
кола обов'язків працівника береться
сама спеціальність (посада), а також
кваліфікація.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
судами трудових спорів» від 06
листопада 1992 року № 9, припинення
трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при
відмові працівника від продовження
роботи зі зміненими істотними умовами
праці може бути визнане обґрунтованим,
якщо зміна істотних умов праці при
провадженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою викликана змінами в
організації виробництва і праці.

Так, як позивач має юридичну та
зоотехнічну вищі освіти, з урахуванням
його кваліфікаційного рівня, та
посади, яку позивач займав в управлінні
раніше -начальник відділу маркетингу,
та за відсутності скорочення
чисельності працівників на
підприємстві, тому, що замість двох
посад, які зазначались вище, вводилось
також дві нові посади, але з іншим
розподілом функціональних обов`язків,
позивачу було запропоновані нові умови
праці , продовжити роботу у відповідача
на посаді менеджера з оренди служби
головного інженера, проте з меншим
розміром заробітної плати, так як коло
функціональних обов`язків позивача
значно зменшувалось .

Позивач був попереджений про майбутні
зміни істотних умов праці. Так 27 лютого
2014 року Позивачу був наданий для
ознайомлення наказ № 6 від 27.02.2014 року,
та письмове попередження від 27.02.2014р.
про зміну умов праці. (а.с.51-а.с. 52)

Проте позивач відмовився продовжити
роботу у відповідача, що не заперечував
в суді, та вбачається зі змісту його
позовної заяви, в якій він вказує, що
відмовився поставити свій підпис в
наказі, в якому його повідомляли про
введення нової посади начальника
управління з економічних питань з
іншими функціональними обов`язками та
йому пропонувалась інша робота за його
кваліфікацією, але на гірших оплатних
умовах.

Таке попередження відповідачем було
проведено за два місяці до звільнення,
а тому висновок суду про те, що
відповідачем були порушені вимоги ст.
32, 36 КЗпП України спростовується
наявними в справі письмовими доказами.

Посилання позивача та суду на
порушення відповідачем умов
колективного договору при внесенні
змін в організацію роботи в управлінні
є недоведеним тому, що суду такий не
надавався, судом не досліджувався, та
не заявлялось клопотання про його
витребування.

Колективним договором ДУМТЗ НАН
України не передбачено обов'язку
адміністрації щодо погодження з
профкомом або трудовим колективом змін
в організації праці, які відбуваються
відповідно до вимог статті 32 КЗпП.

Крім того, колегією враховується, що
зміни, які були запроваджені у
відповідача, відбувались в тому числі і
на підставі звернення трудового
колективу, про яке зазначено вище та
яке підписало 2/3 його членів.

Також, апеляційним судом враховується,
що ДУМТЗ НАН України відповідно до
своїх статутних завдань здійснює
закупівлі за кошти Державного бюджету
України для установ НАН України, тому
штатний розклад передбачає посади з
урахуванням структури самого
Підприємства та його завдань, які
надаються Відповідачу Президією НАН
України. До прийняття Позивач на посаду
заступника начальника управління,
попередні заступники виконували
обов'язки, які стосуються статутної
діяльності ДУМТЗ НАН України з
закупівлі товарів робіт, послуг за
кошти Державного бюджету України для
установ НАН України.

Позивач спочатку мав ці обов'язки, був
головою комітету конкурсних торгів,
однак ці обов'язки не зміг виконувати з
причини відсутності спеціальності
відповідного напрямку та
кваліфікації. Згідно з наказом № 56 від
26 жовтня 2012 р. був призначений головою
комітету конкурсних торгів, а згідно з
наказом № 7 від 12 березня 2014 р. був
звільнений від цих обов'язків, що
підтверджується довідкою про стан
роботи комітету конкурсних торгів
ДУМТЗ НАН України (а.с.46-а.с.47).

При укладанні трудового договору з
Позивачем, при його оформленні, на
посаду заступника начальника
управління, старшим інспектором з
кадрів були допущені порушення, не
були прийняті до уваги кваліфікаційні
вимоги до посади, на яку він був
переведений згідно з наказом № 63-к від
19 жовтня 2012 р.

Перелік обов'язків Позивача складений
без урахування його кваліфікації,
спеціальності, досвіду роботи. Так
пунктом 8 Посадової інструкції
передбачено кваліфікаційні вимоги на
посаді заступника начальника
управління, однак вони не були виконані
на момент укладання з Позивачем
трудового договору на вказаній посаді.
(Повна вища освіта відповідного
напрямку підготовки (магістр,
спеціаліст) стаж роботи на посаді
керівника не менше 5 років).

Посилання Позивача на те, що «відбулося
скорочення лише його посади, з
одночасним створенням аналогічної
посади» не відповідає дійсним
обставинам справи.

Виходячи із своїх повноважень,
передбачених статутом начальник
управління мав право встановити
компетенцію своїх заступників, тому
він запровадив посаду заступника
начальника управління з економічних
питань, при цьому посадові обов'язки
заступника начальника управління з
економічних питань є іншими, а ніж
посадові обов'язки заступника
начальника управління, що існували
раніше.

Враховуючи, вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
звільнення позивача було проведено без
порушення норм трудового
законодавства, а тому позовні вимоги
останнього про поновлення на роботі
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди також не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
рішення суд першої інстанції в даній
справі підлягає скасуванню, так як суд
не повно встановив обставини справи,
які мали значення для її вирішення, не
вірно застосував норми матеріального
права, порушив процесуальні норми, які
привели до неправильного вирішення
спору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
управління матеріально-технічного
забезпечення Національної академії
наук України задовольнити

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 13 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову ОСОБА_2 до Державного
управління матеріально-технічного
забезпечення Національної академії
наук України про визнання незаконними
наказів, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, - відмовити в повному
обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді: