У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А., Писаної Т.О.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Приватного підприємства «Жилтранс» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості з
оплати послуги з утримання будинку та
прибудинкової території,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 23 січня 2014 року та
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Приватне підприємство
«Жилтранс» (далі - ПП «Жилтранс»)
звернулось до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_6, мотивуючи його тим,
що відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1 та отримує послуги з утримання
будинку та прибудинкової території,
які надає позивач. Оскільки ОСОБА_6 не
здійснює оплату наданих ПП «Жилтранс»
послуг, за період з травня 2007 року по
жовтень 2010 року утворилася
заборгованість у розмірі 7 289
грн 27 коп.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути із
відповідача на свою користь
заборгованість за надані послуги у
розмір 7 289 грн 27 коп.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 23 січня 2014 року
позов ПП «Жилтранс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПП
«Жилтранс» заборгованість за надані
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території в розмір
7 289 грн 27 коп.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 13 березня
2014 року рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 23 січня
2014 року змінено.

Зменшено стягнуту судом першої
інстанції суму заборгованості з оплати
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території з 7 289 грн 27
коп. до 3 777 грн 46 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ПП
«Жилтранс», суд першої інстанції
виходив із того, що порушені права
позивача підлягають захисту шляхом
стягнення із відповідача
заборгованості за надані послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд із
врахуванням положень, передбачених ст.
257 ЦК України, дійшов висновку, що
заборгованість за надані позивачем
послуги підлягає стягненню лише за
період з жовтня 2010 року по жовтень 2013
року.

Зазначені висновки судів відповідають
вимогам матеріального і
процесуального закону та зроблені при
повному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є
власником квартири АДРЕСА_1.

17 квітня 2008 року між управлінням
житлового господарства Херсонської
міської ради та ПП «Жилтранс» було
укладено договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, відповідно до
умов якого управління житлового
господарства Херсонської міської ради
передало позивачу функції з утримання
житлових будинків і споруд та
прибудинкових територій, а також
функції з надання житлово-комунальних
послуг та проведення розрахунків з
квартиронаймачами та власниками жилих
приміщень (а. с. 4 - 6).

Із розрахунку заборгованості за
особовомим рахунком ОСОБА_6 вбачається,
що за період з травня 2007 року по жовтень
2013 року заборгованість відповідача за
надані житлово-комунальні послуги
становить 7 289 грн 27 коп (а. с. 28).

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором.

Задовольняючи позовні вимоги ПП
«Жилтранс», суд першої інстанції
правильно виходив із того, що ОСОБА_6 на
порушення вимог статей 20, 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» несвоєчасно та не в повному
обсязі оплачував надані позивачем
житлово-комунальні послуги, внаслідок
чого утворилася заборгованість, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь ПП «Жилтранс», відповідно до
положень статей 525, 526 ЦК України.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині визначення періоду за який
має бути стягнута заборгованість,
апеляційний суд обґрунтовано
застосував положення статей 256, 257 ЦК
України та дійшов правильного висновку
про її стягнення за період з жовтня 2010
року по жовтень 2013 року. Крім
того, доводи ОСОБА_6 про здійснення ним
оплати за послуги вивезення твердих
побутових відходів не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами
(а. с. 41 зворот), оскільки із
квитанцій про оплату вищезазначених
послуг вбачається, що надані послуги з
вивезення твердих побутових відходів
ним оплачено в період з жовтня 2013 року
по грудень 2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для їх зміни чи скасування
немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення
відповідають вимогам
статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись
статтями 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 23 січня 2014 року в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана