Справа № 159/7714/13-ц Провадження №
22-ц/773/186/14 Головуючий у 1 інстанції:
Луньова Т.М. Категорія: 24 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю:

представника позивача - Ткачук А.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом підприємства
теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 17 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року підприємство теплових
мереж «Ковельтепло» звернулось з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. Вимоги обґрунтовані
тим, що через приміщення квартири
відповідача, в якій встановлено
автономне джерело опалення, проходять 4
стояки системи централізованого
опалення. Між сторонами 14.03.2003 року було
укладено угоду №1/2511 щодо компенсації
втрат тепла існуючими трубопроводами
згідно проекту. Однак свої зобов'язання
за угодою відповідач не виконує,
унаслідок чого станом на 01 листопада 2013
року утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 252,41 грн. за період з
жовтня 2011 року. Тому позивач просив
стягнути цю заборгованість з
відповідача та судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 17 грудня 2013 року позов в даній
справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» 252 грн. 41 коп.
заборгованості та понесені судові
витрати в сумі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просив скасувати рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в позові,
покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

У 2003 році відповідач ОСОБА_2, з дозволу
позивача здійснив переобладнання
системи опалення власної квартири з
централізованого на індивідуальне.
Однак у його квартирі залишились 4
стояки трубопроводів системи
централізованого опалення будинку.

14 жовтня 2003 року між сторонами укладено
угоду на втрату тепла існуючими
трубопроводами системи
централізованого опалення будинку у
зв'язку з проходженням їх через
квартиру відповідача, згідно з якою
втрати тепла відповідно до проекту, що
підлягають додатковій оплаті,
становить 0,063 Гкл/міс, що відповідає 29,92
грн. за 6 місяців.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що сторонами
було укладено угоду від 14.10.2003 року, яка
не визнана недійсною, а тому підлягає
виконанню, внаслідок чого стягнув суму
заборгованості згідно наданого
позивачем розрахунку.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005року №630 затверджено Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
Типовий договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідно до пункту 8 цих Правил
послуги надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Постачання теплової енергії за змістом
ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»є одним із
видів комунальних послуг.

Згідно із ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, який відповідно до
ст. 26 цього Закону повинен містити
передбачені в цій статті істотні умови.

Стаття 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» саме на
виконавця покладає обов'язок
підготувати договір про надання
житлово-комунальних послуг.

В пункті 1 Розділу VIII "Прикінцевих
положень" Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» зазначено,
що договори про надання
житлово-комунальних послуг, укладені
до набрання чинності зазначеним
законом, мають бути приведені у
відповідність із ним до 1 січня 2006 року.
Договори, що не приведені у
відповідність із цим законом у
зазначений строк, втрачають чинність.

Зміст договору від 14.10.2003 року,
укладений між позивачем та
відповідачем свідчить, що він не
відповідає положенням вищезазначеного
закону, а отже позивач зобов'язаний був
підготувати новий проект договору з
врахуванням положень закону і надати
його споживачу для підписання.

З матеріалів справи та з пояснень
представника підприємства теплових
мереж «Ковельтепло» ОСОБА_1 вбачається,
що позивачем вимоги закону не були
виконані та договір про надання послуг
ОСОБА_2 не був приведений у
відповідність до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», а тому
згідно з положеннями цього Закону
договір від 14.10.2003 року втратив
чинність.

Відповідно до п. 28 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання зазначених послуг
споживачі, які встановили у квартирі
багатоквартирного будинку
індивідуальні (автономні) системи
опалення, оплачують послуги з
централізованого опалення місць
загального користування будинку
відповідно до методики, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

З наведених правових норм слідує, що
відповідач у зв'язку з встановленням в
квартирі індивідуальної системи
опалення повинен був би оплачувати
послуги з централізованого опалення
місць загального користування.

Розрахунок заборгованості, яку просить
стягнути позивач не відповідає
Методиці розрахунку кількості теплоти,
спожитої на опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків та визначення плати за їх
опалення, затвердженої Наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 31.10.2006 року.

Оплата послуг за втрати тепла
існуючими трубопроводами та методика
розрахунку цих послуг
нормативно-правовими актами не
передбачена.

Частинами 2,3 статті 11 ЦК України
передбачені підстави виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема
такими підставами є договори, акти
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року № 45, власник та наймач (орендар)
квартири зобов'язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Оскільки договір, на який посилається
позивач як підставу стягнення
заборгованості втратив чинність
відповідно до положень закону, а
нормативно-правовими актами не
визначено розрахунок оплати
зазначених послуг та їх оплату, тому
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
стягнення заборгованості за період з
жовтня 2011 року по жовтень 2013 року.

У зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального права рішення суду
про стягнення з відповідача 252 грн. 41
коп. заборгованості та судових витрат
підлягає до скасування з ухваленням
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 17 грудня 2013
року в даній справі скасувати та
ухвалити нове рішення.

В позові підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: