СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Зінченко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача відкритого акціонерного
товариства «Нефіс Космєтікс» -
Казанського хімічного комбінату імені
М.Вахітова - Каракулова Максима
Володимировича на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 жовтня 2013 року у справі за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Нефіс Космєтікс» - Казанського
хімічного комбінату імені М. Вахітова
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державної служби
інтелектуальної власності України,
третя особа: ОСОБА_6 про дострокове
припинення свідоцтва на знак для
товарів і послуг

та за позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, Державної служби
інтелектуальної власності України,
третя особа: мале приватне
підприємство «Талер» про дострокове
припинення дії свідоцтва на знак для
товарів і послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ВАТ «Нефіс-Космєтікс» -
Казанський хімічний комбінат ім. М.
Вахітова звернулося до суду з позовом
до відповідачів про дострокове
припинення дії свідоцтва України
№НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року на знак
для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
просило зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України,
внести відповідні зміни до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг, а також опублікувати
про це відповідні відомості в
офіційному бюлетені «Промислова
власність».

В подальшому позивач доповнив позов
вимогами про дострокове припинення
свідоцтва України №НОМЕР_2 від 12 серпня
2013 року на знак для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1», в частині послуг 45 класу
МКТП, зареєстрованого на праві
власності за ОСОБА_5 на підставі
передачі їй майнових прав ОСОБА_4

У червні 2013 року третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6
звернулася з позовом до ОСОБА_4 та
Державної служби інтелектуальної
власності України про дострокове
припинення дії свідоцтва України
№НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року на знак
для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» з
підстав, передбачених п.4 ст.18 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг», та просила
зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести відповідні зміни до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг, а також опублікувати
про це відповідні відомості в
офіційному бюлетені «Промислова
власність».

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 18 лютого 2014 року, у
задоволенні позовів ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М. Вахітова та ОСОБА_6 -
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року касаційні
скарги ВАТ «Нефіс Космєтікс»
Казанського хімічного комбінату імені
М. Вахітова та ОСОБА_6, подану
представником - ОСОБА_7, задоволено
частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18
лютого 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М. Вахітова - Каракулов
М.В. подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позову в повному
обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
щодо відсутності у ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М. Вахітова порушених
прав чи інтересів, оскільки право на
звернення до суду з вимогами про
дострокове припинення дії свідоцтва
повністю або частково, якщо знак для
товарів та послуг не використовується
в Україні протягом трьох років має
будь-яка особа, що передбачено ст.18
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг».

Крім того, відповідач не надав доказів
на підтвердження використання ним
знаку для товарів та послуг,
зареєстрованого за свідоцтвом України
№НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 pоку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 3 класу та
послуг 35 класу МКТП, а висновок суду про
використання ОСОБА_4 цієї торговельної
марки під час пропонування та надання
послуг 45 класу МКТП (шлюбні агентства,
влаштування зустрічей) в мережі
Інтернет на сайті «www.Love.ua» з посиланням
на довідку ТОВ «Українські торговельні
марки», та на укладені договори між
ОСОБА_4 та ЗАО «Мамба» від 20 серпня 2009
pоку, а також між ОСОБА_4 та МПП «Талер» є
помилковим, оскільки TОB «Українські
торговельні марки» є реєстратором
доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1.ua і надає
лише послуги, необхідні для технічного
забезпечення делегування і
функціонування доменного імені, що не
може визнаватись використанням знака
за визначенням ст.16 Закону, а сам по
собі факт укладення ОСОБА_4 ліцензійних
договорів із ЗАО «Мамба» та МПП «Талер»
без надання доказів існування самих
товарів чи надання послуг для яких
зареєстровано знак, не може вважатися
використанням торговельної марки
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Представник позивача ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М. Вахітова та
представник третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_6 апеляційну
скаргу підтримали, просили її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, представник
відповідача ОСОБА_4 та представник
Державної служби інтелектуальної
власності України проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
просили рішення суду залишити без змін.

Третя особа мале приватне підприємство
«Талер» в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином. Колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав доказів на
підтвердження порушення його прав та
інтересів, оскільки він не подавав
заявки на реєстрацію спірного
позначення, а повідомлення ДП
«Український інститут промислової
власності» від 4 вересня 2012 року про
попередню відмову в наданні правової
охорони знаку для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за міжнародною
реєстрацією № 1099866 стосується
інтересів іншої особи - ОСОБА_6, яка є
власником цієї торгівельної марки.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником знака для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №
НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року для товарів
3 класу МКТП: чистильні, лискувальні,
знежирювальні та абразивні препарати,
зубні порошки і пасти, а також послуги 35
класу МКТП - канцелярські роботи та 45
класу МКТП: персональні та соціальні
послуги стосовно задоволення потреб
людини, що їх надає третя сторона;
послуги щодо охорони майна; всі
послуги, що включені до 45 класу.

ОСОБА_5 є власником знака для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом
України № НОМЕР_2 від 12 серпня 2013 року в
частині послуг 45 класу МКТП,
зареєстрованого на підставі передачі
їй майнових прав ОСОБА_4

ОСОБА_6 є власником знака для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за міжнародною
реєстрацією № 1099866 від 30 серпня 2011 року
для товарів і послуг 3 класу МКТП.

Звертаючись із позовом, ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М. Вахітова ставив
питання стосовно охоронюваного
законом його права на звернення до суду
про дострокове припинення дії
свідоцтва України № НОМЕР_2 від 15
грудня 2003 року на знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Проте, суд вирішуючи спір між сторонами
помилково та без достатніх на те
підстав виходив з того, що ОСОБА_4
доведено факт використання знаку для
товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 15
грудня 2003 року у відповідності із
вимогами ч.4 ст.16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг».

Так, відповідно до ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожен
має право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Згідно з ч.1 ст.4 Мадридської угоди про
міжнародну реєстрацію знаків
підписаної 14 квітня 1891 року (дата
набуття чинності для України -25 грудня
1991 року), з дати реєстрації у кожній
зацікавленій договірній країні знаку
надається така сама охорона, як і у
випадку у коли б він був заявлений там
безпосередньо.

Умовами ст. 492 ЦК України визначено, що
торговельною маркою може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень, які придатні для вирізнення
товарів (послуг), що виробляються
(надаються) однією особою, від товарів
(послуг), що виробляються (надаються)
іншими особами. Такими позначеннями
можуть бути, зокрема, слова, літери,
цифри, зображувальні елементи,
комбінації кольорів.

Відповідно до ч.1 ст.494 ЦК України
набуття права інтелектуальної
власності на торговельну марку
засвідчується свідоцтвом. Умови та
порядок видачі свідоцтва
встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів та
послуг» взаємовідносини при
використанні знака, свідоцтво на який
належить кільком особам, визначаються
угодою між ними. У разі відсутності
такої угоди кожний власник свідоцтва
може використовувати знак на свій
розсуд, але жоден з них не має права
давати дозвіл (видавати ліцензію) на
використання знака та передавати право
власності на знак іншій особі без згоди
решти власників свідоцтва.

Відповідно до п.1 ст.20 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
та послуг» будь-яке посягання на права
власника свідоцтва, передбачені
статтею 16 цього Закону, в тому числі
вчинення без згоди власника свідоцтва
дій, що потребують його згоди, та
готування до вчинення таких дій,
вважається порушенням прав власника
свідоцтва, що тягне за собою
відповідальність згідно з чинним
законодавством України.

Пунктом 4 ст.16 вищевказаного Закону
також визначено, що використанням
знака визнається нанесення його на
будь-який товар, для якого знак
зареєстровано, упаковку, в якій
міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення).

Згідно з п.5 ст.16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів та
послуг» свідоцтво надає його власнику
виключне право забороняти іншим особам
використовувати без його згоди, якщо
інше не передбачено цим Законом:

позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно наведених у свідоцтві
товарів і послуг, якщо внаслідок такого
використання ці позначення і знак
можна сплутати;

позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно товарів і послуг,
споріднених з наведеними у свідоцтві,
якщо внаслідок такого використання
можна ввести в оману щодо особи, яка
виробляє товари чи надає послуги, або
ці позначення і знак можна сплутати;

застосування його під час пропонування
та надання будь-якої послуги, для якої
знак зареєстровано;

застосування його в діловій
документації чи в рекламі та в мережі
Інтернет, у тому числі в доменних
іменах.

Статтею 18 вищезазначеного Закону
визначено, що будь-яка особа має право
звернутися до суду із заявою про
дострокове припинення дії свідоцтва
повністю або частково якщо знак не
використовується в Україні повістю або
щодо частини зазначених у свідоцтві
товарів і послуг протягом трьох років
від дати публікації відомостей про
видачу свідоцтва або від іншої дати
після цієї публікації.

Отже, чинні майнові права на знак для
товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвом України № НОМЕР_2 не можуть
бути припинені в інший спосіб, ніж за
рішенням суду, тому звернувшись до суду
з вказаним позовом, позивач реалізував
своє право на звернення до суду про
дострокове припинення дії такого
свідоцтва.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов передчасного висновку про те, що
позивач не довів наявність у нього
порушеного, невизнаного чи
оспорюваного права або інтересу, що
підлягає захисту у судовому порядку, що
є порушенням вимог ст. 55 Конституції
України та ст. 3 ЦПК України.

Крім того, повідомлення ДП
«Український інститут промислової
власності» від 4 вересня 2012 року про
попередню відмову від захисту за
міжнародною реєстрацією № 1099866 є
доказом, який підтверджує, що будь-яка
особа у разі наявності інтересу щодо
надання правової охорони знаку для
товарів та послуг в Україні,
гарантовано отримає відмову у
задоволенні його інтересів через
існування у відповідача знаку для
товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвом України № НОМЕР_2, незалежно
від наявності чи відсутності у даної
особи такого права.

Колегія суддів вважає, що факт
укладення ОСОБА_4 ліцензійних
договорів про передачу майнових прав
на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом
України № НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року
без наявності доказів існування самих
товарів та послуг для яких такий знак
зареєстровано, не може вважатись
використанням торгівельної марки
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №
НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року.

Так, на підтвердження факту
використання знака власник свідоцтва
має подати суду доказ вчинення
принаймні деяких дій з числа
зазначених у ч.4 ст.16 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг».

Такими доказами можуть бути, зокрема,
примірники товарів, на яких нанесено
відповідний знак для товарів і послуг,
документи із зображенням знака
(каталоги, прайс-листи з пропозиціями
щодо надання послуг чи поставки
товарів тощо).

Поширення на території України товарів
із зображенням знака може бути
підтверджено касовими чеками,
квитанціями, накладними, іншими
документами, що містять інформацію про
найменування товару й місце його
придбання, а в разі, коли власником
знака є нерезидент, підтвердженням
ввезення товарів в Україну можуть бути
митні декларації та інші митні
документи.

При цьому докази, які можуть
підтвердити використання знака для
товарів і послуг, повинні бути, як
правило, обмежені трирічним строком до
дати звернення позивача до суду.

Саме лише укладення договорів (у тому
числі ліцензійних) щодо розпорядження
майновими правами на знак для товарів і
послуг не може вважатися використанням
даного знака. Доказами використання
певного позначення у відповідності з
укладеним договором можуть виступати,
зокрема, договори купівлі-продажу и
поставки товару, на якому розміщено
знак, договори про розміщення
рекламної продукції про такі товари на
відповідних рекламних носіях тощо.

Використання позначення може
підтверджуватися й фактичними даними
про використання його іншою особою за
умови контролю з боку власника
свідоцтва (доказами такого
використання позначення мають бути
такі ж документи, як і у випадку, якби
власник знака використовував його у
власній діяльності).

Натомість в матеріалах справи відсутні
належні докази використання спірного
знаку відповідачем ОСОБА_4 на
території України протягом останніх
трьох років.

Апеляційна інстанція також враховує і
ту обставину, що у справі відсутні
докази надання споживачам послуг для
товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 15
грудня 2003 року, а саме договорів про
надання послуг, доказів оплати
споживачами наданих послуг, а також
докази існування товарів для яких був
зареєстрований знак для товарів та
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом
України № НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню частково,
оскільки наявність вже
зареєстрованого ОСОБА_4 у Державній
службі інтелектуальної власності
України схожого знаку для товару, який
не використовується на території
України перешкоджає ВАТ «Нефіс
Космєтікс» - Казанському хімічному
комбінату імені М. Вахітова у
реалізації його законних прав та
інтересів.

Щодо вимог ОСОБА_6 то вони підлягають
задоволенню в повному обсязі, з
вищевказаних підстав, оскільки вони є
ідентичними в частині вимог
пред'явлених до ОСОБА_4

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ВАТ «Нефіс Космєтікс» -
Казанського хімічного комбінату імені
М.Вахітова пред'явлені до ОСОБА_5
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

12 серпня 2013 року ОСОБА_4 здійснив
часткову передачу майнових прав
інтелектуальної власності на знак для
товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвом України № НОМЕР_2 ОСОБА_5, а
саме в частині послуг 45 класу МКТП,
відповідно до свідоцтва України №
НОМЕР_2 від 12 серпня 2013 року:
«Персональні та соціальні послуги
стосовно задоволення потреб людини, що
їх надає третя сторона; послуги щодо
охорони майна та людей; всі послуги, що
включені до 45 класу».

За правилом п.4 ст.18 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», якщо знак не використовується
в Україні повністю або щодо частини
зазначених у свідоцтві товарів і
послуг протягом трьох років від дати
публікації відомостей про видачу
свідоцтва або від іншої дати після цієї
публікації, будь-яка особа має право
звернутися до суду із заявою про
дострокове припинення дії свідоцтва
повністю aбo частково.

В цьому разі дія свідоцтва може бути
припинена повністю або частково за
умови, що власник свідоцтва не
зазначить поважні причини такого
невикористання.

За змістом наведеного припису ст.18
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг», докази, які
можуть підтвердити використання знаку
для товарів і послуг, повинні бути
обмежені трирічним строком до дати
звернення позивача до суду. Крім того,
п.4 вказаної статті не містить
вичерпного переліку причин
невикористання знака, які можуть бути
визнані судом поважними, а лише
наводить дві причини, які повинні бути
визнані поважними.

Отже, неможливо порушувати питання про
застосовуватися ч.4 ст.18 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
та послуг» відносно користування
ОСОБА_5 знаком для товарів та послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №
НОМЕР_2, так як ще не сплинули 3 роки від
дати публікації та видачі рішення, на
підставі яких остання набула право
власності на спірний товарний знак.

У даному конкретному випадку ВАТ
«Нефіс Космєтікс» - Казанський
хімічний комбінат імені М. Вахітова
звернувся до суду у вересні 2013 року до
власника знака для товарів і послуг
ОСОБА_5 (клопотання про уточнення
позовних вимог т.1 а.с.147-148 ), яка є
власником знака для товарів та послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №
НОМЕР_2 з 12 серпня 2013 року.

Не заслуговують на увагу суду
твердження позивача про те, що оскільки
ОСОБА_4 протягом трьох років до моменту
подання позову не вчиняв жодних дій
щодо використання знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1»
за свідоцтвом України №НОМЕР_2 від 20
березня 2003 року, а в подальшому передав
права на даний знак в частині послуг 45
класу ОСОБА_5, то і свідоцтво видане на
ім'я останньої припиняє свою дію.

Так, ОСОБА_5 не могла використовувати
знак до серпня 2013 року, оскільки не мала
права власності нього, а з моменту
набуття нею права власності на знак до
дати звернення позивача до суду ще не
пройшло трьох років, а тому це є
поважною причиною невикористання нею
знака «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат. А тому колегія суддів
вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на
користь ВАТ «Нефіс Космєтікс» -
Казанського хімічного комбінату імені
М. Вахітова судовий збір у розмірі 57,35
грн. та стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення та ухвалення нового по суті
заявлених позовних вимог про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
позивача відкритого акціонерного
товариства «Нефіс Космєтікс» -
Казанського хімічного комбінату імені
М.Вахітова - Каракулова Максима
Володимировича - задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов відкритого акціонерного
товариства «Нефіс Космєтікс» -
Казанського хімічного комбінату імені
М. Вахітова- задовольнити частково.

Позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Достроково та повністю припинити дію
свідоцтва України № НОМЕР_2 від 15
грудня 2003 року на знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг про дострокового припинення дії
свідоцтва України № НОМЕР_2 від 15
грудня 2003 року на знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснити
публікацію про це в офіційному
бюлетені «Промислова власність».

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь відкритого
акціонерного товариства «Нефіс
Космєтікс» - Казанського хімічного
комбінату імені М.Вахітова судовий
збір у розмірі 57 грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 судовий
збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді