Справа № 215/7837/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.01.2014 р.
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу

у складі: головуючого, судді -
Демиденка Ю.Ю.

при секретарі -
Зоріній А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача - ПАТ
«Північний ГЗК»

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі №1
Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» про стягнення моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про відшкодування моральної
шкоди до Публічного акціонерного
товариства «Північний ГЗК» /далі ПАТ/,
яким просить стягнути відповідно до
ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України з ПАТ - 100000
грн. моральної шкоди, у зв'язку з
отриманим професійним захворюванням
на виробництві, стійкою втратою
професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що в період її
роботи в шкідливих умовах праці
тривалий час машиністом кранів на ПАТ
нею отримані хронічні професійні
захворювання - хронічне обструктивне
захворювання легень, вібраційна
хвороба 1-2 ст., плече лопатковим пері
артрозом, деформуючим артрозом
ліктьових і колінних суглобів,
трофічними розладами на кистях, які
виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 06.11.2012 р.
вперше позивачу встановлена стійка
втрата професійної працездатності в
розмірі 50 %, встановлена третя група
інвалідності безстроково. Вважає, що
відповідачем не було забезпечено
безпечних умов праці, вона втратила
працездатність, виконуючи тривалий час
роботи в напружених та шкідливих
умовах праці. Виходячи з характеру
захворювань позивач неодноразово
знаходилася на лікуванні, їй важко
виконувати будь яку роботу, вона
страждає задухою, відчуває постійний
біль в грудній клітині, суглобах,
обмежена в пересуванні, спілкуванні з
оточуючими, вирішенні своїх побутових
потреб, що порушує її нормальні життєві
зв'язки.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав.

Представник ПАТ за довіреністю Юфєрєва
О.М. позов не визнав, надала письмові
заперечення, вказує що у позивача
відсутні законні підстави для
відшкодування моральної шкоди. Позивач
уклала трудовий договір з ПАТ, та
свідомо обрала професію зі шкідливими
умовами праці, була попереджена та
обізнаний з вказаними умовами,
користувалася пільгами та гарантіями і
у всякий час міг змінити роботу.
Наявність шкідливих умов праці є
об»єктивною на деяких робочих місцях
згідно законодавства, гігієнічної
класифікації праці. З вказаного видно,
що діяльність ПАТ по використанню
праці працівників у шкідливих умовах,
не є протиправною, що також вказує на
відсутність підстав для стягнення
моральної шкоди. Крім того позивач
пропустила тримісячний строк для
звернення до суду за вирішенням
трудового спору.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін,
актом розслідування хронічного
професійного захворювання а.с.4-8, що
позивачу ОСОБА_1 - 14.09.2012 р. встановлено
хронічне професійне захворювання -
хронічне обструктивне захворювання
легень першої - другої ст., вібраційна
хвороба 1-2 ст., плече лопатковим пері
артрозом, деформуючим артрозом
ліктьових і колінних суглобів,
трофічними розладами на кистях.
Позивачу вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності в
розмірі 50 % по вказаним захворюванням
висновком МСЕК від 06.11.2012 р.,
встановлена третя група інвалідності
безстроково а.с.12-13.

З 01.04.2001 року набрав чинності
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було
передбачено обов'язок Фонду по
відшкодуванню моральної шкоди,
заподіяної умовами виробництва,
професійним захворюванням
застрахованим та членам їх сімей.

Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3
Прикінцевих положень вказаного Закону
виключені слова, які свідчили про
відшкодування за умов, зазначених у
цьому пункті, моральної шкоди
потерпілим на виробництві і крім того з
01.01.2008 р. припинено відшкодування
моральної шкоди Фондом, незалежно від
часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про
страхові виплати) зазначив, що
положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3
п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року №717,
скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції вказаного Закону.
Проте, Конституційний Суд України
вважає, що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст.1167 Цивільного
кодексу України та ст.237-1 КЗпП України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що при вирішення спору по
відшкодуванню моральної шкоди,
завданої позивачу внаслідок
отриманого ним професійного
захворювання та втрати у зв'язку із цим
професійної працездатності, слід
застосовувати норми трудового та
цивільного законодавства України, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх
підприємствах створюються безпечні і
нешкідливі умови праці, забезпечення
яких покладається на власника або
уповноважений ним орган. Умови праці,
безпека технологічних процесів, стан
засобів захисту, санітарно побутові
умови повинні відповідати вимогам
нормативних актів про охорону праці, на
власника покладається обов'язок
впровадження сучасних засобів безпеки,
що запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України -
власником проводиться відшкодування
моральної шкоди працівнику в разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивачу ОСОБА_1 як вказувалося раніше
згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання п.п.13-19 акту
а.с.7-8, встановлено зазначені хронічні
професійне захворювання. Виробничими
факторами, що спричинили захворювання
є шкідливі, напружені умови праці - пил,
вібрація, несприятливий мікроклімат,
фізичне перенавантаження. Шкідливі
умови праці відносяться до 3 класу 2
ступеню шкідливості, важкість праці
відноситься до 3 класу 2-го ступеню
шкідливості. Позивач працював у
вказаних шкідливих умовах на ПАТ
більше 33 років. Встановлена вина
роботодавця в пошкодженні здоров'я,
рекомендовано згідно акту
застосування заходів по зменшенню
рівня впливу шкідливих факторів пилу,
вдосконалення технологічного процесу,
усунення конструктивних недоліків
обладнання згідно п.18 акту.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров"я
потерпілого, тяжкість отриманого
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі, характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання,
пов'язаного з обмеженням в фізичних
навантаженнях, постійних болей в
грудній клітині, суглобах, трофічних
порушеннях кистей, задухою, фізичних і
моральних страждань позивача в зв'язку
з цим; їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили,
які підтверджуються медичними
документами а.с.14-191, позов слід
задовольнити частково та стягнути з
ПАТ на користь позивача 25000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
вважаючи суму що вимагає позивач
завищеною.

Посилання відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду за
захистом свого права суд вважає
безпідставним, так як відповідно до
ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність
не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я.

При частковому задоволенні позову та
звільненні позивача від сплати
судового збору - судовий збір в сумі 243,60
грн. слід стягнути з ПАТ на користь
держави, згідно ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,
керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 81, 84, 88, 209 ч.3,
212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» на користь
ОСОБА_1 ІІН НОМЕР_1 - 25000 /двадцять п'ять
тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь держави 243 грн. 60 коп. судового
збору.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу.

СУДДЯ: