Справа № 217/4614/12 Провадження №
22-ц/772/670/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Царапора О. П.Категорія:
27Доповідач: Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого : Якименко М.М.,

Суддів : Колоса С.С., Іващука В.А.

при секретарі : Пантелеймоновій
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Апеляційного суду
Вінницької області в м.Вінниці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» за
участю третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» на
рішення Немирівського районного суду
Вінницької області від 12 грудня 2013
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ПАТ «Перший
Український міжнародний банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за кредитними
договорами.

В ході розгляду справи позовні вимоги
були уточнені. Позивач просив стягнути
борг за кредитними договорами в
солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 подав
до суду зустрічну позовну заяву, в якій
просив визнати договори поруки
припиненими.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 6359831 від 02.06.2008 р. в загальному розмірі
596 389,98 гривень, з яких:

- заборгованість за основною сумою
кредиту - 317573,57 гривень;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 192 904,31 гривень;

- пеня - 55 179,06 гривень;

- штраф за порушення обов'язку,
встановленого п.4.3.3 Кредитного
договору в розмірі 3 175, 74 гривень;

- штраф за порушення п.5.4
Кредитного договору - 27 557,30 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором № 6360517 від 18.06.2008 р.
в розмірі 546 450,11 гривень з яких:

- за основною сумою кредиту - 349 980, 64
гривень;

- заборгованість за процентами за
користування кредитом - 142 441, 88 гривень;

- пеня- 50 527, 78 гривень;

- штраф за порушення обов'язку,
встановленого п.4.3.3 Кредитного
договору у розмірі 3 499 , 81 грн.

Вирішеного питання про розподіл
судових витрат.

В задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_3 було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано договори поруки № 6377165 від
02.06.2008 року та № 6377426 від 18.06.2008 року,
укладені між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
міжнародний банк» та ОСОБА_3
припиненими.

Не погодившись з таким рішенням ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
подало апеляційну скаргу, у якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
первісний позов у повному обсязі, а в
задоволенні зустрічного позову -
відмовити.

Такі вимоги скаржник обґрунтовує
неналежним дослідженням доказів по
справі, внаслідок чого суд першої
інстанції прийшов до хибного висновку
про припинення поруки, що, в свою чергу,
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02.06.2008 року між
ЗАТ « Перший український міжнародний
банк» та ОСОБА_2 був укладений
Кредитний договір № 6359831, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримала від позивача
кредитні кошти в розмірі 40105,00 доларів
США та зобов»язалась в свою чергу
повернути банку кредит частинами та в
розмірах , в порядку та в строки ,
визначені Кредитним договором.

07.05.2009 року між Банком та ОСОБА_2
укладена Додаткова угода №7620155 до
Кредитного договору № 6359831 від 02.06.2008
року на надання Банком другого траншу
(частини) кредиту в розмірі 317573,57
гривень.

18.06.2008 року між ЗАТ « Перший
український міжнародний банк» та
ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір
№ 6360517, відповідно до якого ОСОБА_2
отримала від позивача кредитні кошти в
розмірі 43424,00 доларів США та
зобов'язалась в свою чергу повернути
банку кредит частинами та в розмірах, в
порядку та в строки , визначені
Кредитним договором.

07.05.2009 року між Банком та ОСОБА_2
укладена Додаткова угода №7620641 до
Кредитного договору № 6360517 від 18.06.2008
року на надання Банком другого траншу
(частини) кредиту в розмірі 349980,64
гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за вказаними кредитними
договорами між Банком та ОСОБА_3 02.06.2008
року було укладено договір поруки №
6377165 та 18.06.2008 року договір поруки №
6377426.

Судом встановлено, що відповідачем
ОСОБА_2 як позичальником, були допущені
порушення договірних зобов'язань,
зокрема, щодо строків повернення
кредиту та відсотків.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема у виді
сплати винною особою неустойки (штрафу,
пені).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції, щодо наявності підстав для
задоволення позову в частині стягнення
з ОСОБА_2, як основного боржника на
користь позивача сум заборгованості по
кредитним договорам, є обґрунтованим і
з ним погоджується колегія суддів.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до ч.4. ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як вбачається з договорів поруки від
02.06.2008 року та 18.06.2008 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_3 договір поруки
припиняється з припиненням
зобов'язання ( кредитних договорів)
(а.с.200-203).

Згідно п.24 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» суд, при вирішенні
спорів при наявності поручителя, має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватись з моменту настання
строку виконання зобов'язання у
повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

З матеріалів справи вбачається, що
21.10.2013 р. до Немирівського районного
суду Вінницької області була подана
уточнена позовна заява, у якій позивач
просив залучити у якості
співвідповідача ОСОБА_3, який є
поручителем у даних кредитних
договорах.

Оскільки первісний позов був
пред'явлений до районного суду 11.09.2012
року, то строк пред'явлення вимоги до
поручителя - ОСОБА_3 був пропущений (так
як вимога до поручителя пред'явлена
лише 21.10.2013 року, тобто майже через один
рік), а тому кредитором порушено строк,
визначений ст. 559 ЦК України, згідно
якої встановлено строк пред'явлення
вимоги до поручителя протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання або,
як зазначено в Постанові пленуму, у
зв'язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково.

Таким чином, районний суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
припинення договорів поруки,
стягнувши суму боргу за кредитними
договорами з боржника ОСОБА_2

П.8 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» визначено, що
ураховуючи складність та особливість
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин, проведення
попереднього судового засідання є
необхідним. При його проведенні суд має
вчинити дії для врегулювання спору до
судового розгляду, а якщо спір не
врегульовано у порядку, визначеному
частиною третьою статті 130 ЦПК, то суд
має виконати дії, передбачені частиною
шостою цієї статті. Зокрема, суд має
визначити, які правовідносини виникли
між сторонами та які норми права
підлягають застосуванню при вирішенні
справи. Оскільки суд визначає, яка
правова норма підлягає застосуванню до
встановлених обставин (пункт 4 частини
першої статті 214 ЦПК), то посилання
позивача у позовній заяві на норму
права, яка не підлягає застосуванню,
саме по собі не є підставою для відмови
у задоволенні заявлених вимог.

З огляду на викладене, районний суд
цілком обґрунтовано, у відповідності
до вимог ЦПК України, застосував ті
норми права, які підлягають
застосуванню до встановлених по даній
справі обставин і правильно прийшов до
висновку про припинення договорів
поруки, задовольнивши зустрічний позов
та задовольнивши первісний позов
частково.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи
дане рішення, суд першої інстанці,
врахувавши принцип змагальності та
диспозитивності цивільного
судочинства, повно з'ясувавши
обставини справи, виходив з доводів і
заперечень сторін, а тому воно не може
бути скасоване з одних лише формальних
міркувань. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають достатніх підстав для скасування
рішення суду.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. ст. 4, 303, 307, 308, 315, 317,

319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк»
відхилити.

Рішення Немирівського районного
суду Вінницької області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: