Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/1013/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«КПВ-Будінвест» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1, на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 21 серпня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з даним позовом, в якому
зазначив, що з 16 травня по 9 серпня 2011
року працював штукатуром у ТОВ
«КПВ-Будінвест». Адміністрація
відповідача, в порушення вимог
трудового законодавства, вчасно не
виплачувала йому заробітну плату
протягом вказаного періоду, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 2694
грн. 18 коп.

Враховуючи вищезазначене,
позивач просив стягнути з ТОВ
«КПВ-Будінвест» 2694 грн. 18 коп.
заборгованості по заробітній платі, 16009
грн. 63 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, а
також 2000 грн. в рахунок відшкодування
спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 21 серпня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд виходив з того, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження своїх вимог.

Проте повністю погодитись з таким
висновком не можна.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач з 16 травня 2011 року працював
штукатуром у ТОВ «КПВ-Будінвест».
Наказом №16-к від 9 серпня 2011 року його
було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП
України.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

За правилами ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться у
день звільнення.

Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Непроведення розрахунку з працівником
у день його звільнення, якщо в цей день
він був на роботі, є підставою для
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку.

Доказів на підтвердження
відсутності заборгованості з виплати
заробітної плати матеріали справи не
містять, а суд поклав обов'язок
доводити наявність такої
заборгованості виключно на позивача,
що є порушенням норм процесуального
права.

Враховуючи вищезазначене, на
користь позивача підлягає стягненню
заборгованість по заробітній платі за
період з 16 травня по 9 серпня 2011 року в
сумі 2694 грн. 18 коп. При цьому, при
розрахунку заборгованості по
заробітній платі суд виходив з того, що
заробіток позивача дорівнював
мінімальній заробітній платі, та
становив 960 грн. щомісячно.

Окрім того, на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в сумі 14912 грн. 17 коп.

При визначенні цієї суми суд виходить з
того, що середньоденний заробіток
позивача складає 23 грн. 41 коп., а термін
затримки розрахунку при звільненні
становить 637 роб. дн. ( 23,41 грн. х 637 роб.
дн.= 14912 грн. 17 коп.).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Таким чином, на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню 500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди. При
визначенні цієї суми суд враховує
характер та тривалість моральних
страждань позивача і виходить із засад
розумності та виваженості.

Враховуючи вищезазначене,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового,- про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,309,313,314,316,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1, задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 21 серпня 2013 року
скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «КПВ-Будінвест» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі 2694 грн. 18 коп.,
14912 грн. 17 коп. середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
та 500 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ТОВ «КПВ-Будінвест» на
користь держави судовий збір в сумі 487
грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча (підпис)

Судді ( підписи)

Згідно: суддя
Талько О.Б.