КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_______________________________________
Провадження № 2/520/6037/14
Київський районний суд м. Одеси в
головуючого - судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Свендем»
про визнання права власності,
ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ТОВ «Свендем», в якій просить
визнати за ним право власності за
набувальною давністю на 27/100 частин
торгівельного павільйону за адресою:
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим,
що йому належить на праві приватної
власності 73/100 торговельного
павільйону по АДРЕСА_1, на підставі
договору купівлі-продажу від 13.12.2004
року, зареєстрованого в реєстрі за №
Позивач зазначає, що 27/100 частин
торговельного павільйону належить ТОВ
"Свендем", яке було власником даного
павільйону в цілому до посвідчення
угоди по продажу з позивачем.
ОСОБА_2 вказує, що основні приміщення
(два торгівельні зали та туалет)
належать йому за вказаним вище
договором. За домовленістю з ТОВ
"Свендем" залишення у власності
відповідача маленької частини
павільйону було викликане
необхідністю мати юридичну адресу по
Позивач посилається також на те, що з
моменту посвідчення угоди
купівлі-продажу, тобто з 13 грудня 2004
року він більше ніколи не бачив
представників ТОВ "Свендем", не
спілкувався з ними, сумлінно
використовував торговельний павільйон
в цілому, сплачував комунальні платежі,
робив ремонтні роботи.
З посиланням на положення частини 1 ст.
344 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
позивач вважає, що є підстави для
визнання за ним права власності за
набувальною давністю на 27/100 спірного
павільйону, оскільки, починаючи з 2004
року, він добросовісно, відкрито та
безперервно володів усім торгівельним
павільйоном, в тому числі і часткою
відповідача ТОВ "Свендем", по АДРЕСА_1,
утримував її, підтримував в належному
У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився,
однак подав до канцелярії суду заяву, в
якій позов підтримав, справу просив
розглянути за його відсутності.
Відповідач ТОВ "Свендем" про час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином шляхом надсилання
судової ухвали та повісток на адресу
зареєстрованого місцезнаходження
даної юридичної особи, зазначену у
позовній заяві, яка не змінювалася, про
що свідчить витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, однак у жодне судове
засідання не з'явився, про поважність
причин відсутності не повідомив,
заперечень на позовну заяву не надав.
При цьому суд зазначає, що відповідно
до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка
разом із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з
копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.
У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України
Київським районним судом м. Одеси
постановлена ухвала про заочний
розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_2 на праві приватної власності
належить 73/100 частини торговельного
павільйону по АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 13.12.2004
року, зареєстрованого в реєстрі за №
Відповідно до умов вказаного
договору у власність ОСОБА_2 перейшли
приміщення 3, 3а - торгівельні зали, 5 -
туалет загальною площею 82,7 кв.м.
З витребуваної ухвалою суду
інформаційної довідки з Державного
реєстру прав на нерухоме майно
вбачається, що станом на 19.09.2014 року 27/100
торговельного павільйону за адресою:
АДРЕСА_1 належить відповідачу ТОВ
"Свендем" (а.с. 36 на звороті).
Спірний павільйон має загальну площу 113
кв.м та у власності відповідача
перебувають наступні приміщення: 1 -
коридор площею 1,4 кв.м, 2 - охорона площею
7,8 кв.м, 7 - кабінет площею 8,4 кв.м, 8 -
склад площею 11,4 кв.м, 9 - комора площею 1,3
Зі змісту позовної заяви слідує, що за
домовленістю позивача із ТОВ "Свендем",
залишення у власності відповідача
незначної частини павільйону було
викликане необхідністю ТОВ "Свендем"
мати юридичну адресу по АДРЕСА_1.
З позову також слідує, що з моменту
посвідчення угоди позивач ОСОБА_2
більше ніколи представників ТОВ
"Сведем" не бачив, не спілкувався з ними,
та сумлінно використовував
торговельний павільйон в цілому,
сплачував комунальні платежі, робив
ремонтні роботи тощо.
Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
Цивільним кодексом України.
Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном розпочалося за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи, що Цивільний кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року (п.1. Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України)
норми ст. 344 ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року, а відтак визнання за рішенням
суду права власності на нерухоме майно
(ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1
З огляду на зміст позовних вимог та з
урахуванням відсутності відповідача у
судових засіданнях та будь-яких
обґрунтованих заперечень з його боку,
суд виходить з того, що позивач ОСОБА_2,
починаючи з 13 грудня 2004 року, тобто
понад 10 років добросовісно, відкрито та
безперервно володіє торгівельним
павільйоном по АДРЕСА_1, в тому числі і
тією частиною, яка належить на праві
власності відповідачу ТОВ "Свендем",
утримує її, підтримує в належному
стані, а тому суд вважає за можливе
застосувати до спірних правовідносин
положення ст. 344 ЦК України та визнати
за позивачем право власності на 27/100
торговельного павільйону за адресою:
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Приймаючи до уваги, що позивачем не
заявлені вимоги про відшкодування
судових витрат, у суду відсутні
підстави для покладення цих витрат на
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Свендем»
про визнання права власності -
Визнати за ОСОБА_2 право власності на
27/100 торговельного павільйону за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 113,0
кв.м, в тому числі основною площею 100,3
кв.м та підсобною площею 12,7 кв.м.
Рішення суду є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності ОСОБА_2 на 27/100 торговельного
павільйону за адресою: АДРЕСА_1 згідно
вимог ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень».

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Суддя
Петренко В. С.