Справа№639/2154/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

У складі головуючого : судді Шиянової
Л.О.

За участю секретаря - Шевченко
А.В.

Представника відповідача - Мирончука
В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
про поновлення на роботі і оплату за
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2014 року звернувся
до суду зі вказаним позовом до
відповідача та просив ухвалити
рішення, яким визнати його звільнення з
роботи у зв'язку зі скороченням штату
чисельності працівників підприємства
неправомірними та такими, що
протиречіть чинному законодавству
України; поновити його на роботі в
якості вулканізаторника 5-го розряду
транспортного цеху; стягнути з
відповідача на його користь кошти за
час вимушеного прогулу з 17.02.2014 року по
час поновлення на роботі; стягнути з
відповідача завдану ним його
неправомірними діями моральну шкоду у
розмірі 10 000 ,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що він працював у
відповідача з 1990 року до 17.02.2014 року,
тобто до його звільнення .Він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЄС 1-ї категорії. Крім того, 09
червня 2011 року , під час виконання
обов'язків по роботі стався нещасний
випадок , внаслідок чого його було
травмовано. Але, не зважаючи на вказане
,17.02.2014 року у зв'язку з скороченням
чисельності співробітників
підприємства, в порушення вимог п.7 ст.20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» , відповідач звільнив його
по 1. ст.40 КЗоТ України.

Вважає своє звільнення
незаконним, таким, що протиречіть
вказаному Закону, тому вимушений був
звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав, надав пояснення, які
наведені у позовній заяви. Але, в
останнє судове засідання не з'явився,
надав письмову заяву з проханням
закінчити розгляд справи за його
відсутність та позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечував, надав з цього
приводу суду письмові заперечення, в
яких посилався на те, що адміністрацією
підприємства звільнення позивача,
ОСОБА_2, було здійснено з додержанням
усіх вимог чинного законодавства про
працю щодо :

- додержання встановленого
частиною 1 ст. 49-2 КЗпП України
двомісячного строку

попередження Позивача про наступне
скорочення його посади;

- отримання встановленої ст. 43 КЗпП
України згоди профспілкового комітету
на звільнення Позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП
України;

- додержання встановленого
частиною 8 ст. 43 КЗпП України строку
звільнення Позивача після отримання
згоди профспілкового комітету на його
звільнення;

- виплати Позивачу в день його
звільнення всіх сум, що належать йому
від підприємства, у відповідності до
ст. 116 КЗпП України (сума виплати
кінцевого розрахунку перерахована на
зарплатну платіжну картку в день
звільнення платіжним дорученням № 94
від 17.02.2014 року), включаючи вихідну
допомогу згідно до ст.44 КЗпП України за
22 дні в розмірі 2035, 84 грн. та вихідну
допомогу учаснику ЧАЕС згідно до п. 7 ст.
20 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» по 65днів в
розмірі 6107,50 грн.;

- видачі оформленої трудової
книжки в день звільнення Позивача.

Тому просив суд у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та надані письмові
докази, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені
наступні факти та обставини.

Так, ОСОБА_2 працював в ТОВ
««Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
з 29.11.1990 року по 19.02.2009 року водієм.
Згідно наказу №18 від 19.02.2009 року
переведений вулканізаторником 5
розряду транспортного цеху. Згідно
наказу №29/ 1 від 17.02.2014 року звільнений
у зв'язку зі скороченням численності
робітників підприємства згідно ч.1 ст.40
КЗпП України, що підтверджується
копією трудової книжки та копією
наказу про звільнення ( а.с.3-4,9).

ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЄС 1-ї категорії,
що підтверджується посвідченням від 12
січня 2009 року серії НОМЕР_2( а.с.6).

Крім того, 09 червня 2011 року , під час
виконання обов'язків по роботі, стався
нещасний випадок,внаслідок чого ОСОБА_2
було травмовано, що підтверджується
актом №2 розслідування нещасного
випадку, що стався 09 червня 2011 року , від
15 червня 2011 року та актом №2 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від15 червня 2011 року (
а.с.7-9).

Відповідно до п.7 ст.20 Закону України
« Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачені компенсації та пільги
громадян, які віднесені до категорії 1,
у тому числі і переважне право
залишення на роботі при звільненні
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, в тому
числі при ліквідації , реорганізації
або перепрофілюванні підприємства,
установи, організації, скорочення
численності або штату працівників, а
також на працевлаштування. Уразі
вивільнення вказаних працівників у
зв'язку зі скороченням численності або
штату працівників їм виплачується
допомога в розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати , а
також зберігається за їх бажанням
посадовий оклад , тарифна ставка (
оклад) на новому місці роботи , але не
більш одного року . Їм також
гарантується працевлаштування з
урахуванням їх побажань або можливість
навчання нових професій(
спеціальностей) із збереженням у
встановленому порядку середньої
заробітної плати за останнім місцем
роботи за весь період перепідготовки,
але не більш одного року.

Як вважає позивач, відповідач при
його звільненні не дотримався
виконання вказаного закону, а тому
підлягає поновленню на роботі в якості
вулканізаторника 5-го розряду
транспортного цеху.

Але, суд не може погодитися з
доводами позивача і вважає , що подані
відповідачем письмові докази свідчать
про те, що ним при звільненні ОСОБА_2
виконані всі вимоги законодавств .

Так, у відповідності до вимог
Пленуму Верховного суду України від 6
листопада 1992 р. № 9 (із змінами та
доповненнями) «Про практику розгляду
судами трудових спорів», пов'язаних зі
звільненням за п. 1. ст. 40 КЗпП України,
щодо з'ясування, чи дійсно у
відповідача мали місце скорочення
чисельності або штату працівників,
суду надані документи, що
підтверджують дійсне скорочення
чисельності працівників Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
за рахунок ліквідації посад та
зменшення кількості штатних одиниць за
певними посадами, а саме :

копія наказу від 2 грудня 2013 року №
478 «Про скорочення чисельності
працівників підприємства», який видано
у зв'язку із зниженням об'ємів робіт
підприємства у 2013-2014 роках порівняно з
аналогічним періодом 2012-2013 роках, та в
цілях приведення чисельності
працівників підприємства у
відповідність до прогнозованого
зниження об'ємів робіт ( а.с.47-50,51);

підтвердження зниженням об'ємів
робіт підприємства у 2013-2014 роках
порівняно з аналогічним періодом 2012-2013
роках згідно довідки про обсяги
випуску товарної продукції ТОВ «ХЗ
ПТУ» б/н від 04.07.2014р. за підписом
директора з економіки та фінансів, з
якої вбачається, що обсяг товарного
випуску у першому кварталі 2014 року, у
порівняні з першим кварталом 2013 року,
знизився на 41 відсоток, а у порівняні з
четвертим кварталом 2013 року темп
зниження товарного випуску склав 46
відсотків ( а.с.52);

Таким чином, адміністрація була
вимушена прийняти заходи по скороченню
всіх витрат, в тому числі на оплату
праці, так як витрати на заробітну
платню не забезпечуються доходами
підприємства без скорочення
чисельності працівників.

Щодо виконання вимог з запропонуванням
працівникам, що підлягають до
скорочення, іншу відповідну роботу на
підприємстві, за її наявності; та
доведення цього наказу до їх відома, до
суду надано копію повідомлення ОСОБА_2
про скорочення його посади 16.12.2013 року,
за яким згідно до статті 49 п. 2 КЗпП
України вакантна посада не
запропоновувалася. Згідно до розпису
ОСОБА_2 повідомлення отримав 16 грудня
2013 року та був з ним ознайомлений а.с.53).
При цьому, як вбачається з наказу по
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
№ 461 від 26.11.2013р. «Про зміни в штатному
розкладі», всі вакантні посади із штату
керівників, спеціалістів, службовців
та робітників - почасовиків виключені
на час повідомлення ОСОБА_2 про
скорочення його посади ( а.с.54).

Звільнення ОСОБА_2 узгоджено з
профспілковим комітетом підприємства ,
що підтверджується листом щодо згоди
профспілкового комітету на скорочення
працівників підприємства від 17.01.2014р. №
7, наданого згідно до протоколу № 56 від
16.01.2014р. (а.с.55-57).

Наказ по підприємству від 17 лютого 2014
року № 29/1 «Про звільнення в зв'язку із
скороченням чисельності працівників
ОСОБА_2» видано у відповідності до
наказу № 478 від 2 грудня 2013 року «Про
скорочення чисельності працівників
підприємства» за узгодженням з
профспілковим комітетом , що
підтверджується листом від 17.01.2014р. № 7
та протоколом № 56 від 16 січня 2014 р. (
а.с.55-57,69-70).

Звільнення ОСОБА_2 була здійснено також
із-за відсутності у адміністрації
іншої роботи для переводу звільняємого
за його згодою.

Як доказ того, що у адміністрації
підприємства не було змоги
запропонувати ОСОБА_2 іншу вакантну
посаду, яка б відповідала його
професійним даним і стану здоров'я,
відповідачем до суду надано довідку
щодо наявності вакантних посад на
підприємстві, станом на 17.02.2014р. від
04.07.2014р. № 985 ( а.с.43), та копію довідки
огляду МСЕК серія 10 ААБ № 167010, надану
Міжрайонною радіологічною
медико-соціальною експертизою № 2,
згідно до якої ОСОБА_2 протипоказано
тяжка фізична праця, роботи з відкритим
джерелом вогню, води, на висоті, рухомі
механізми ( а.с.62).

Крім цього, у судовому засіданні
позивач пояснив, що згідно вказаної
довідки №985 станом на його звільнення у
відповідача були вакансії чистильника
металу кранового виробництва та
обрубувача ливарно-ковальського
виробництва, але вказані посади йому
запропоновані не були, що є, як вважає
позивач, порушенням його прав.

Але, суд не може погодитися з позивачем,
оскільки це спростовується наступним.

Вказані посади є посадами з важкими та
особливо важкими умовами праці.

Так обрубувачі ливарного виробництва
зайняті обробленням литва наждаком і
ручним способом (молотками, зубилами,
пневмоінструментом) та чистильники
металу, відливків, виробів та деталей,
зайняті очищенням металу, металевих
деталей та виробів сухим кварцовим
піском внесені до списку № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах.
Чистильники металу, відливків, виробів
та деталей, зайняті очищенням дробом,
колотим дробом (металевим піском)
металевих деталей та виробів внесені
до списку № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах ( а.с.71). Згідно витягу
з колективного договору Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
на 2014 рік. обрубувачі литва та
чистильники металу внесені до списку
професій та посад із шкідливими
умовами праці і вони мають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
додаткові щорічні відпустки, доплати
до заробітної плати, безоплатне молоко
або інші рівноцінні продукти ( а.с.72-75).
Вказане також підтверджується копіями
робочих інструкцій вказаних посад (
а.с.75-77,78-79), інструкціями по охороні
праці№22 (а.с.80-87) та №25200.00002 (
а.с.88-92);картками умов праці (
а.с.98-103,104-109).

Як вказано віще, згідно до копії
довідки огляду МСЕК серія 10 ААБ № 167010,
виданої Міжрайонною радіологічною
медико-соціальною експертизою № 2,
ОСОБА_2 протипоказано тяжка фізична
праця, роботи з відкритим джерелом
вогню, води, на висоті, з рухомими
механізмами.

Для вирішення цього питання позивачем
було заявлено клопотання про надання
йому часу для звернення до медичних
закладів для походження медичного
огляду щодо його можливості праці на
вказаних посадах за станом здоров'я.
Але позивач, в останнє судове
засідання не з'явився, довідку або акт
медичного висновку не надав, тому, суд
вважає, що ОСОБА_2, як за станом
здоров'я, так і за освітою та
кваліфікацією, не підходить до
призначення на посаду чистильника
металу кранового виробництва або
обрубувача ливарно-ковальського
виробництва.

Як доказ виконання пункту 2 наказу по
підприємству від 17 лютого 2014 року № 29/1
«Про звільнення в зв'язку із
скороченням чисельності працівників
ОСОБА_2» щодо виплати грошової допомоги
у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону
України « Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та виплати вихідної допомоги, у
відповідності до ст. 44 КЗпП України,
надано довідку № 187 від 23.06.2014р., згідно
до якої ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) дійсно працював в ТОВ
«Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
на посаді вулканізаторника з 29.11.1990
року, звільнений 17.07.2014 року по
скороченню штатів, в заробіток за лютий
2014 року входить вихідна допомога по
КЗпП України за 22 дні в розмірі 2035, 84
грн. та вихідна допомога учаснику ЧАЕС
65 днів в розмірі 6107,50 грн. Згідно до цієї
довідки сума виплати кінцевого
розрахунку перерахована на зарплатну
платіжну картку в день звільнення
платіжним дорученням № 94 від 17.02.2014
року ( а.с.63) Згідно довідки № 188 від
23.06.2014р. Середня заробітна плата
ОСОБА_2 складала на час звільнення 2035,84
грн.( а.с.29).

Крім того відповідно копії Акту
перевірки додержання Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
страхування за попередні роки №
20-01-655/0929, згідно якого з 20.05.2014р. по
06.06.2014р. державним інспектором
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Харківській області
Храпач Наталією Петрівною проведено
перевірку виконання вимог пункту 1
частини першої та частини другої і
третьої статті 40 КЗпП України. Згідно
до порядкових номерів цього акту 1.4.5.1.
та 1.4.5.2. вимоги пункту 1 частини першої
та частини другої і третьої статті 40
КЗпП України виконані, зауважень не
має, тобто порушень законодавства при
звільненні працівників за п.1 ст.40 КЗпП
України не встановлено.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене суд відмовляє позивачу у
задоволенні позовних вимог у частині
поновлення його на роботі,стягненні
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, а тому, не має підстав і для
стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,88,169,208,209,
212-215,218 ЦПК України; ст.ст.ч.1
ст.40,43,44,47,49-2,116 КЗпП України; п.7 ст.20
Закону України«Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
суд, -

ВИРІШИВ
:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харківський завод
підйомно-транспортного устаткування»
про поновлення на роботі і оплату за
час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Жовтневий районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами,які не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Суддя
Л.О. Шиянова