Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 жовтня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі Середі
Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еспресо ТВ» ро
захист честі, гідності, зобов'язання
спростувати недостовірну інформацію,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року Позивач звернувся до
суду із позовом до ТОВ «Еспресо ТВ» та
просить:

1. Визнати недостовірною
інформацію, публічно поширену ТОВ
«Еспресо ТВ» у статті під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» від ІНФОРМАЦІЯ_2
наступного змісту:

«Екс-голова української митниці ОСОБА_1
продовжує контролювати відомство і
збирати чорний нал»

Про це повідомив голова комісії з
проведення перевірки дотримання вимог
закону «Про засади запобігання
протидії корупції» в органах Мін
доходу ОСОБА_2 , передає Еспресо.TV.

«ОСОБА_1 продовжує отримувати чорний
нал з митниці. Всі його люди залишилися
в регіонах на своїх місцях, - сказав він.

За словами ОСОБА_2 звільняти і ставити
нових людей не дає міністерство.

«ОСОБА_3 дзвонить ОСОБА_4, а в
міністерство приїжджає ОСОБА_5. Навіщо
він приїжджає? Це ж не його місце
роботи», - заявив голова комісії.»

2. Зобов'язати Відповідача
спростувати розповсюджену ним
недостовірну інформацію у спосіб, в
який така інформація була поширена, а
саме: оприлюднити на сайті www.espresso.tv
інформацію наступного змісту:
«Відомості оприлюднені у статті під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» від ІНФОРМАЦІЯ_2
не відповідають дійсності.»

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 30
травня 2014 року в мережі інтернет на
офіційному сайті газети Відповідача
www.espresso.tv була розміщена зазначена вище
стаття, зміст якої, на переконання
Позивача, Відповідач бездоказово, без
посилання на будь-які юридично-значущі
документи, офіційні матеріали
розслідування на рівні пліток
звинуватив ОСОБА_1 у скоєнні
корупційних злочинів.

Внаслідок опублікування зазначеної
статті, як зазначає Позивач, були
порушені його особисті немайнові прав,
зокрема на недоторканість честі,
гідності та ділової репутації.

Позивач стверджує, що поширена
Відповідачем інформація є
недостовірною, має негативний
характер, а тому має бути спростована у
запропонований Позивачем спосіб.

У судовому засіданні представник
Позивача позов підтримав, просив суд
його задовольнити. На уточнююче
запитання суду щодо доцільності
залучення в якості співвідповідача
ОСОБА_2, з посиланням на якого в якості
джерела інформації здійснена
публікація, представник зазначив, що
такої необхідності немає.

Відповідач у судове засідання
представника не направив, про розгляд
справи був повідомлений належним
чином. За згоди представника Позивача
суд ухвалив за можливе розглядати
справу у відсутність представника
Відповідача на підставі наявних
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, дослідивши
наявні матеріали справи, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог виходячи з наступного.

Стаття 297 Цивільного кодексу України
встановлює, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі. Статтею 299
ЦК України передбачено, що фізична
особа має право на недоторканність
своєї ділової репутації.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Встановлено, що у належному
Відповідачу засобі масової інформації,
зокрема на Інтернет-сайті www.espresso.tv 30
травня 2014 року була розміщена стаття
під назвою «Екс-голова української
митниці ОСОБА_1 продовжує контролювати
відомство і збирати чорний нал»
наступного змісту:

Про це повідомив голова комісії з
проведення перевірки дотримання вимог
закону «Про засади запобігання
протидії корупції» в органах Міндоходу
ОСОБА_2 , передає Еспресо.TV.

«ОСОБА_1 продовжує отримувати чорний
нал з митниці. Всі його люди залишилися
в регіонах на своїх місцях, - сказав він.

За словами ОСОБА_2 звільняти і ставити
нових людей не дає міністерство.

«ОСОБА_3 дзвонить ОСОБА_4, а в
міністерство приїжджає ОСОБА_5. Навіщо
він приїжджає? Це ж не його місце
роботи», - заявив голова комісії.»

Позивач зазначає, що викладена
інформація у статті є недостовірною.

Так, недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін до
Цивільного кодексу України, зокрема до
статті 277, принцип презумпції
добропорядності (частину 3) було
скасовано, а тому доказування
Позивачем обґрунтованості свого
позову, а саме - недостовірності
поширеної Відповідачем інформації,
має відбуватися у загальному порядку.

Натомість, жодних доказів у
підтвердження недостовірності
поширеної статтею інформації
Позивачем не надано: додатки до позову
містять лише витяг з Державного
реєстру про реєстраційні дані
Відповідача, а також роздруківку самої
статті.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року N 1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» у випадку,
коли інформація була поширена у засобі
масової інформації з посиланням на
особу, яка є джерелом цієї інформації,
ця особа також є належним відповідачем.

Разом з тим, не зважаючи на пропозицію
суду розглянути питання про залучення
в якості співвідповідача по справі
особи, яку у статті зазначено як
джерело інформації - ОСОБА_2, голови
комісії з проведення перевірки
дотримання вимог закону «Про засади
запобігання протидії корупції» в
органах Міндоходу, представник
Позивача зазначив про відсутність
підстав для цього.

В той же час, згідно зі ст. 26 Закону
України «Про друковані засобі масової
інформації (пресу) в Україні»
здійснюючи свою діяльність на засадах
професійної самостійності, журналіст
використовує права та виконує
обов'язки, передбачені Законом України
"Про інформацію" та цим Законом.
Журналіст має право на вільне
одержання, використання, поширення
(публікацію) та зберігання відкритої за
режимом доступу інформації.

Крім того, відповідно до частини другої
статті 302 ЦК фізична особа, яка поширює
інформацію, отриману з офіційних
джерел (інформація органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, звіти, стенограми
тощо), не зобов'язана перевіряти її
достовірність та не несе
відповідальності в разі її
спростування. При цьому фізична особа,
яка поширює інформацію, отриману з
офіційних джерел, зобов'язана робити
посилання на таке джерело.

У відповідності до ч.2 ст.11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Не залучення в якості співвідповідача
по справі ОСОБА_2, не подання Позивачем
доказів на спростування поширеної у
статті від 30 травня 2014 року інформації
Відповідачем, позбавляє суд можливості
визнати обґрунтованим позов ОСОБА_1, у
зв'язку з чим у його задоволенні слід
відмовити.

Керуючись ст. 277, 297, 302 Цивільного
кодексу України, статтями 30, 57-60, 88, 208,
209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: