Справа № 740/4564/14
Провадження № 2/740/1448/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд

в складі судді - Куровського Ю.В.

при секретарі - Ісаєнко А.М.

у відкритому судовому засіданні в
м.Ніжин розглянув цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської
ради, ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась в суд з позовом
до відповідачів про визнання права
власності на 1/6 частину житлового
будинку №18 з господарськими будівлями
та спорудати по АДРЕСА_1 за набувальною
давністю, посилаючись на те, що вона є
власником 5/12 часток у житловому
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1.
Співвласником ще 5/12 часток цього
будинку є третя особа по справі, ОСОБА_4.
Власником іншої 1/6 частки вказаного
житлового будинку, право на яку за
власником не зареєстровано в органах,
які здійснювали державну реєстрацію
нерухомого майна, є відповідач по
справі, ОСОБА_3.

Цей будинок 1949 року забудови.
Договір на забудову та дозвіл
виконання будівельних робіт по
будівництву спірного житлового
будинку АДРЕСА_1 оформлений на ім»я
ОСОБА_3. На момент оформлення
дозвільних документів забудовник
перебував у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_5. Спільною працею
та за власні кошти за період з 1947 року
1949 рік вони побудували спільний
цегляний будинок, якому після
проведення технічної інвентаризації і
уточнення на місцевості з метою
впорядкувані нумерації будинків та у
зв'язку з перейменуванням назви вулиці,
присвоє адресу: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Ніжинського
МБТІ.

На підставі рішення народного суду
м.Ніжина Чернігівської облаї від 31
березня 1953 року та приймаючи до уваги,
що праця є основою створення і
примноження власності громадян і
визначається ступенем трудової участі,
за ОСОБА_5 було визнано право власності
на 5/6 частин спільного нерухомого
майна, створеного разом із
відповідачем ОСОБА_3, який набув, але
своєчасно не зареєстрував право на
належну йому 1/6 частку спільного майна,
оскільки залишив будинок одразу після
його створення.Відповідач виїхав у
невідомому напрямку і з того часу його
ніхто не бачив. З ОСОБА_5 не спілкувався,
належним йому майном не цікавився,
утримував його і не користувався ним
ніколи. ОСОБА_5 самостійно ввела
будинок в експлуатацію та постійно
проживала і була прописаною цьому
будинку з 1951 року і до дня смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 82 років, померла
ОСОБА_5 Внаслідок смерті відкрилася
спадщина на належне їй майно у вигляді
часток житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. За життя
спадкодавиця розпорядилася своїм
майном, склавши заповіт відповідно до
якого все своє майно заповіла на її
користь та на користь третоьї особи по
справі, в рівних частках кожному.
Спадщину вони прийняли своєчасно і
оформили її належним чином..
Спадкоємці, що мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
відсутні, оскільки спадкодавиця у
шлюбі не перебувала, дітей не мала, а її
батьки померли задовго до її смерті.

У вересні 2000 року вона отримала
право на пенсію і переїхала у спадковий
будинок, де згодом зареєструвала місце
свого постійного проживання і проживає
до теперішнього часу. Інший
співвласник не заперечувала проти
користування нею будинком в цілому, в
тому числі і її часткою, оскільки цей
будинок складається лише з однієї
житлової кімнати, площею 12,3кв.м; кухні,
площею 10,4 кв.м та коридору з тамбуром і
вбудованою шафою, загальною площею 8,7
кв.м, а всього 31,4 кв.м. і поділити його на
частки, що належать кожному зі
співвласників не є можливим через
незначну загальну площу будинку та
його конфігурацію. Таким чином, з
моменту створення спірного майна
будинок в цілому перебував у
постійному користуванні та володінні
ОСОБА_5, а після її смерті залишився
виключно у її користуванні та
володінні.

Вона самостійно утримує спірну
нерухомість протягом 14 років, сплачує
комунальні послуги і користується
земельною ділянкою під будинком та
городом. Крім того, вона власними
коштами зробила поточний ремонт цього
будинку, відновила грубу для опалення,
замінила всю електропроводку у
будинку, поклеїла шпалери та
відремонтувала ґанок, дерев'яні ворота
та вбиральню. Проте, цей будинок 1949 року
забудови і потребує негайного
капітального ремонту, особливо даху,
якій руйнується з кожним днем. Крім
того, вона вирішила провести газ до
будинку, проте газопостачальна
організація їй відмовила за
відсутністю у неї прибудови для
опалювального приладу та
правовстановлюючих документів на
будинок в цілому. Третя особа надала
згоду на відновлення спільного майна
та газопостачання будинку, але згода
відповідача, ОСОБА_3 відсутня і право
власності на 1/6 частку за ним не
зареєстроване, а тому провести газ у
будинок чи отримати дозвіл на початок
ремонтно - будівельних робіт вона не
може.

Однак, вона вважає, що набула права
власності на 1/6 частку цього майна за
набувальною давністю, оскільки
добросовісно заволоділа будинком в
цілому, в тому числі і часткою майна, що
належить ОСОБА_3 та продовжує відкрито
та безперервно володіти чужим
нерухомим майном більше 10 років. Вона
власними силами утримує будинок,
сплачує за послуги з енергопостачання,
встановила нові вхідні двері,
пробурила свердловину та користується
земельною ділянкою біля будинку. Але
змушена звертатися до суду і у судовому
порядку просити суд визнати за нею
право власності на чуже нерухоме майно
за набувальною давністю, оскільки
набуття права власності за набувальною
давністю не можливо вирішити в
позасудовому порядку. Спору щодо
володіння та користування зазначеною
нерухомістю не має. На вказане майно
ніхто не претендує. Відповідач майном
не цікавиться. Іншого шляху оформити
зазначену нерухомість у неї немає.

Представник відповідача Ніжинської
міської ради позовні вимоги визнав і
просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явився,хоч повідомлявся
про виклик до суду.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги
визнала.

Суд вислухавши сторони вважає,що
позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно договору на забудову та дозвілу
на виконання будівельних робіт по
будівництву спірного житлового
будинку АДРЕСА_1 оформлений на ім»я
ОСОБА_3. На момент оформлення
дозвільних документів забудовник
перебував у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_5. Спільною працею
та за власні кошти за період з 1947 року
1949 рік вони побудували спільний
цегляний будинок, якому після
проведення технічної інвентаризації і
уточнення на місцевості з метою
впорядкування нумерації будинків та у
зв'язку з перейменуванням назви вулиці,
присвоєно адресу: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Ніжинського
МБТІ.

На підставі рішення народного суду
м.Ніжина Чернігівської облаї від 31
березня 1953 року за ОСОБА_5 було визнано
право власності на 5/6 частин спільного
нерухомого майна, створеного разом із
відповідачем ОСОБА_3, який не
зареєстрував право на належну йому 1/6
частину спільного майна, оскільки
залишив будинок одразу після його
створення.Відповідач виїхав у
невідомому напрямку і з того часу його
ніхто не бачив. З ОСОБА_5 не
спілкувався,майном не цікавився, не
утримував його і не користувався ним
ніколи. ОСОБА_5 самостійно ввела
будинок в експлуатацію та постійно
проживала і була прописаною в цьому
будинку з 1951 року і до дня смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 82 років, померла
ОСОБА_5 Внаслідок смерті відкрилася
спадщина на належне їй майно у вигляді
часток житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. За життя
спадкодавиця розпорядилася своїм
майном, склавши заповіт відповідно до
якого все своє майно заповіла на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в рівних
частках кожному. Спадщину вони
прийняли своєчасно і оформили її
належним чином.

У вересні 2000 року вона отримала
право на пенсію і переїхала у спадковий
будинок, де згодом зареєструвала місце
свого постійного проживання і проживає
до теперішнього часу. Інший
співвласник не заперечувала проти
користування нею будинком в цілому, в
тому числі і її часткою, оскільки цей
будинок складається лише з однієї
житлової кімнати, площею 12,3кв.м; кухні,
площею 10,4 кв.м та коридору з тамбуром і
вбудованою шафою, загальною площею 8,7
кв.м, а всього 31,4 кв.м. і поділити його на
частки, що належать кожному зі
співвласників не є можливим через
незначну загальну площу будинку та
його конфігурацію.

Свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7 підтвердили
факт користування позивачкою житловим
будинком, розташованим по АДРЕСА_1.з 2000
року.

Суд вважає,що позивач з 2000 року,
тобто більше 10 років, користується 1/6
частиною будинку яка ні за ким не
зареєстрована, тобто частина
нерухомості є безтитульною,не має
власника, володіє добровільно,
безперервно та відкрито незалежно від
волі колишнього власника, а тому
маються підстави для визнання права
власності за позивачем за набувальною
давністю.

Керуючись ст.328,344 ЦК України,ст.213-215 ЦПК
України

В И Р І Ш И В

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/6 частину житлового будинку з
господарськими спорудами та будівлями
в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області в 10 денний строк.

Суддя
Ю.Куровський