ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-3796/12
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
Сухомлінова С.М.

секретарів
Пришляк З.В., Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСББ "Флагман" про
встановлення порядку користування
житлом,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з
позовом про поділ майна подружжя у
вигляді кв. АДРЕСА_1, грошових вкладів
та доходів одержаних відповідачем в
ТОВ «Демар». В обґрунтування своїх
вимог посилалась на те, що сторони в
період зареєстрованого шлюбу придбали
кв. АДРЕСА_1, зробили грошові вкладив АТ
«Swedbank», АКБ «Фінанси та кредит», АКБ
«ПУМБ» і отримували прибуток від
господарської діяльності ТОВ «Демар»,
учасником якого є відповідач. Просила
при поділі квартири визначити за
позивачем право власності на 2/3
частини, при поділі грошових вкладів
визнати за позивачем право власності
на 2/3 частини цих коштів і визнати за
позивачем право на одержання ? частини
доходів відповідача від участі в
діяльності ТОВ «Демар». В подальшому
позивач змінила свої позовні вимоги і в
кінцевій редакції позову просила
визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_2 кошти в розмірі 50000 доларів США
які знаходились на депозитному рахунку
відповідача та стягнути з нього ці
кошти, що складають 399 650 грн. Крім того,
просила визнати спільним сумісним
майном, придбаним в період шлюбу:
квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2,
дохід від господарської діяльності ТОВ
«Демар» за 2011р. в сумі 397 931,99 грн.,
грошові кошти які були розміщені на
рахунках банківських установ в сумі 2 151
291,48 грн. Посилалась на те, що вона має
право на ? частину спільного сумісного
майна, просила при поділі виділити їй у
власність кв. АДРЕСА_1 і стягнути з
відповідача на її користь 751 489,24 грн.
грошових коштів. ОСОБА_3 в рахунок права
на ? частину майна виділити кв. АДРЕСА_2
та залишити 897 624,24 грн. грошових коштів.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом про встановлення
порядку користування кв. АДРЕСА_1 яку
вважав спільною сумісною власністю і
просив виділити йому кімнату №9,
кімнату №10 з верандою, а ОСОБА_2
виділити кімнату №3, кімнату №8 з
верандою. Решту приміщень просив
залишити в загальному користуванні.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги, а
зустрічний позов не визнала, оскільки
відповідач не може користуватись
спірною квартирою яка при поділі буде
виділена у власність позивачу.

Відповідач свої зустрічні вимоги
підтримав, а позов ОСОБА_2 не визнав і
стверджував, що спільним сумісним
майном подружжя є кв.АДРЕСА_1 яка і
підлягає поділу в рівних частинах, а
вимоги про поділ іншого заявленого
майна є необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків, третіх осіб та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
зустрічний позов не підлягає
задоволенню, а позов ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з свідоцтва (т.1 а.с.8) та
пояснень сторін, останні зареєстрували
шлюб 14.10.1995р. від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась донька ОСОБА_7.

Згідно рішення (т.1 а.с.10) та пояснень
сторін, останні припинили шлюбні
відносини в лютому 2011р. в результаті
сварок внаслідок подружньої зради з
боку відповідача, який не заперечував
того факту, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього
народилась позашлюбна дитини про що
позивачка дізналась тільки в лютому
2011р.

В період шлюбу сторони придбали для
сім'ї кв. АДРЕСА_1, право власності на
яку було отримано відповідачем ОСОБА_3
01.09.2005р. (т.1 а.с.22) і вартість якої
складає 1118245 грн. Даний факт сторони не
заперечували, а відповідно до положень
ст.ст.22-25, 28 КпШС України, ст. 16 ЗУ «Про
власність», ст.ст. 61, 63, 69, 70 СК України,
ця кв. АДРЕСА_1 є об'єктом спільної
сумісної власності сторін, частки яких
в ній є рівними.

Як вбачається з довідки (т.1 а.с.236),
03.03.2012р. ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу придбав кв. АДРЕСА_2
вартість якої складає 936 108 грн. (т.4
а.с.147-157), а відповідно декларації (т.2
а.с.61-62) доходи відповідача на 2011р.
планувались у розмірі 120000 грн.

З довідок, виписок (т.1 а.с.247, 250, 279, т.2
а.с.1-19, 83-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.79-80)
вбачається, що ОСОБА_3 до розірвання
шлюбу мав на особистих рахунках банків
АТ «Swedbank», АКБ «Фінанси та кредит» і АКБ
«ПУМБ» 2 151 291 грн.

Суд вважає, що частину цих спільних
сумісних коштів в сумі 936 108 грн.
відповідач приховав від позивачки, а
через 4 місяці після розірвання шлюбу
витратив на придбання кв. АДРЕСА_2. В цій
квартирі відповідач проживає разом зі
своєю новою сім'єю, що ОСОБА_3 не
заперечував в судовому засіданні.

При цьому суд не приймає тверджень
відповідача в тій частині, що ця
квартира була ним придбана на одержані
від свого знайомого в борг кошти,
оскільки належних доказів цим
твердженням відповідач не представив.

Таким чином, зазначена квартира
АДРЕСА_2 вважається судом спільним
сумісним майном подружжя яке підлягає
розподілу.

Крім того, суд вважає необхідним
розділити між сторонами грошові кошти
в сумі 1215536 грн., які суд вважає спільним
сумісним майном, оскільки ці приховані
кошти залишились у відповідача після
розірвання шлюбу.

При цьому, суд не приймає тверджень
відповідача в тій частині, що на
рахунках зазначених банків
знаходилась одна і та ж сама сума
грошей, яка перекладалась відповідачем
з банку в банк, оскільки це
спростовується представленими
рахунками з банків.

Як вбачається з реєстру, картки,
витягу з Статуту (т.1 а.с.28-55), ОСОБА_3 є
засновником ТОВ «Демар» де в
статутному фонді частка відповідача
складає 49,5 %.

Зазначене ТОВ «Демар» було
зареєстровано 04.03.1996р. де позивачка
працювала з 1999р. по грудень 2001р., що
сторони не заперечували.

Як вбачається з податкової
декларації (т.1 а.с.152), доходи ТОВ
«Демар» за 2011р. складають 808369 грн.

Відповідно п.28 Постанови Пленуму ВС
України №11 від 21.12.2007р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про поділ спільного
майна подружжя», якщо вклад до
статутного фонду господарського
товариства зроблено за рахунок
спільного майна подружжя в інтересах
сім'ї, той із подружжя, хто не є
учасником товариства, має право на
поділ одержаних доходів.

Враховуючи те, що відповідачу не
виплачувались дивіденди за 2011р. (тобто
не одержував доходів), що
підтверджується довідкою (т.4 а.с.205), то
і вимоги позивача щодо віднесення
коштів до доходів відповідача які
підлягають поділу як спільне сумісне
майно подружжя, суд вважає
необґрунтованими.

При цьому, суд не приймає тверджень
позивача в тій частині, що вищевказана
довідка (т.4 а.с.205) не є належним доказом,
оскільки такі твердження не достатньо
обґрунтовані.

Як вбачається з довідки, протоколу
(т.1 а.с.49-50) та пояснень позивача ОСОБА_2,
остання з вересня 1991р. була власником
кв. АДРЕСА_3, в якій сторони стали
проживати після реєстрації шлюбу.

Як вбачається з договору міни,
рішення суду та витягу з реєстру (т.1
а.с.11-15), вказану квартиру позивач
обміняла на кв. АДРЕСА_4.

У 2006р. сторони прийняли рішення
продати цю квартиру і переїхати в м.
Київ. З цією метою відповідач отримав
від позивачки довіреність на підставі
якої 26.12.2006р. продав вказану кв. АДРЕСА_4
за 242400 грн., що за курсом НБУ на час
продажу складає 48000 доларів США. В той
же день відповідач відкрив депозитний
вклад на суму 48000 доларів США, що
підтверджується договором та випискою
(т.1 а.с.240-244) з рахунку.

Після того, відповідач 06.08.2007р.
відкриває новий депозитний рахунок в
ЗАТ «ПУМБ» на який переводить кошти від
продажу вказаної вище квартири з
нарахованими відсотками за вкладом в
загальній сумі 50000 доларів США (т.4
а.с.206). Після закінчення строку цього
вкладу відповідач забрав ці кошти
06.08.2009р. і розпорядився ними без згоди
позивача на власний розсуд.

Згідно ст. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали ій, йому
особисто.

Суд вважає, що грошові кошти в сумі
50000 доларів США (еквівалентні 399650 грн.
по курсу НБУ), слід визнати особистою
приватною власністю ОСОБА_2, які
остання отримала від продажу її
дошлюбного майна. Враховуючи те, що ці
кошти відповідач приховав від
позивачки, а потім розпорядився ними
одноособово, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача 399650 грн.

При цьому, суд не приймає тверджень
відповідача в тій частині, що
вищевказані кошти були витрачені саме
в інтересах сім'ї ОСОБА_2, оскільки це
спростовується твердженнями самого
відповідача (т.4 а.с.174) який з 2009р. вів
спільне господарство з іншою жінкою
ОСОБА_5 і від якої у відповідача в
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6.

Таким чином, суд вважає об'єктами
права спільної сумісної власності
колишнього подружжя ОСОБА_6, які
підлягають поділу:

- квартира АДРЕСА_1 вартістю 1118245
грн.;

- квартира АДРЕСА_2 вартістю 936108
грн.;

- грошові кошти в сумі 1215183 грн.

Загальна сума вартості спільного
сумісного майна ОСОБА_6 становить 3269536
грн., а з розрахунку рівності часток
подружжя у спільному майні розмір
частки кожного із сторін становитиме
1634768 грн.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, суд приходить до
висновку, що в порядку часткового
задоволення вимог ОСОБА_2, слід
виділити останній в натурі та визнати
за нею право власності на кв. АДРЕСА_1, а
за відповідачем залишити у власності
кв. АДРЕСА_2.

Оскільки відповідач без згоди
позивача розпорядився спільними
сумісними коштами які знаходились на
банківських рахунках, то виходячи з
рівності часток сторін з відповідача
солід стягнути на користь позивача
(1634768 грн. - 1118245 грн.) 516523 грн.

Крім того, з відповідача підлягає
стягненню 399650 грн. особистих коштів
позивача, а всього необхідно стягнути
на користь позивача (516523 грн. + 399650 грн. =)
916173 грн.

Що стосується зустрічних вимог, то з
урахуванням порядку поділу спірних
квартир в натурі, суд вважає ці вимоги
необґрунтованими і не підлягаючими
задоволенню.

Вирішуючи позови таким чином, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача 10455
грн. судових витрат, які понесла ОСОБА_2
по сплаті судового збору у розмірі 3219
грн. та витрат по оплаті експертизи у
сумі 7236 грн. (т.1 а.с.1, т.4 а.с. 187).

На підставі вищевикладеного так
керуючись ст.ст. 60, 88, 209- 218 ЦПК України
суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

В порядку поділу майна виділити в
натурі та визнати за ОСОБА_2 право
власності на кв. АДРЕСА_1 загальною
площею 109,90 кв.м. і житловою площею 57,80
кв.м.

В порядку поділу майна виділити в
натурі та залишити за ОСОБА_3 право
власності на кв. АДРЕСА_2 загальною
площею 92,00 кв.м. і житловою площею 52,20
кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
916173 (дев'ятсот шістнадцять тисяч сто
сімдесят три) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
10455 (десять тисяч чотириста п'ятдесят
п'ять) грн. судових витрат.

В решті позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів до Апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва.

СУДДЯ :
С.М.Сухомлінов