У х в а л а

29 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Колодійчука В.М.,
Мазур Л.М.,

Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
права спільної сумісної власності на
майно та поділ спільного майна,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 2001 року до липня
2013 року він проживав однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Вони мають
спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. За цей час вони
придбали квартиру АДРЕСА_1; кондиціонер
«LG», вартістю 2 800 грн.; варочну поверхню,
вартістю 2 195 грн.; холодильник
«Самсунг», вартістю 2 138 грн.; DVD
програвач, вартістю 674 грн.;
мікрохвильову піч «Самсунг», вартістю 1
050 грн.; диван «Вікторія-7», вартістю 5 700
грн.; ліжко з матрацом, вартістю 1 050 грн.;
пральну машину «Самсунг», вартістю 1 645
грн.; комбайн «Кенвуд», вартістю 3 237 грн.
Посилаючись на те, що у добровільному
порядку поділити спільне сумісне майно
вони не можуть, позивач просив
встановити факт їх з відповідачкою
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та поділити зазначене
спільне майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 7 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.
Встановлено юридичний факт спільного
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 грудня
2004 року по липень 2013 року, включно.
Проведено поділ між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
майна, придбаного під час спільного
проживання без реєстрації шлюбу, а
саме: квартири АДРЕСА_2; дивану
«Вікторія-7», вартістю 5 700 грн.; ліжка з
матрацом, вартістю 1 050 грн.; пральної
машини «Самсунг», вартістю 1 645 грн.;
холодильнику «Самсунг», вартістю 2 138
грн.; комбайну «Кенвуд», вартістю 3 237
грн. Визнано за ОСОБА_4 право власності
на Ѕ частину зазначеної квартири.
Виділено ОСОБА_4 у власність: диван
«Вікторія-7», вартістю 5 700 грн.; ліжко з
матрацом, вартістю 1 050 грн.; DVD
програвач, вартістю 674 грн.;
мікрохвильову піч «Самсунг», вартістю 1
050 грн.; пральну машину «Самсунг»,
вартістю 1 645 грн. Виділено ОСОБА_3 у
власність Ѕ частину зазначеної
квартири; холодильник «Самсунг»,
вартістю 2 138 грн.; комбайн «Кенвуд»,
вартістю 3 237 грн. Залишено у спільному
користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3
вмонтоване у вказаній квартирі майно:
кондиціонер «LG», вартістю 2 800 грн.;
варочну поверхню, вартістю 2 195
грн.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 березня 2014
року рішення районного суду скасовано
й ухвалено нове рішення у справі про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_4
задоволено. Рішення апеляційного суду
Харківської області від 12 березня 2014
року скасовано, рішення Жовтневого
районного суду

м. Харкова від 7 лютого 2014 року залишено
без змін.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року, з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. 74
СК України, що потягло, на її думку,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
заявником додано до заяви копії
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 лютого 2012 року
та ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 липня 2014 року,
23 квітня 2014 року, 1 липня 2013 року, 9 липня
2014 року, 23 грудня 2013 року, 9 квітня 2014
року, 6 березня 2014 року, 10 лютого 2014 року,
5 лютого 2014 року, 22 січня 2014 року, 11
листопада 2013 року, 30 вересня 2013 року, 27
травня 2013 року, 9 липня 2014 року, 17 червня
2013 року, 5 лютого 2014 року, постановлених
за результатом розгляду справ у
подібних правовідносинах.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30
вересня 2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, можуть бути
рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V (697-16).

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
у них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 липня 2014 року,
1 липня 2013 року, 23 грудня 2013 року, 10
лютого 2014 року, 11 листопада 2013 року, 30
вересня 2013 року, 27 травня 2013 року, якими
вирішено питання щодо допуску справи
до провадження Верховного Суду України
та відмову у допуску до провадження
Верховного Суду України, не є судовими
рішеннями, які можуть бути підставою
перегляду у порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки ними було.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014
року, 9 липня 2014 року, 9 квітня 2014 року, 5
лютого 2014 року, 9 липня 2014 року, на які
заявник посилається, як на підставу,
встановлену пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, не містять
правових висновків, оскільки даними
ухвалами скасовані рішення попередніх
судових інстанцій, а справи направлені
на новий розгляд до суду першої
(апеляційної) інстанцій, а тому вони не
можуть бути враховані, як підстава для
перегляду у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права.

Також зі змісту заяви та долучених до
неї копій рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 лютого 2012 року та ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 березня 2014 року, 22 січня 2014
року, 17 червня 2013 року, 5 лютого 2014 року
не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки із
доданого до заяви судового рішення та
ухвал, не вбачається однакових
фактичних обставин та подібних
правовідносин у порівнянні з судовим
рішенням (ухвалою), яка оскаржується, а
тому у допуску справи до провадження
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
спільної сумісної власності на майно
та поділ спільного майна, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді:
В.М. Колодійчук

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк