СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року суддя Солом`янського
районного суду м. Києва Кицюк В.С.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_3 до Київської міської державної
адміністрації, Київської міської ради,
регіонального відділення Фонду
державного майна України в м. Києві,
третя особа ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2», про визнання
розпорядження від 05.08.1996 року №1239
Київської міської державної
адміністрації «Про використання
основних фондів комунальної власності
міста» таким правочином, що порушує
публічний порядок та скасування
свідоцтва права власності на
гуртожиток по вул. Борщагівська, 171/18 в
м. Києві, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 звернулися до суду із
позовом до Київської міської державної
адміністрації, Київської міської ради,
регіонального відділення Фонду
державного майна України в м. Києві,
третя особа ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2», про визнання
розпорядження від 05.08.1996 року №1239
Київської міської державної
адміністрації «Про використання
основних фондів комунальної власності
міста» таким правочином, що порушує
публічний порядок та скасування
свідоцтва права власності на
гуртожиток по вул. Борщагівська, 171/18 в
м. Києві.

Ухвалою судді Солом`янського районного
суду м. Києва Кізюн Л.І. від 26.09.2014 року
позовні вимоги кожного з
вищезазначених позивачів в порядку ч.2
ст.126 ЦПК України було роз`єднано в
окремі провадження (а.с. 1)

Так, Пленум Верховного суду України в
пункті 15 постанови №2 від 12.06.2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» зазначив, що в разі
роз'єднання позовів підставою для
провадження щодо вимог, виділених у
самостійне провадження, є ухвала суду
про роз'єднання позовів і копія
пред'явленого позову.

Згідно п.2.21 Інструкції з діловодства в
місцевих загальних судах, затвердженої
наказом Державної судової
адміністрації України від 17.12.2013 року
№173 у разі роз'єднання позовів у
цивільній справі в самостійні
провадження нова судова справа
реєструється як така, що надійшла до
суду в день постановлення відповідного
процесуального документа (постанови,
ухвали) суду. Їй присвоюється новий
єдиний унікальний номер. Після цього
справа підлягає автоматизованому
розподілу в загальному порядку. До
нової справи підшиваються завірені
суддею копії процесуальних документів
з попередньої справи, що мають значення
для цієї справи.

29.09.2014 року після автоматичного
розподілу вищезазначених матеріалів
вони були отримані головуючим суддею в
наступному вигляді: копія позовної
заяви, копія ухвали суду про
роз`єднання позовних вимог і
незасвідчена копія квитанції про
сплату судового збору (а.с. 1-5)

В свою чергу, як вбачається із самої
ухвали про роз`єднання позовів рішення
про відкриття провадження по справі
було прийнято лише щодо позовних вимог
ОСОБА_4 Щодо позовних вимог інших
позивачів провадження не відкривалось
(а.с. 1)

Таким чином, суд отримавши
вищезазначені матеріали у суворій
відповідності із
цивільно-процесуальним законом
дослідив позовну заяву і при вирішенні
питання про можливість відкриття по
ній провадження і призначення справи
до судового розгляду встановив, що
позовна заява ОСОБА_3 не відповідає
вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, і 30.09.2014
року ухвалою залишив її без руху,
надавши позивачу строк 5 днів з моменту
отримання її копії для усунення
зазначених в ній недоліків, а саме
сплати судового збору за вимоги
немайнового характеру або надання
оригіналу платіжного документу
(оскільки копія квитанції в матеріалах
справи не завірена, що позбавило суд
можливості вирішити питання про те, чи
є в матеріалах справи оригінал такого
документа) і для надання копій позовної
заяви та долучених до неї документів за
кількістю відповідачів, копій позовної
заяви для третіх осіб(оскільки такі
документи в матеріалах справи
відсутні) (а.с. 6)

Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.26 постанови №10 від 17.10.2014 року
«Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» акцентує увагу на
тому, що відповідні документи про
сплату судового збору подаються до
суду тільки в оригіналі; копії, у тому
числі виготовлені з використанням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, а також платіжне доручення,
яке за формою не відповідає наведеним
вимогам, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Дотримання вимог ст. ст. 119-120 ЦПК
України при пред`явленні позову в суд є
імперативним правилом в тому числі і
для суду на предмет перевірки позову і
долучених до нього матеріалів і
недопущення відкриття провадження і
призначення непідготовленої справи
(позову) до розгляду. Позовна заява не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, Пленум Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй постанові
№11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання
дотримання розумних строків розгляду
судами цивільних, кримінальних справ і
справ про адміністративні
правопорушення» наполегливо
рекомендує суддям проводити ретельний
аналіз позовних заяв і підготовку
справ до судового розгляду, зазначає
про те, що недоліки і недбалість,
допущені на кожній стадії, можуть
призвести до порушення не лише строків
розгляду справ, а й прав учасників
судового процесу та ухвалення
незаконних і необґрунтованих рішень.

Відсутність додатків до позовної заяви
і для суду, і для відповідачів, і для
третіх осіб, порушує не тільки права
останніх в отриманні таких документів,
ознайомленні з тим, яка справа за їх
участю буде розглядатися в суді, та в
разі заперечення надання відповідних
заперечень або заявлення вчасно
зустрічного позову тощо, але й
перешкоджає суду в подальшому
розглянути дану справу впродовж
розумного строку, що в свою чергу може
негативно вплинути на ефективність
правосуддя і на авторитет судової
влади.

В даному аспекті суд вважає такими, що
не заслуговують на увагу твердження
позивача, викладені в заяві від 28.10.2014
року, про необхідність зобов`язати
секретаря відкопіювати вищезазначені
матеріали, оскільки чинним
законодавством не передбачено
право/обов`язок суду (судді) давати
«вказівки» секретарям чи будь-яким
іншим працівникам апарату суду
копіювати документи справ, які
перебувають в провадженні інших суддів
цього ж суду. Згідно ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи діють виключно на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (а.с. 9 на звороті)

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу позивача на наступне.
Незважаючи на те, що подана ним 28.10.2014
року заява названа останнім «на
усунення недоліків», фактично таковою
не є. Зміст заяви зводиться до
викладання безпідставних звинувачень
і образливих висловлювань на адресу
головуючого судді і судової влади
загалом, у зв`язку із незгодою позивача
зі змістом винесеної ухвали про
залишення даної позовної заяви без
руху. Такі дії позивача свідчать про
явну зневагу до суду. Відтак суд
попереджає про неприпустимість такої
поведінки в майбутньому, оскільки це є
складом ймовірного адміністративного
правопорушення, за яке винна особа
може бути притягнута до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.185-3 КУпАП.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року,
незалежність судді забезпечується
відповідальністю за неповагу до суду
чи судді.

Також щодо строку подання позивачем
заяви «на усунення недоліків», суд
констатує пропущення останнім строку,
встановленого ухвалою суду від 30.09.2014
року, на звернення до суду із такою
заявою.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач отримав ухвалу суду 21.10.2014 року
особисто, що підтверджується зворотнім
повідомленням, надісланим на адресу
суду (а.с. 8). Однак відповідну заяву
подав лише 28.10.2014 року (а.с. 9)

Так, згідно ст. 69 ЦПК України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов`язано його початок. Якщо ж
закінчення строку припадає на
вихідний, святковий чи інший неробочий
день, останнім днем строку є перший
після нього робочий день (ч.3 ст.70 ЦПК
України)

В даному випадку, оскільки останній
день строку для звернення до суду із
заявою про усунення недоліків припав
на 26 жовтня 2014 року - неділя, то згідно
ч.3 ст.70 ЦПК України ОСОБА_3 мав би
звернутися до суду до 27 жовтня 2014 року
включно.

В свою чергу, сама заява від 28.10.2014 року
не містить клопотання про поновлення
пропущеного строку.

Відтак, у зв'язку з тим, що позивачем
вказані недоліки у встановлений строк
усунуті не були, то слід вважати таку
заяву неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 119, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Київської
міської державної адміністрації,
Київської міської ради, регіонального
відділення Фонду державного майна
України в м. Києві, третя особа ПАТ
«Трест «Київміськбуд-2», про визнання
розпорядження від 05.08.1996 року №1239
Київської міської державної
адміністрації «Про використання
основних фондів комунальної власності
міста» таким правочином, що порушує
публічний порядок та скасування
свідоцтва права власності на
гуртожиток по вул. Борщагівська, 171/18 в
м. Києві - визнати неподаною та
повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної
заяви не перешкоджає повторному
зверненню із заявою до суду, якщо
перестануть існувати обставини, що
стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Солом`янський
районний суд м. Києва протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
В.С. Кицюк