РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2014 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренко А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.01.2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, на підставі якого останньому був наданий кредит в сумі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк повністю та в строки виконав зобовязання по даному договору.

Однак позичальник не виконує вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість по кредиту станом на 31.08.2013 року в сумі 25466 грн. 85 коп., у тому числі: 6742 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом, 14338 грн. 31 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2697 грн. 01 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1188 грн. 90 коп. штраф (процентна складова).

Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що відповідно до поданої ним заяви про отримання кредиту процентна ставка по кредитному ліміту встановлювалась у розмірі 25% і позивачем самостійно без письмових попереджень була збільшена до 30%. Також з наданого позивачем розрахунку не можливо встановити особу, яка його провела. Крім того, строк погашення процентів по кредиту за попередній місяць становить один місяць, а строк погашення кредиту в цілому настає в останній день місяця терміну дії платіжної картки. Таким чином, перебіг строку позовної давності на вимоги щодо повернення заборгованості по кредиту, наданого під час користування платіжною карткою, розпочався з наступного дня після припинення терміну дії платіжної картки. З огляду на те, що термін дії платіжної картки, виданої позивачем сплинув 01.2010 року, то за положеннями ст. 257 ЦК України строк позовної давності минув.

Просив застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 09.01.2008 року отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% (відповідно до поданої заяви 25%) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З доданої до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про отримання кредиту вбачається, що отримана ним кредитна картка мала термін дії до 01/2010.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки зазначений на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

ОСОБА_1 не виконав своїх зобовязань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, обумовлених договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ПАТ КБ «ПриватБанк» видавало ОСОБА_1 одну кредитну картку, строк дії якої становив два роки, а саме до 01/2010 року.

ОСОБА_1 не виконав свого зобовязання щодо погашення боргу до 31.01.2010 року, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 25.09.2013 року, тобто з пропуском установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Строк дії договору сторін не залежить від стану виконання зобовязань і не може вважатися продовженим через невиконання зобовязань.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляло про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, а у відповідності до ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, пропуск цього строку тягне відмову у захисті порушеного права та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко