БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.

за участю секретаря Пузирна А.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до Іванківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області про визнання права власності
на житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
Іванківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області про визнання права власності
на житловий будинок.

В обґрунтування позову, позивач
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько, внаслідок чого відкрилась
спадщина на його майно, зокрема
житловий будинок. За життя він заповіту
не складав, інші спадкоємці, крім
позивача, відсутні. Спадщину позивачем
було прийнято, однак нотаріус відмовив
у видачі свідоцтва через відсутність
правовстановлюючих документів на
будинок.

Під час оформлення документів, позивач
з'ясував, що батько багато років
проживав у будинку за адресою АДРЕСА_1,
який юридично був оформлений на ОСОБА_2,
однак вона там не була зареєстрована,
фактично ніколи не проживала, ніхто
ніколи не бачив цю особу, з батьком у
жодних відносинах вона не перебувала,
ніяких договорів між ними не існувало.

Як стверджує позивач, за життя батько
ніколи не від кого не приховував факт
знаходження в його володінні даного
будинку, вів там господарство,
товаришував з сусідами, доглядав та
ремонтував будинок, сплачував
необхідні комунальні платежі, вживав
звичайних заходів щодо забезпечення
охорони будинку. З 2000 року по день
смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 батько
постійно, безперервно проживав та
доглядав будинок. Після смерті батька,
позивач, будучи його єдиним
спадкоємцем, добросовісно, відкрито та
безперервно фактично продовжила
володіти та користуватися цим
будинком, а тому вважає себе особою, яка
має усі правові підстави заявляти про
давність володіння.

Посилаючись на вимоги ст. 16, 344 ЦК,
позивач просить суд визнати за нею
право власності на житловий будинок,
який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач вимоги
підтримав з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник Іванківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області в судове засідання не з'явився,
у письмовій заяві від 21.08.2014 року позов
визнав повністю.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -
ОСОБА_3, у зв'язку із чим, відкрилась
спадщина на його майно.

Встановлено, що з 2000 року і по день
смерті ОСОБА_3 проживав та вів
господарство у будинку за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 28.07.2014 року
відомості щодо реєстрації права
власності на спірний будинок у реєстрі
речових прав - відсутні. Відповідно до
довідки КП Бориспільської районної
ради Бориспільське районне «БТІ» №272
від 19.08.2014 року право власності на
будинок за адресою АДРЕСА_1 не
зареєстроване. Також, в зазначеній
довідці БТІ вказало, що 28.05.2014 року за
даною адресою проводилась
інвентаризація житлового будинку за
заявою ОСОБА_1

Відповідно до відомостей
погосподарської книги №16 на 2011-2015 роки
дане домоволодіння значиться за ОСОБА_2
Згідно довідки від 19.05.2014 №441
Іванківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1
ніколи не була зареєстрована та не
проживала, оскільки в даному будинку
проживав лише один ОСОБА_3

Як вбачається із технічного паспорту
на спірний житловий будинок,
виготовлений 28.05.2014 року на замовлення
ОСОБА_1, спірний житловий будинок
побудовано у 1946 році загальною площею
41,7 кв.м.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 показала, що являється
колишньою дружиною померлого
спадкодавця та матір'ю позивача, після
їх розлучення у 1994 році ОСОБА_3 виїхав у
с. Іванків та почав там проживати один,
поселившись у будинку за адресою
АДРЕСА_1. Свідок зазначив, що ОСОБА_2 у
спірному будинку вона ніколи не
бачила, з померлим у жодних відносинах
вона не перебувала. Позивач в судовому
засіданні також підтвердила, що коли
приїжджала до батька в гості ОСОБА_2
вона у будинку ніколи не бачила.

Також свідок та позивач пояснили, що за
життя ОСОБА_3 ніколи не від кого не
приховував факт знаходження в його
володінні даного будинку, вів там
господарство, товаришував з сусідами,
доглядав та ремонтував будинок,
сплачував необхідні комунальні
платежі, вживав звичайних заходів щодо
забезпечення охорони будинку. З 2000 року
по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 постійно, безперервно проживав
та доглядав будинок. Після його смерті
володіти будинком стала позивач.

Свідок ОСОБА_4 та позивач підтвердили,
що з липня 2013 року ОСОБА_1 здійснює
фактичне володіння спірним будинком,
здійснила ремонт, познайомилась із
сусідами, доглядає за будинком,
сплачує необхідні комунальні платежі,
вживає звичайних заходів щодо
забезпечення охорони будинку. Дані
обставини не заперечує Іванківська
сільська рада.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27.03.2014 року було визначено ОСОБА_1
додатковий строк три місяці для
подання нею заяви нотаріусу про
прийняття спадщини після смерті
батька - ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що
спадщину після смерті батька позивач
прийняв, звернувшись у зазначений
строк до нотаріуса, однак нотаріусом
було відмовлено мені у видачі
свідоцтва на спадщину через
відсутність правовстановлюючих
документів на будинок та землю.

Відповідно до частини першої статті 344
ЦК особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ №5 від
07.02.14 «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК).

Ураховуючи положення пункту 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
про те, що правила статті 344 ЦК про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом, та беручи до
уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004
року, положення статті 344 ЦК
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання
судом права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю може
мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що
коли строк давнісного володіння
почався раніше 1 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк з 1 січня 2001
року. Разом із тим, якщо перебіг строку
володіння за давністю почався після
цієї дати, то до строку набувальної
давності цей період зараховується
повністю.

Встановлено, що ОСОБА_3 добросовісно
заволодів чужим майном - житловим
будинком, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. - і продовжував відкрито,
безперервно володіти ним протягом
тринадцяти років. Після його смерті
позивач, будучи його єдиним
спадкоємцем, добросовісно, відкрито та
безперервно фактично продовжила
володіти та користуватися цим
будинком, а тому є особою, яка має усі
правові підстави заявляти про давність
володіння.

Не переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Суд погоджується із доводами позивача
щодо приєднання до часу володіння
позивачем будинком (період з липня 2013
року по жовтень 2014 року) часу, протягом
якого цим будинком володів її батько
(період з 2000 року по 2013 рік).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1
та визнати за нею право власності на
житловий будинок, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1) право
власності на житловий будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з Іванківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області на користь ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1)
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Д.В. Ткаченко