Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1200/11
Провадження №: 2/332/154/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2014 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді:
Марченко Н.В.

при секретарі:
Фурдак В.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участі третьої особи
управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
про усунення перешкод у користуванні
власністю .

ВСТАНОВИВ:

Згідно уточненої позовної заяви
позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю , в якій
зазначив, що ОСОБА_1, є власником
квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира
належить позивачу на праві власності
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 30.05.2011р. за реєстраційним
№ 2315, що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 31.05.2011р. № 30145297, виданим
Орендним підприємством «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» 31.05.2011р., реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно № 11501491, номер запису 38671
в книзі 279.

Продавцем зазначеної квартири
відповідно до договору купівлі-продажу
від 30.05.2011р. є ОСОБА_4, якому квартира
належала на праві приватної власності
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 01.09.2005р.

Згідно з довідкою КП ВРЕЖО № 4 у
квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. На
момент придбання позивачем у
власність квартири, ОСОБА_2 в квартирі
не проживав, його майна у квартирі не
було, витрати по утриманню квартири та
за комунальні послуги сплачував
попередній власник квартири ОСОБА_4

ОСОБА_4 також може підтвердити, що
приблизно протягом року ОСОБА_2 у
квартирі не мешкав, претензій щодо
проживання в квартирі не пред'являв,
місце його знаходження не відомо.

Отже, ОСОБА_2 більше року не
користується квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного
кодексу (ЦК) України, власник на свій
розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу
Української РСР (далі - ЖК України)
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру. користуються ним (нею) для
особистого проживання членів їх сімей
і мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

За змістом ст.405 ЦК України лише члені
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом у
відповідності до вимог закону. При
цьому приміщення, яке вони мають право
займати, визначається самим власником.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

Питання проживання не членів сім'ї
власника житла врегульовано статтями
810-826 ЦК України, у яких передбачено, що
підставою проживання таких осіб є
договір найму жилого приміщення.

Частиною 4 ст.156 ЖК України встановлено,
що до членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу,
згідно з якою до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

ОСОБА_2 не належить до членів сім'ї
позивача. Договір найму жилого
приміщення між позивачем та
відповідачем не укладався.

На підставі ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Реєстрація відповідача в квартирі має
наслідком нарахування та сплату мною
додаткових витрат на
житлово-комунальні послуги, що чинить
перепони в користуванні квартирою та
порушує права власності позивача, тому
він проосить усунути перешкоди в праві
власності шляхом визнання відповідача
таким , що втратив право користування
житловим приміщенням..

В судовому засіданні позивач
просить задовольнити позов з підстав
указаних в позові.

Відповідач проти задоволення
позову заперечує оскільки він не
проживав у житловому приміщенні
оскільки знаходився у місцях
позбавлення волі і тому житлове
приміщення за ним зберігалось.

Третя особа управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області в судове засідання
не з*явились, та про слухання справи
сповіщені, своїх заперечень суду не
представили.

Вислухавши сторони , дослідивши
докази по справі , суд вважає позов
таким , що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1.
Зазначена квартира належить позивачу
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
30.05.2011р. за реєстраційним № 2315, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 31.05.2011р. № 30145297, виданим
Орендним підприємством «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» 31.05.2011р., реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно № 11501491, номер запису 38671
в книзі 279.

Продавцем зазначеної квартири
відповідно до договору купівлі-продажу
від 30.05.2011р. є ОСОБА_4, якому квартира
належала на праві приватної власності
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 01.09.2005р.

Згідно з довідкою КП ВРЕЖО № 4 у
квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. На
момент придбання позивачем у власність
квартири ОСОБА_2 в квартирі не проживав,
його майна у квартирі не було, витрати
по утриманню квартири та за комунальні
послуги сплачував попередній власник
квартири ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був сином
продавця квартири ОСОБА_6 і членом його
сім*ї. ОСОБА_2 з 12.05.2009 по 09.10.2013
перебував в місцях позбавлення волі
отже за ним згідно ст.. 71 ЖК України
зберігалось право користування на
указане житло, де він був
зареєстрований а тому визнати його
таким, що не проживав в житловому
приміщенні без поважних причин у сду
немає підстав. А тому суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 208,209,212-215 ЦПК
України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участі третьої особи
управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
про усунення перешкод у користуванні
власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення, а особою ,
що була відсутня в судовому засіданні в
той же строк з моменту отримання копії
рішення..

Суддя:
Н.В.Марченко