АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 8 вересня 2014р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу,

встановила:

у травні 2014р. позивач звернулася до
суду із позовом про розірвання шлюбу,
укладеного з відповідачем 24 червня 2000р.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що вони з
відповідачем мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження, проте,
спільне життя не склалося, так як
відповідач зловживає спиртними
напоями, систематично принижує та
ображає її, вони не підтримують
подружні стосунки, не ведуть
загального господарства і
відновлювати стосунки з відповідачем
вона не бажає.

Рішенням суду від 8 вересня 2014р.
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального
права, так як суд не надав їм строк на
примирення, не врахував, що він бажає
зберегти сім'ю, не зловживає спиртними
напоями, позитивно характеризується.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта, який
підтримав апеляційну скаргу, пояснення
позивача, яка просила залишити рішення
суду без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
24 червня 2000р., мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
шлюб сторін існує формально, строк,
наданий сторонам на примирення,
позитивно результату не дав, а
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам позивача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відвідає обставинам справи
та ґрунтується на нормах матеріального
права.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (далі
СК) України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/12522/2014
Головуючий у суді
першої інстанції: Кравець Д.І.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.З пояснень позивача під час
судового та апеляційного розгляду
встановлено, що між подружжям постійно
виникають сварки, що впливає на їх
взаємні стосунки, а також

- 2 -

негативно впливає на розвиток та
виховання їх дитини, вони втратили
почуття один до одного.

Вказані пояснення позивача не були
спростовані відвідачем.

Доводи апелянта про те, що суд не надав
їм строк на примирення, спростовуються
матеріалами справи, згідно яких у
судовому розгляді 13 червня 2014р. була
оголошена перерва і сторонам був
наданий строк на примирення, однак, під
час продовження судового розгляду 8
вересня 2014р. позивач наполягала на
розірванні шлюбу, посилаючись на те, що
примирення між нею та чоловіком не
відбулося.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Під час розгляду апеляційної скарги
колегією суддів встановлено, що між
сторонами існують непримиримі
стосунки, різні погляди на сімейне
життя та обов'язки подружжя, що є
підставами для сварок, що у свою чергу
негативно впливає на неповнолітню
дочку сторін.

Позивач категорично наполягає на
розірванні шлюбу, проживати разом із
відповідачем однією сім'єю не бажає, а
примушування її до шлюбу з
відповідачем буде суперечити принципу
добровільності шлюбу та порушуватиме
принцип вільності особи у своїй
гідності та правах, встановлений ст. 21
Конституції України, тобто буде
суперечити інтересам позивача.

Колегія суддів вважає, що проживання
подружжя в одному будинку та спільне
ведення сільського господарства не
може свідчити, що фактичні шлюбні
стосунки сторін не припинені.

Також колегія суддів враховує, що з
моменту пред'явлення позову про
розірвання шлюбу пройшло більше, ніж
п'ять місяців, і за цей час сторони не
примирилися і позивач наполягає на
розірванні шлюбу, а саме по собі
заперечення відповідача проти
розірвання шлюбу не може бути
достатньою підставою для відмови у
позові.

Судом повно встановлені обставини
справи, правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушення норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 8 вересня 2014р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: