Справа № 369/1770/14 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/5843/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
червня 2014 року за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Зараз» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги з
урахуванням індексу інфляції,-

встановила:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду із даним позовом, посилаючись на
таке.

Відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1.

Позивач є виконавцем житлово -
комунальних послуг в с. Чайки Києво -
Святошинського району Київської
області.Договір з ОСОБА_1 щодо надання
комунальних послуг не укладався.

Для проведення розрахунків по оплаті
за спожиті послуги з опалення та
послуг з утримання будинку, споруд та
прибудинкової території було відкрито
особовий рахунок згідно даних якого за
період з 19 січня 2012 року по 31 січня 2014
року за отримані відповідачем послуги
утворилась заборгованість у розмірі
13950 грн. 81 коп.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України
того боржники зобов'язані сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги у
розмірі 13950 грн. 81 коп. та 3% річних від
суми боргу - 853 грн. 10 коп., та пеню у
розмірі 1058 грн. 51 коп.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 13
червня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Зараз» 13950 грн. 81 коп. заборгованості
за надані житлово-комунальні послуги
та понесені судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

У решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
ставить під сумнів правильність
розрахунків суми комунальних послуг,
які підлягають до сплати, оспорює факт
включення до витрат по обслуговуванню
будинку витрати по його охороні, крім
того, зазначає, що вона не споживає
надані позивачем послуги, оскільки не
має доступу до квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не сплачує
житлово-комунальні послуги,
користуючись при цьому ними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серія САЕ
№ 232912 від 6 квітня 2011 року та технічного
паспорту, відповідачка є власником
квартири АДРЕСА_1; загальна площа
квартири складає 76,7 кв.м. ( а.с.13-17).

Рішенням виконавчого комітету
Петропавлівсько - Борщагівської
сільської ради Києво - Святошинського
району № 484/4 від 27 листопада 2009 року
позивача затверджено виконавцем
житлово - комунальних послуг будинків в
АДРЕСА_1 ( а.с.18).

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2013 року з
ОСОБА_1 стягнено на користь ТОВ «Зараз»
заборгованість за оплату
житлового-комунальних послуг у
розмірі 2429 грн. 25 коп. ( а.с.7-12).

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач надає відповідачу послуги з
утримання будинку та його опалення. За
отримані послуги відповідач не
сплачує, у зв»язку з чим виникла за
період з 19 січня 2012 року по 31 січня 2014
року заборгованість у розмірі 13950 грн. (
а.с.20).

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що позивач надає, а
відповідач споживає комунальні
послуги, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про необхідність
стягнення заборгованості.

Рішеннями виконавчого комітету
Петропавлівсько - Борщагівської
сільської ради Києво - Святошинського
району № 189 від 25 березня 2011 року та №
493 від 3 вересня 2010 року затверджено та
введено в дію тарифи на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій ТОВ «Зараз»
та тарифи на теплову енергію, послуги з
опалення та постачання гарячої води.

Ці рішення органу місцевого
самоврядування є чинними, тому позивач
вірно поклав їх в основу розрахунку
оплати комунальних послуг за
утримання будинку та опалення, які
надаються відповідачу ОСОБА_1 яке
власнику квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи зазначене а також те, що
відповідач не надав будь-якого іншого
розрахунку на спростування
розрахунку, наданого позивачем,
колегія суддів вважає доводи апелянта
про неправильність розрахунку є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач фактично вказаних послуг не
споживає, оскільки договір про надання
не укладався і вона не має доступу до
квартири, колегія суддів вважає
необґрунтованими з таких міркувань.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
правовідносини, що виникають між:
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг
на підставі є предметом регулювання
цього Закону. Статтями 12, 13 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що одним із видів
житлово-комунальних послуг за своїм
функціональним призначенням є послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

За правилами ст. 322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 68 ЖК України споживачі
повинні щомісячно здійснювати оплату
за отримані комунальні послуги у
строки встановлені договором або
законом.

Відповідно до положень ст.ст.160, 162 ЖК
України плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін.

Оскільки встановлено, що з квітня 2011
року ОСОБА_1 є власником квартири, а
тому вона є споживачем житлово -
комунальних послуг, вона не довела, що
вона як споживач житлово - комунальних
послуг звільнена від обов'язку по їх
оплаті, а тому ця заборгованість з
ОСОБА_1 як споживача послуг
обгрунтовано стягнута на користь ТОВ
"Зараз".

Позовні вимоги в частині стягнення
про стягнення інфляційних витрат та 3 %
річних сущд першої інстанції
обгрнутовано залишив без до
задоволення, оскільки ст. 625 ЦК України,
на яку посилається позивач, на дані
правовідносини не поширюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем безпідставно нараховується
в якості комунальних послуг послуги з
охорони, спростовуються наданим
позивачем розрахунком, зя кого
вбачається нарахування послуг лише за
утримання будинку та опалення;
нарахування послуг з охорони це
розрахунок не містить ( а.с.20).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
червня 2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: