У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Макіївський
машинобудівний завод», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Комунального медичного закладу
«Клінічна руднічна лікарня»,
Комунальної медичної установи «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки», треті особи:
Комунальна лікувально-профілактична
установа «Обласна клінічна лікарня
професійних захворювань»,
Територіальне управління
Держпромнагляду в Донецькій області,
Макіївське міське управління
державної санепідемстанції,
управління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в Совєтському районі м. Макіївки, про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, встановлення факту нещасного
випадку на виробництві, визнання дій
неправомірними та стягнення моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 31 січня
2014 року та рішення апеляційного суду
Донецької області від 08 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Макіївський машинобудівний завод»
(далі - ТОВ «Макіївський машинобудівний
завод»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Комунального медичного закладу
«Клінічна руднічна лікарня» (далі - КМЗ
«Клінічна руднічна лікарня»),
Комунальної медичної установи «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки» (далі - КМУ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки») про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, встановлення
факту нещасного випадку на
виробництві, визнання дій
неправомірними та стягнення моральної
шкоди.

Позивачка посилалась на те, що з 09
листопада 2011 року працювала
прибиральницею в цеху механічної
обробки ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод». 31 серпня 2012 року
при виконанні трудових обов'язків вона
почула запах фарби, від чого їй стало
погано, внаслідок чого її було
доставлено до приймального відділення
Макіївської руднічної лікарні, де
знаходилась до 01 вересня 2012 року в
реанімаційному відділенні з діагнозом
- інгаляційне отруєння парами фарби,
опік слизової рото глотки. З 01 вересня
2012 року по 13 вересня 2012 року була
переведена до ЛОР відділення з
діагнозом - інгаляційне отруєння
парами фарби; фоностенія; гострий
токсичний ларингіт. Однак комісія з
розслідування нещасного випадку на
виробництві ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод» не встановила
причини погіршення її стану здоров'я,
розслідування проводилось особами, які
зацікавлені у приховуванні нещасного
випадку на виробництві. Комісія з
розслідування нещасного випадку була
утворена лише 13 вересня 2012 року,
представник
санітарно-епідеміологічної служби в
складі комісії був відсутній.

19 листопада 2012 року вона була звільнена
з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає подальшої роботи з
виплатою допомоги у розмірі
середньомісячного заробітку. На
засіданні Ради трудового колективу їй
було запропоновано роботу
зварювальника, слюсаря, токаря з
подальшим перенавчанням, однак вона
відмовилась, оскільки це не жіноча
робота.

Вважала, що лікувально-профілактичний
заклад «Клінічна руднічна лікарня»
після встановлення діагнозу повинен
був, але не передав протягом доби
повідомлення належним установам та не
зробив необхідні дослідження про
наявність в організмі отруйливих
речовин, чим сприяв підприємству у
приховуванні нещасного випадку.

Відповідач КМУ «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 6 м.
Макіївки» спочатку не зазначив в
першій виписці з історії хвороби про
отруєння на виробництві.

Всі зазначені порушення призвели до
моральних страждань, вона залишилась
без заробітної плати, тому просила
задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 31 січня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 08 травня 2014 року рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 31 січня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди з
ТОВ «Макіївський машинобудівний
завод» скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_4 до ТОВ
«Макіївський машинобудівний завод»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди задоволено
частково.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі
прибиральницею виробничих приміщень
на дільницю механічної обробки ТОВ
«Макіївський машинобудівний завод» з 20
листопада 2012 року.

Стягнуто з ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 21 851 грн 18
коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та рішення
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог,
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди з
КМЗ «Клінічна руднічна лікарня» та КМУ
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги № 6 м. Макіївки», суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що ст. 237-1 КЗпП України,
на яку посилається позивачка, не
передбачає відшкодування моральної
шкоди власником підприємства особам,
які не перебувають з ними в трудових
відносинах.

Також, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
оскільки вони є засновниками ТОВ
«Макіївський машинобудівний завод» і
до їх компетенції не відносяться
питання з прийняття та звільнення
працівників товариства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди з ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод», суд апеляційної
інстанції правильно виходив з того, що
у відповідача не було підстав для
розірвання з позивачкою трудового
договору за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 31
січня 2014 року в незміненій частині та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 08 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.