АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/6966/12
Номер провадження 22-ц/786/103/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.
Доповідач Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі Порохні А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, який діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду
м. Полтави від 22 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення боргу, визначення
частки у праві спільної сумісної
власності, звернення стягнення на
частку у майні, що є у спільній
частковій власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивачка звернулась
до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 04 грудня 2011 року з
вини ОСОБА_2, який з її дозволу керував
автомобілем MERCEDES BENZ 313, реєстраційний
№НОМЕР_1, що належить їй на праві
власності, в районі 351-352 кілометра
автодороги Київ-Харків сталася
дорожньо-транспотрна пригода, в
результаті якої один пасажир загинув
на місці, інший - помер від отриманих
травм, а двом - були спричинені тілесні
ушкодження. В результаті ДТП її
транспортний засіб отримав значні
технічні пошкодження.

Вироком Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2012 року
ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК
України і йому було призначено
покарання у вигляді позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три
роки.

З часу порушення кримінальної справи
по факту ДТП її автомобіль був визнаний
речовим доказом та знаходився на
території Полтавського РВ ГУ МВС
України у Полтавській області та за
вироком суду - повернутий їй.

Згідно Звіту про оцінку майна за №147,
автомобілю MERCEDES BENZ 313, реєстраційний
№НОМЕР_1, виконаного Центром
незалежної оцінки та експертизи у
м. Полтаві, величина вартості
матеріального збитку, завданого
пошкодженням вказаного транспортного
засобу, становить 141 207 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється
відшкодовувати завдану їй шкоду, в той
же час їй відомо, що останній на праві
власності має автомобіль CHEVROLET AVEO та за
ним зареєстрована на праві спільної
сумісної власності квартира АДРЕСА_1.
Співвласником вказаної квартири є
ОСОБА_4.

З урахуванням збільшених та уточнених
позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд
стягнути з відповідача на її користь 141
207 грн.

Визначити частки у праві спільної
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з: кімнати (5) площею 17,6 кв.м,
кімнати (7) площею 13,0 кв.м, коридору (1)
площею 5,4 кв.м, санвузла (2) площею 1,0 кв.м,
ванної (3) площею 2,1 кв.м, кухні (4) площею
5,5 кв.м, шафи (6) площею 1,3 кв.м, загальною
площею 46,7 кв.м, балкону з кімнати (5)
площею 0,8 кв.м: ОСОБА_2 - 49/100 частин;
ОСОБА_4 - 51/100 частини. Провести
перепланування вказаної квартири, а
саме: улаштувати перегородку в
приміщенні кімнати (5) площею 17,4 кв.м,
поділивши приміщення на два: площею 15,9
кв.м та 1,7 кв.м та улаштувати дверний
отвір із коридору (1) площею 5,4 кв.м в
кімнату (5) площею 17,6 кв.м, виділивши у
користування одному із співвласників
ОСОБА_4 - частину кімнати (5) площею 15,9
кв.м, балкон пл.. 08 кв. м, а іншому
співвласнику - ОСОБА_2 - частину
кімнати (7) площею 13,0 кв.м, частину
кімнати (5) площею 1,7 кв.м, вбудовану
шафу (6) площею 1,3 кв.м.

Визнати право власності квартири
АДРЕСА_1 з ідеальними частками
співвласників - ОСОБА_4 - 51/100 частину та
ОСОБА_2 49/100 частин.

Перевести з ОСОБА_2, як кредитора, на неї
право власності на 49/100 частин
зазначеної квартири та виділити їй у
користування: частину кімнати (7) площею
13,0 кв.м, частину кімнати (5) площею 1,7
кв.м, вбудовану шафу (6) площею 1,3 кв.м,
залишивши у спільному з ОСОБА_4
користуванні частину приміщень площею
14,0 кв.м, а сааме: коридор (1) площею 5,4
кв.м, вбиральню (2) площею 1,0 кв.м, ванну
кімнату (3) площею 2,1 кв.м, кухню (4) площею
5,5 кв.м.

Припинити за ОСОБА_2 право власності на
49/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 22 листопада 2013 року
вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 141
207 грн. завданої шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з даним рішенням суду
першої інстанції, її в апеляційному
порядку оскаржив ОСОБА_1, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з»ясування обставин справи, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків обставинам справи, просив
оскаржуване ним рішення місцевого
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 - відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується наявними
у справі доказами, що, 04 грудня 2011 року
ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом
MERCEDES BENZ 313, реєстраційний № НОМЕР_1, який
належить на праві власності ОСОБА_3, в
районі 351-352 км. автодороги Київ-Харків
скоїв ДТП, в результаті якої один
пасажир загинув на місці, один - помер
від отриманих травм, а двом особам були
спричинені тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Вироком Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2012
року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України з призначенням
йому покарання у вигляді 5 років 6
місяців позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три
роки.

Вироком апеляційного суду Полтавської
області від 24 вересня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від 07
лютого 2013 року, вирок Полтавського
районного суду Полтавської області від
17 липня 2012 року стосовно ОСОБА_2 в
частині призначення покарання
скасовано та призначено покарання
ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді
7 років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

З часу порушення кримінальної справи
по факту дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 04 грудня 2011 року,
автомобіль MERCEDES BENZ 313, реєстраційний №
НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом та
знаходився на території Полтавського
РВ ГУ МВС України у Полтавській області
та вироком суду повернутий позивачці.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов»язковий для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно Звіту про оцінку майна
/визначення вартості матеріального
збитку/ №147, виконаного Центром
незалежної оцінки та експертизи,
розмір матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля MERCEDES BENZ 313,
реєстраційний № НОМЕР_1 КТЗ,
пошкодженням даного транспортного
засобу внаслідок ДТП, станом на 01
лютого 2012 року становить 141 207 (сто сорок
одна тисяча двісті сім) грн. /а. с. 178-241/.

Не погоджуючись з визначеним розміром
майнової шкоди, представник
відповідача - ОСОБА_1 від призначення у
справі судово-товарознавчої
експертизи відмовився, про що подав до
суду письмову заяву /а. с. 176/.

Виходячи зі встановлених обставин,
місцевий суд, з урахуванням
вищенаведених норм права, дійшов
вірного висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_3
завданої їй шкоди у визначеному
розмірі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
місцевого суду, як і не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність з огляду на
наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір завданої шкоди, який стягнуто
на користь позивача за рішенням суду
першої інстанції, об'єктивно
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами.

В свою чергу відповідач та його
представник, не надали до суду у строки,
передбачені ч. 1 ст. 131 ЦПК України,
жодних доказів, які могли б спростувати
обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення судк
першої інстанції ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, тому не
вбачає правових підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині
вирішення позовних вимог щодо
визначення частки у праві спільної
сумісної власності, звернення
стягнення на частку у майні, що є у
спільній частковій власності - жодною
зі сторін не оскаржувалось, тому не
було предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 22 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: