Справа № 127/6844/14-ц Провадження №
22-ц/772/2921/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бойко В. М.Категорія
53Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Іващука В.А.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 08 вересня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Вінницької міської станції швидкої
медичної допомоги Вінницької обласної
ради про стягнення заборгованості по
матеріальній допомозі на оздоровлення,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до Вінницької міської
станції швидкої медичної допомоги
Вінницької обласної ради про стягнення
заборгованості по матеріальній
допомозі на оздоровлення,
відшкодування моральної шкоди.

В заяві зазначала, що вона-позивач
працювала у відповідача на посаді
начальника штабу цивільної оборони, з
03.10.2013 року по 14.08.2015 року, згідно наказу
№109 від 25.09.2013 року перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-х річного віку. В липні
2013 року вона-позивач перебувала у
щорічній відпустці, але тоді
матеріальну допомогу на оздоровлення
не отримувала. На початку 2014 року
їй-позивачу стало відомо, що 10.12.2013 року
відповідачем було видано наказ №270 про
виплату матеріальної допомоги на
оздоровлення, але її прізвище в даному
наказі було відсутнє.

Вона-позивач подала заяву на ім'я
головного лікаря Вінницької міської
СШМД ОСОБА_3 з приводу пояснення причин
невиплати їй матеріальної допомоги на
оздоровлення. А 22.01.2014 року їй головним
лікарем Вінницької міської СШМД ОСОБА_3
було роз'яснено, що згідно п. 4 Постанови
КМУ від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату
праці працівників на основі Єдиної
тарифної сітки розрядів коефіцієнтів з
оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери» надання
працівникам матеріальної допомоги, у
тому числі на оздоровлення, є правом, а
не обов'язком керівника установи.

Позивач вважає, що дії головного
лікаря Вінницької міської СШМД ОСОБА_3
щодо невиплати їй матеріальної
допомоги на оздоровлення суперечать
чинному законодавству. Також вважає, що
такими діями відповідача їй заподіяна
моральна (немайнова) шкода, яку оцінює в
розмірі 10000 грн. і яка полягає в тому, що
її, як працівника Вінницької міської
СШМД, було обмежено в трудових правах
та порушено її інтереси, безпідставно
виділено окремо зі всього колективу
невиплатою даної допомоги, в її житті
відбулись вимушені зміни в не найкращу
сторону, починаючи з січня місяця 2014
року намагається відновити свої
порушені права, що призвело до
пригніченого стану та підвищення
артеріального тиску. Для відновлення
моральних та фізичних сил необхідний
тривалий час та матеріальні затрати.

Уточнивши позовні вимоги в ході
розгляду справи, позивач просила
стягнути з Вінницької міської СШМД на
її-позивача користь невиплачену
матеріальну допомогу на оздоровлення
за 2013 рік в сумі 1551 грн., 10000 грн. у
відшкодування моральної шкоди та
понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 08 вересня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, скасувати та
ухвалити нове рішення по суті її
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи скарги, заслухавши
пояснення представника відповідача,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення по
слідуючих підставах.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з
01.12.2010 року по 25.09.2013 року працювала у
відповідача на посаді начальника штабу
цивільної оборони.

Згідно наказу головного лікаря
Вінницької міської СШМД за №109-к від
25.09.2013 року позивачу надано відпустку
по догляду за дитиною до досягнення нею
3-х річного віку на підставі ст.18 ЗУ «Про
відпустки» з 03.10.2013 року по 14.08.2015 року
(а.с.5)

Згідно довідки про доходи за №47 від
27.02.2014 року, виданої Вінницькою міською
СШМД, дохід позивача з квітня по
вересень 2013 року складає 9897,98 грн.(а.с.7).

Згідно ст.97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних
гарантійних виплат встановлюються у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством.

Відповідно до п.9 розділу 7-го
Колективного договору Вінницької
міської СШМД на 2011-2015 року від 21.12.2010
року адміністрація зобов'язується при
наданні щорічної відпустки,
виплачувати одноразову допомогу на
оздоровлення всім працівникам станції
ШМД, згідно письмового рішення міської
ради та виділених на це коштів (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається,
що головним лікарям Вінницької міської
СШМД було видано наказ №270 від 10.12.2013
року про виплату матеріальної допомоги
на оздоровлення в розмірі посадового
окладу до щорічної відпустки в межах
фонду заробітної плати немедичним
працівникам згідно списку (а.с.10,31,52).
Виплата цієї допомоги в грудні 2013 року
була здійснена в межах фонду зарплати
за 2013 рік і лише за рахунок того, що
фактичний фонд зарплати склався менший
ніж очікуваний.

На момент видання вищевказаного наказу
позивач ОСОБА_2 перебувала у відпустці
по догляду за дитиною і отримувала
матеріальну допомогу від держави.

Як видно з матеріалів справи,
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Вінницькій області, за
результатами перевірки звернення
ОСОБА_2, на головного лікаря Вінницької
міської СШМД ОСОБА_3 було складено
протокол про притягнення до
адмінвідповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП
за те, що останній допустив порушення
ст.18 КЗпП України, зокрема: працівник
ОСОБА_2 була відсутня в наказі №270 від
10.12.2013 року «Про виплату матеріальної
допомоги на оздоровлення» в зв'язку з
чим не отримала матеріальної допомоги
на оздоровлення, хоча вона була у
щорічній відпустці з 01.07. по 30.07.2013 року.

Згідно постанови судді Вінницького
міського суду Чезганової А.М. від 28.02.2014
року, за наслідками розгляду вказаних
адміністративних матеріалів,
провадження в справі про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП
закрито у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення (а.с.26-28). Цією ж
постановою встановлено, що письмового
рішення Вінницької міської ради (про
яке йдеться в п.9 розділу 7-го
Колективного договору Вінницької
міської СШМД на 2011-2015 року від 21.12.2010
року) про виділення коштів для виплати
одноразової допомоги на оздоровлення
всім працівникам станції ШМД в 2013 році
не було, і відповідно, не було
фінансування (а.с.27). А ОСОБА_3
правомірно видав наказ №270 від10.12.2013
року, оскільки згідно спільного наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України та Міністерства
охорони здоров'я України за №308/519 від
05.10.2005 року (а.с.62,68-70), керівники мають
право надавати працівникам
матеріальну допомогу, в тому числі на
оздоровлення, у сумі не більше ніж один
посадовий оклад на рік, крім
матеріальної допомоги на поховання.

Дана постанова ніким не
оскаржувалась і набула законної сили.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Врахувавши вищевказані обставини
справи та вимоги закону, суд дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення матеріальної допомоги на
оздоровлення за їх безпідставністю.

Згідно ст. 231-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відмовляючи в частині позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
правильно виходив з того, що позивач не
надала суду переконливих доказів про
те, що така шкода була заподіяна їй
невиплатою відповідачем матеріальної
допомоги на оздоровлення. До того ж ця
вимога є похідною від основної вимоги,
в задоволенні якої відмовлено.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги
безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 08 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/