РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1211/14-ц

провадження у справі № 2/0285/603/14

22 вересня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

вскладі: головуючої - судді
Михайловської А.В.,

за участі секретаря Горбатюк І.О.;

сторони по справі за первісним позовом
:

позивач - ОСОБА_1, представники - ОСОБА_2
та ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4, представник -
ОСОБА_5,

треті особи - Новоград-Волинська міська
рада Житомирської області та
Новоград-Волинське міське
земельно-кадастрове бюро
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області;

сторони по справі за зустрічним
позовом :

позивач - ОСОБА_4, представник - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_1, представники -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідач - Новоград-Волинська міська
рада Житомирської області,

третя особа - Новоград-Волинське міське
земельно-кадастрове бюро
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області;

розглянувши у залі суду у відкритому
судовому засіданні справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відновлення межі земельної ділянки, та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
та Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області про відновлення
межі земельної ділянки,

встановив:

24.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Новоград-Волинського міськрайонного
суду з позовом, в якому просила суд
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 у
відповідності до земельно-кадастрової
документації та відшкодувати за
рахунок ОСОБА_4 судовий збір.

Позов обгрунтувала тим, що їй на
підставі рішення виконкому
Новоград-Волинської міської ради від 15
квітня 1999 року № 198 відповідно до
державного акта на право приватної
власності на землю, який зареєстровано
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 4496 належить 0,0870 га землі. Після
проведення приватизації земельної
ділянки суміжним землекористувачем -
відповідачем ОСОБА_4, було знищено
межові знаки і ним було порушено межу,
встановлену під час приватизації її
земельної ділянки. Звернувшись до
відповідача з пропозицією відновити
межі, вона отримала відмову. Зазначила,
що після цього вона неодноразово
зверталася до органів місцевого
самоврядування, а також до
Новоград-Волинського
земельно-кадастрового бюро. У грудні 2013
року на місце виїхала компетентна
комісія у складі якої були
представники влади і спеціалісти
земельно-кадастрового бюро, але
відповідач не допустив членів комісії
до земельної ділянки і не дозволив
працівникам земельно-кадастрового
бюро відновити межі земельної ділянки
та встановити межові знаки. Вважає
відмову відповідача відновити межі
безпідставною.

12.06.2014 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_1,
Новоград-Волинської міської ради (а.с.
55-58), в якій просив суд зобов'язати
Новоград-Волинську міську раду
відновити межу між земельними
ділянками за адресами : АДРЕСА_1 і
АДРЕСА_2 у відповідності до
земельно-кадастрової документації
земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1
шляхом відбиття межі від цієї
земельної ділянки; витрати, пов'язані з
відновленням межі, та судові витрати
покласти на ОСОБА_1.

Позов обґрунтував тим, що йому на праві
власності належить земельна ділянка,
загальною площею 0,0735 га, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1, яка
межує із земельною ділянкою за адресою
: АДРЕСА_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1 Вказав, що 29 жовтня 2010
року представник Новоград-Волинського
земельно-кадастрового бюро на його
прохання встановив межу між земельними
ділянками та вказав лінію, по якій мав
встановлюватись паркан. 31 жовтня 2010
року він разом із робітниками, які йому
допомагали, встановив бетонний паркан
між спірними земельними ділянками по
лінії, вказаній представником ЗКБ.
Однак, у той самий день, ОСОБА_3 знищила
встановлену межу шляхом пошкодження
паркану, у зв'язку з чим з неї було
стягнуто матеріальну і моральну шкоду,
що підтверджується рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 10 липня
2013 року. Оскільки у нього та ОСОБА_1
виник спір щодо меж земельних ділянок,
він 02.11.2010 року запросив представника
міського земельного кадастрового бюро
та провідного спеціаліста відділу
Держкомзему для проведення
відновлення меж земельної ділянки за
його адресою в натурі (на місцевості) та
закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка,
про що ці особи склали акт передачі
межових знаків земельної ділянки від
02.11.2010 р.

Зазначив, що незважаючи на встановлені
межі між земельними ділянками, ОСОБА_1
самовільно захопила частину його
земельної ділянки, мотивуючи тим, що
спірна територія належить їй, при цьому
ніяких доказів належності на праві
власності остання не надає. Обміри межі
його земельної ділянки станом на 11.09.2011
р. та 14.02.2014 р. не відповідають обмірам
зазначеним в Державному акті на право
власності на земельну ділянку,
оскільки вони зменшились у своїх
розмірах саме після того, коли ОСОБА_1
самовільно захопила без його дозволу
частину земельної ділянки, що належить
йому на праві власності, пересунувши на
захоплену нею частину земельної
ділянки свою металеву огорожу.
Оскільки належна земельно-кадастрова
документація, згідно якої можливе
відновлення межі, є лише у нього,
вважає, що це надає йому право в
односторонньому порядку встановити
межу його земельної ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представники ОСОБА_3 та ОСОБА_2
первісний позов підтримали з підстав, в
ньому передбачених, просили його
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити
(журнал судового засідання від 11.08.2014
року - а.с. 165-168).

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 зустрічний
позов підтримала, просила його
задовольнити, в задоволенні первісного
позову просила відмовити (а.с. 165-168).

Представники відповідача за
зустрічним позовом -
Новоград-Волинської міської ради
Самойленко Л.М. та Демяненко Н.Б.
просили відмовити в задоволенні
зустрічного позову, посилаючись на
його безпідставність (а.с. 165-168).

Представник третьої особи
Новоград-Волинського міського
земельно-кадастрового бюро
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки в судове
засідання не повідомив, заяв про
розгляд справи в своїй відсутності та
заперечень проти позову не подав.

Доповівши зміст заявлених позовних
вимог, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі рішення виконкому
Новоград-Волинської міської Ради
народних депутатів є власником
земельної ділянки площею 0,0870 га за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

ОСОБА_4 на праві власності належить
земельна ділянка, загальною площею 0,0735
га, яка розташована за адресою :
АДРЕСА_1, що підтверджується державним
актом на право власності на земельну
ділянку, копія (а.с. 60). З плану зовнішніх
меж земельної ділянки, окресленому на
Державному акті на право приватної
власності на землю вбачається, що ця
земельна ділянка межує з земельною
ділянкою АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1.
Ця обставина визнається сторонами по
справі, і підтверджується матеріалами
справи.

ОСОБА_1 в первісному позові до ОСОБА_4
просить відновити межу між цими
земельними ділянками у відповідності
до земельно-кадастрової документації.
ОСОБА_4 в зустрічному позові просить
суд зобов'язати Новоград-Волинську
міську раду відновити межу між цими
земельними ділянками за адресами.
Сторони обґрунтовують свої вимоги
посиланнями на те, що в добровільному
порядку вирішити це питання вони не
можуть, оскільки кожна із сторін
постійно створює іншій стороні
різноманітні перешкоди в його
реалізації.

З копії протоколу засідання комісії
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 04.12.2013
року (а.с.7) вбачається, що для вирішення
питання щодо винесення меж
приватизованої земельної ділянки на
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, за її
зверненням створено відповідну
комісію в складі компетентних осіб
органу місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент розгляду даної справи
встановити межі між спірними ділянками
цій комісії не вдалося.

З відповіді № 1893 від 15.09.2014 року на
запит суду (а.с. 221) видно, що окрім
вищезазначеного протоколу від 04.12.2013
року комісією не приймались інші
рішення та не проводився розгляд
питання щодо встановлення меж
земельної ділянки на АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 158 Земельного
Кодексу України органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 158 ЗК
України орган місцевого
самоврядування повинен був прийняти
відповідне рішення по зверненню ОСОБА_1
щодо встановлення меж земельної
ділянки. І в разі незгоди з таким
рішенням сторони в спорі, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, відповідно до вимог ч. 5 ст. 158 ЗК
України вправі його оскаржити.

Проте, в порушення вимог ч. 5 ст. 158 ЗК
України орган місцевого
самоврядування будь-яке рішення за
зверненням ОСОБА_1 не прийняв, а
рекомендував їй вирішити спір з ОСОБА_4
з приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками у
судовому порядку, про що свідчить
відповідь першого заступника міського
голови Новоград-Волинської міської
ради № 87/02/02 від 05.02.2014 року (а.с. 6).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» згідно зі
статтею 158 ЗК України суди розглядають
справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи
користування громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Отже, оскільки за заявою ОСОБА_1 до
органу місцевого самоврядування про
встановлення (відновлення) меж її
земельної ділянок жодного рішення не
прийнято (фактично її заява залишена не
розглянутою), її позов до ОСОБА_4 є
передчасним та безпідставним, а тому
задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 суд також
оцінює як передчасний, безпідставний
та необгрунтований, а тому відмовляє і
в його задоволенні, оскільки останнім
не було надано суду доказів на
підтвердження тієї обставини, що він
попередньо звертався до
Новоград-Волинської міської ради в
порядку ч. 3 ст. 158 ЗК України для
вирішення спірного земельного питання,
яке рішення було прийняте
Новоград-Волинською міської радою за
наслідками розгляду його заяви та в
чому саме полягає його незгода з
прийнятим відповідачем рішенням.

Більше того, згідно ч. 3 ст. 152 Земельного
Кодексу України захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути : 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Тобто, заявлені способи захисту: у
первісному позові ОСОБА_1 у вигляді
відновлення межі у відповідності до
земельно-кадастрової документації та в
зустрічному позові ОСОБА_4 -
зобов'язання відновити межу між
земельними ділянками у відповідності
до земельно-кадастрової документації
шляхом її відбиття, не передбачені
зазначеними нормами матеріального
права, а у відповідності до ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

З огляду на вище викладене, суд рахує за
необхідне відмовити у задоволенні
первісного позову ОСОБА_1 та
зустрічного позову ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,15,57 - 60, 88, 208- 215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відновлення межі земельної ділянки.

Відмовити у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області про відновлення
межі земельної ділянки.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана апеляційному суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча :
А.В. Михайловська