Справа №560/1364/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадковий житловий будинок з
надвірними будівлями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду та
просить визнати за нею право власності
на спадкове майно за законом, після
смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, а саме: на житловий
будинок з надвірними будівлями, який
розташований по АДРЕСА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті її чоловіка ОСОБА_5 залишилось
спадкове майно, а саме: житловий
будинок з надвірними будівлями.
Заповіту на вищевказане нерухоме майно
немає. Позивач є спадкоємцем по закону
першої черги. Крім неї, спадкоємцями
першої черги є також відповідачі по
справі, а саме: ОСОБА_2; ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які відмовились від спадщини на
користь позивача. Однак отримати
свідоцтво про право на спадщину
позивач не змогла, так як відсутні
правовстановлюючі документи, які
підтверджують належність будинку
померлому чоловіку.

До початку розгляду справи від
позивача та відповідачів до суду
надійшли заяви, у яких позивач та
відповідачі просить розглянути справу
без їх участі, при цьому позивач
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, а відповідачі позов визнають.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності сторін, оскільки
у справі достатньо матеріалів про
права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
(а.с.4) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, про що
складено відповідний актовий запис за
№02.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюються або не визнається
іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 заповіту
не склав, а тому право на спадкування
після його смерті згідно ст. 1223 ЦК
України здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є дружиною спадкодавця, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 10
червня 1989 року (а.с.5).

Спадкоємцями майна за законом першої
черги після смерті ОСОБА_5, окрім
позивача є також батько померлого -
ОСОБА_2, син - ОСОБА_3 та дочка - ОСОБА_4,
які на спадщину не претендують.

Згідно заяв відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, засвідчених 16 січня
2014 року секретарем Селецької сільської
ради Дубровицького району Рівненської
області, вони відмовилась від належної
частини спадкового майна, яке
залишилось після смерті - ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 (а.с.9,10,11).

Згідно виписки з погосподарської книги
від 31.07.2014 року №1067, виданої Селецькою
сільською радою, в погосподарській
книзі №7, особовий рахунок НОМЕР_2,
будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_5
(а.с.6).

Згідно довідки №596 від 07.04.2014 року
виданої Селецькою сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області на день смерті ОСОБА_5 до складу
його його сім'ї входили: дружина -
ОСОБА_1, 1969 року народження; син - ОСОБА_3,
1990 року народження; дочка - ОСОБА_4, 1992
року народження; батько - ОСОБА_2, 1930
року народження (а.с.7).

Як вбачається з довідки №946 від 01.07.2014
року виданої Селецькою сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області, померлий ОСОБА_5 проживав та
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
з 06.05.1966 року по ІНФОРМАЦІЯ_7. На день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 з ним проживали та
були зареєстровані: дружина - ОСОБА_1;
син - ОСОБА_3; дочка - ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного
Кодексу України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї. За цією
підставою ОСОБА_7 і прийняв спадщину.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулася до нотаріуса, однак
довідкою від 19 липня 2014 року № 249/162-2014
(а.с.17), виданою Дубровицькою державною
нотаріальною конторою Рівненськоїх
області їй було роз'яснено, що у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадковий житловий будинок
відмовлено, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу.

Для вироблення технічної документації
на спадковий житловий будинок, позивач
звернулася в КП "Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації"
Рівненської обласної ради, яким станом
на 16 квітня 2014 року видано технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5
(а.с.12-14).

Згідно довідки №2841 від 16.04.2014 року,
виданої КП "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації"
інвентаризаційна вартість житлового
будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1 станом на 16.04.2014 року становить
282779 грн. Згідно реєстрових книг бюро,
право власності на вищевказаний
житловий будинок в КП "РОБТІ" не
зареєстровано (а.с.15).

Згідно витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №37921123, відносно
майна померлого ОСОБА_5 19.07.2014 року була
зареєстрована спадкова справа за
№56324751 (а.с.16).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину, особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
визначено Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМ
України від 22.06.2011 року №703, відповідно
до п.2 якого, державну реєстрацію прав
шляхом внесення записів до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус, як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення Реєстраційної служби
Дубровицького районного управління
юстиції Рівненської області за № 144434098
від 29 липня 2014 року ОСОБА_1 було
відмовлено в державній реєстрації
права приватної власності на житловий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1 (
а.с.18).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" рішення
суду, що набрало законної сили є однією
з підстав для реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_5
при житті набув або володів житловим
будинком по АДРЕСА_1 неправомірно, або,
що на нього окрім позивача, в порядку
спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, в суді не
встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що
ОСОБА_5 належав на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1, інших
спадкоємців, які б претендували на
спадкове майно немає, а тому є підстави
до визнання за ОСОБА_1 права власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в
тому, що позивач, згідно норм
спадкового права, стала власником
спадкового майна померлого і набула
права власності на нього.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346, 328,
392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215,
292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 право
власності на спадкове майно за законом,
після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7, а саме: на житловий
будинок з надвірними будівлями, який
розташований по АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.