АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Чупікової В.В., Міцнея В.Ф.

при секретарі Данилко О.А.

з участю прокурора: Король Т.О.

представника третьої особи:
Николайчука О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Вижницького району
Чернівецької області в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Іспаської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області, треті
особи на стороні позивача - орган опіки
та піклування Вижницької районної
державної адміністрації Чернівецької
області, про визнання права власності
на спадкове майно, за апеляційною
скаргою Прокуратури Чернівецької
області на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 04 серпня 2014 року,-

В С Т А Н О В
И Л А :

Прокурор Вижницького району
звернувся в суд з позовом в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Іспаської сільської ради Вижницького
району, треті особи на стороні позивача
- Орган опіки та піклування Вижницької
районної державної адміністрації
Чернівецької області, про визнання
права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
розпорядженням Вижницької РДА №24 від
06.02.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано
статус дітей-сиріт. Батьками ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 року та ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

___________________________________________________________________

№ 22ц/794/1401/ 2014 р.
Головуючий у І
інстанції Пилип»юк І.В.

Категорія: 39

Суддя-доповідач Владичан А.І.

На даний час ОСОБА_2, перебуває під
піклуванням ОСОБА_7, а ОСОБА_3 - під
піклуванням ОСОБА_8.

Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4,
укладеному 22.11.1998 року, ОСОБА_5 20.10.2000
року придбав у ОСОБА_9 житловий будинок
по АДРЕСА_1 Вижницького району. Договір
зареєстрований у Вижницькому РБТІ в
реєстрову книгу №1 стор.88 за реєстровим
№81 від 13.11.2000 року.

Технічний паспорт на вказаний житловий
будинок виготовлений Вижницьким БТІ із
помилками, - вказаний номер будинку
АДРЕСА_1 а не АДРЕСА_1 є номером
особового рахунку даного господарства
відповідно до погосподарської книги за
1996-2000 роки колишнього власника ОСОБА_9

Вказаний житловий будинок був спільною
сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
оскільки був придбаний під час шлюбу.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 року
відкрилася спадщина на його 1/2 частки
будинку для спадкоємців першої черги
за законом, якими були: ОСОБА_4, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 і які прийняли спадщину.

Після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року
відкрилась спадщина на 1/2 частки
будинку, який належав їй на праві
спільної сумісної власності подружжя
та на 3/6 частки будинку, які вона набула,
як спадкоємець свого чоловіка ОСОБА_5

17.06.2014 року державним нотаріусом
Вижницької державної нотаріальної
контори Олійник Ю.М. відмовлено у
видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтв про
право на спадщину за законом на вказане
спадкове майно, оскільки опікунами не
сплачено послуги нотаріуса, спадкоємці
за законом відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК
УРСР 1963 року не прийняли своєчасно
спадщину шляхом подання у
шестимісячний термін заяви про її
прийняття та не надано підтверджуючих
документів на зміну номеру житлового
будинку.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3
порушує їхнє право на володіння та
користування майном, що успадковане
ними після смерті батьків.

Зазначав, що малолітні діти ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 згідно п.3 ст.1268 ЦК України
вважаються такими, що прийняли
спадщину, а будинок, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 Вижницького району
належить їм на праві власності по 1/2
частки.

Просив визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право на
спадкове майно по 1/2 частки кожному
житлового будинку по АДРЕСА_1
Вижницького району після смерті їх
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 04.08.2014 року
позовні вимоги прокурора Вижницького
району задоволено частково. Визнано за
неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на спадкове майно, а саме
кожному по 1/3 частині спадкового
житлового будинку з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням Прокуратура
Чернівецької області подала
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
дане рішення є незаконним і таким, що
підлягає скасуванню у зв'язку із
неповним з'ясуванням обставинам
справи, що мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та з порушенням норм
процесуального права при його
винесенні.

В своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що житловий будинок
ОСОБА_5 придбано під час перебування у
шлюбі з ОСОБА_4,тому він є спільною
власністю подружжя. Відповідно, після
смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина лише
на 1/2 частку житлового будинку, яку,
відповідно до ст. ст. 529, 549 прийняли три
спадкоємці першої черги за законом
(дружна та двоє малолітніх дітей).
Вважає, що судом першої інстанції не
вірно визначено частки неповнолітніх
дітей при спадкуванні майна належного
їх батьку, оскільки вони повинні
складати по 1/6 частині а не по 1/3
частини, як це зазначено в резолютивній
частині рішення.

Крім того, у справі міститься
відмова державного нотаріуса
Вижницької державної нотаріальної
контори Олійник Ю.М. у видачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 свідоцтва на спадщину, яка
залишилась після смерті батька,
зокрема, у зв'язку із відсутністю
належних правоустановчих документів
на будинок. Оскільки після смерті
матері неповнолітні спадкують її
частку цього ж будинку, на який
відсутні належні правоустановчі
документи, то нотаріусом аналогічно
було б відмовлено у видачі дітям
свідоцтва про право на спадщину
належну їх матері. Просить скасувати
рішення першої інстанції, та ухвалити
нове рішення про повне задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо неповно з'ясовано судом
обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги
про визнання за неповнолітніми ОСОБА_2
та ОСОБА_3 права власності на спадкове
майно, суд першої інстанції виходив з
того, що у матеріалах справи відсутні
докази, про звернення неповнолітніх
дітей до нотаріальної контори про
прийняття спадщини та про видачу
свідоцтв про право на спадщину після
смерті їх матері ОСОБА_4, а також
відсутня відмова нотаріуса у видачі
вказаних свідоцтв. Крім того
твердження позивача про те, що житловий
будинок з належними до нього
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 був спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 не підтверджені жодними
доказами.

Однак, колегія суддів не
погоджується з даними висновками суду
першої інстанції, вважає їх такими, що
не відповідають обставинам справи та
зроблені з порушенням норм
матеріального права.

Судом встановлено, що 22
листопада 1998 року ОСОБА_4 зареєстрували
шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє
дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4.

20 жовтня 2000 року ОСОБА_5 придбав у
ОСОБА_9 житловий будинок по АДРЕСА_1

Отже посилання суду першої інстанції,
на те що позивачем не надано доказів, що
вказаний житловий будинок був спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи, так
як договір купівлі-продажу будинку був
укладений 20 жовтня 2000 року, тобто тоді
коли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (який
діяв на момент придбання будинку)
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку. Стаття 28 КпШС
України передбачає, що в разі поділу
майна, яке є спільною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.

Дослідивши матеріали справи колегією
суддів встановлено, що після смерті
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 року відкрилася
спадщина на його1/2 частину будинку для
спадкоємців першої черги за законом,
визначених статтею 1261 ЦК України, якими
були: його дружина ОСОБА_4 та діти -
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 року
відкрилася спадщина на ? частки
будинку, який належав їй на праві
спільної сумісної власності подружжя
та на 3/6 частки будинку, які вона набула
як спадкоємиця свого чоловіка ОСОБА_5.

Суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог про
визнання за неповнолітніми дітьми
права власності на спадкове майно
після смерті матері ОСОБА_4, вважаючи їх
передчасними так як неповнолітні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, а також відсутні докази
відмови нотаріуса у видачі їм свідоцтв.

Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частиною
другою-четвертою статті 1273 цього
Кодексу.

Враховуючи той факт, що малолітні діти
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно ч.3 статті 1268 ЦК
України вважаються такими, що прийняли
спадщину, а ч.1 ст.1267 ЦК України
визначає, що частки у спадщині кожного
із спадкоємців за законом є рівними то
будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 Вижницького району
Чернівецької області належить їм на
праві власності по ? частки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов необґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
про визнання права власності на
спадкове майно, в порядку спадкування
за законом, після смерті ОСОБА_4.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що позов прокурора Вижницького
району пред'явлений в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
визнання за ними права власності на
спадкове майно підлягає д задоволення
в повному обсязі..

Таким чином рішення суду першої
інстанції внаслідок неправильного
застосування норм матеріального
закону підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про повне задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Прокуратури
Чернівецької області задовольнити.

Рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 04 серпня
2014 року скасувати.

Позов прокурора Вижницького району
Чернівецької області в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за неповнолітніми ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6
право власності на спадкове майно, а
саме по 1/2 частині кожному, житлового
будинку з належними до нього
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 що належав на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року та
ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: