АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 16 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

Справа № 756/5989/14Апеляційне провадження
№ 22-ц-796/12831/2014 Головуючий
у суді першої інстанції: Тітов
М.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.у квітні 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив стягнути з
останнього на свою користь
безпідставно отримані грошові кошти в
розмірі 95 916 грн..

В обґрунтування позову зазначав, що
31.05.2013 року між ним та відповідачем був
укладений попередній договір щодо
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме ј ідеальної
частки нежитлових приміщень № 1,2, 3
групи приміщень № 56 літ. А у будинку
АДРЕСА_1 загальною площею 110,3 кв. м за
ціною еквівалентною 110 000 доларів США у
строк до 30.12.2013 року. На виконання умов
попереднього договору покупцем було
оплачено продавцю завдаток у розмірі 95
916 грн.. В подальшому між ними була
досягнута домовленість про укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна за ціною 557 100 грн. та 24.09.2013 року
такий договір був укладений. Під час
укладення та підписання договору
купівлі- продажу нерухомого майна на
виконання його умов платіжним
дорученням №7418 від 24.09.2013 року ним було
перераховано на поточний рахунок
відповідача повну вартість придбаного
майна, зазначену в договорі - 557 100 грн.
За умовами п.п. 5.4 попереднього договору
від 31.05.2013 року завдаток, переданий
продавцю під час укладення
попереднього договору залишається у
продавця та зараховується в рахунок
оплати ціни майна за основним
договором. Таким чином, відповідно до
умов попереднього договору та
основного договору купівлі-продажу
покупець при проведенні остаточного
розрахунку на придбане майно повинен
був оплатити покупцю 461 184 грн., проте
оплатив 557 100 грн., а тому грошові кошти у
розмірі 95 916 грн. передані відповідачу
безпідставно та останній добровільно
ці кошти не повертає.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 16.09.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не врахував, що відповідач визнав
отримання ним коштів в розмірі 95 916 грн.
під час підписання попереднього
договору та 557 100 грн. під час підписання
основного договору та не надав будь -
яких доказів на підтвердження того, що
вони нібито домовились, що 95 916 грн. є
компенсацією за певні витрати.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_5 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
31.05.2013 року між сторонами було укладено
попередній договір купівлі-продажу, за
яким сторони зобов'язалися укласти в
обумовлений строк договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
відповідно до якого відповідач
зобов'язується продати позивачу, а
позивач зобов'язується придбати у
відповідача нерухоме майно, а саме 1/4
ідеальної частки нежитлових приміщень
№ 1, 2, 3 (групи приміщення № 56 (літ. А),
загальною площею 110,30 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Термін
укладення основного договору не
пізніше 30.12.2013 року. До істотних умов
основного договору сторони відносять:
ціна купівлі-продажу нерухомого майна -
гривневий еквівалент 110 000 доларів США
по курсу НБУ на день підписання
основного договору.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.2, п. 5. 4
попереднього договору сторони прийшли
до згоди, що підтверджуючи свої наміри
на підписання основного договору і
здійснення дій щодо його посвідчення, в
день укладення договору позивач
сплачує відповідачу грошові кошти в
сумі 95 916 грн., що еквівалентно 12 000
доларів США як частину грошових
доходів за купівлю нерухомого майна. У
випадку не підписання сторонами та
нездійснення дій щодо нотаріального
посвідчення основного договору на
встановлених цим договором умовах, з
вини позивача та/або у зв'язку з
невиконанням останнім умов цього
договору, сума передана позивачем
залишається в розпорядженні
відповідача як неустойка (штраф). У
випадку підписання сторонами та
нотаріального посвідчення основного
договору на встановлених цим договором
умовах сума передана позивачем
залишається у продавця і зараховується
в рахунок оплати ціни купівлі-продажу
майна за основним договором.

24.09.2013 року між сторонами укладено
договір купівлі-продажу, за яким
відповідач продав позивачу
вищезазначене нерухоме майно за ціною
557 100 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні кошти не є безпідставно набутим
майном, оскільки відносини між
сторонами врегульовані умовами
попереднього договору купівлі-продажу
та договору купівлі-продажу. Спірні
грошові кошти отримані відповідачем на
підставі попереднього договору
купівлі-продажу та не підлягають
поверненню, оскільки за основним
договором продаж вчинено за ціною
нижчою, ніж обумовлено умовами
попереднього договору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов`язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов`язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

За змістом даної норми безпідставно
набутим майном є майно, набуте особою
або збережене нею у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави.

У даному спорі судом правильно
встановлено та це не заперечується
сторонами, що відповідач набув спірні
грошові кошти на підставі попереднього
договору купівлі - продажу від 31.05.2013
року, тобто за існування достатніх
правових підстав, у спосіб, що не
суперечить цивільному законодавству.

Згідно з правовим висновком, вкладеним
у постанові Верховного Суду України
від 02.10.2013 року № 6-88цс13, яка відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх судів України, у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер спірних правовідносин
виключає можливість застосування до
них судом положень частини першої
статті 1212 ЦК України, у тому числі й
щодо зобов'язання повернути майно
позивачу.

За вказаних обставин суд першої
інстанції дійшов правильних висновків,
що отримані відповідачем кошти за
попереднім договором не є безпідставно
набутим майном та не можуть бути
витребувані від останнього.

Судом також правильно встановлено, що
основний договір купівлі - продажу
укладено не на умовах, передбачених
попереднім договором. Зокрема,
попереднім договором визначено, що до
істотних умов основного договору
сторони відносять: ціна
купівлі-продажу нерухомого майна -
гривневий еквівалент 110 000 доларів США
по курсу НБУ на день підписання
основного договору. Зазначені умови
сторонами не дотримано. Змін до умов
попереднього договору купівлі -
продажу сторони не вносили. А відтак,
суд першої інстанції правильно виходив
з відсутності правових підстав для
стягнення коштів з відповідача.

Доводи апеляційної скарги таких
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 16 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді