Номер провадження: 22-ц/785/9094/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю: секретаря
Феленко В.В.,

представників: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2014 року у цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_5 до
Філії «Одеський іподром» Державного
підприємства «Конярство України» про
визнання площі квартири відповідно
технічному паспорту, усунення перешкод
у здійсненні права на приватизацію,
шляхом зобов'язання Філії «Одеський
іподром» Державного підприємства
«Конярство України» вчинити певні дії,
третя особа - «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради,

встановила:

11 березня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на балансі
Одеського Державного
Сільськогосподарського Іподрому
перебуває будинок АДРЕСА_1 де позивач
зареєстрована в зазначеному будинку, в
квартирі НОМЕР_1 та, на її думку, вона
має право на приватизацію займаного
житла (далі - спірна квартира).

Для оформлення заяви на приватизацію
квартири, позивач вказала, що вона
повинна взяти на підприємстві, що
обслуговує жилий будинок, довідку про
склад сім'ї та займані приміщення
(Форма №1), а саме у Одеського
Державного Сільськогосподарського
Іподрому.

За її заявою, 04 квітня 2013 року КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» (далі - КП ОМБТІ та РОН)
було виготовлено технічний паспорт на
спірну квартиру.

Відповідно до зазначеного технічного
паспорту № 056815, загальна площа цієї
квартири становить - 34,1 кв.м. та
складається з двох житлових кімнат,
житловою площею - 22,6 кв.м., підсобна
площа - 11,5 кв.м.

Посилаючись на витяг із будинкової
книги про склад сім'ї, позивач вказує,
що спірна квартира складається з
кімнати, площею 18 кв.м., але загальна
площа у витягу не зазначена.

Позивач вказує, що згідно Акту,
складеного Одеським державним
сільськогосподарським Кооперативом
Іподром від 13 травня 2009 року, спірна
квартира складається тільки з однієї
кімнати площею 18 кв.м., площа, підсобних
приміщень - кухні, коридору, прихожої,
веранди в даному Акті не вказана.

Разом з тим, звернувшись до начальника
Одеського Державного
Сільськогосподарського Іподрому, вона
отримала довідку (виписку з будинкової
Книги, про склад сім'ї та прописку) № 64
від 01.08.2013 року, у якій вказано, що
ОСОБА_5 постійно проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та займає площу однієї
житлової кімнати 18 кв.м., що, на думку
позивачки, не відповідає дійсності та є
порушенням діючого законодавства
України.

Позивач ОСОБА_5 у позові вказала, що
29.05.2013 року вона подала заяву про
надання їй довідки із зазначенням
фактично займаної площі, де вона
проживає, а саме у спірній квартирі, та
на її заяву було надано відповідь Філії
«Одеський іподром» ДП «Конярство
України» № 74 від 01.08.2013 року, у якій було
зазначено, що зайняті нею самовільні
прибудови не числяться на балансі
філії «Одеський іподром» ДП «Конярство
України».

При цьому позивач посилається також на
відповідь відповідача на запит судді
Савинської І.О. Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.03.2010 року
№ С-25 по справі 2-2566/2010, у якій зазначено,
що на Одеському
сільськогосподарському іподромі
ведеться свій паспортний облік та
технічні паспорти на житлові будови
відсутні.

Позивач вказує, що вона 07.11.2013 року
зверталася з заявою до КП «ОМБТІ та
РОН») з проханням надати роз'яснення чи
виявлено під час інвентаризації
спірної квартири, згідно з
інвентаризаційною справою на вказаний
будинок, самовільні побудови та чи
належить включати до загальної площі
приміщень площу нежитлових приміщень,
а саме кухні, коридору, ванної кімнати,
веранди.

Згідно відповіді КП «БТІ та РОН» ОМР
приміщення кухні, коридору, ванної
кімнати, веранди не належать до
самочинних побудов, тому технічний
паспорт від 01.04.2013 р. на вказану
квартиру, було видано без зазначення
наявності самочинних будівель.

Враховуючи викладене, позивач просила
визнати площу спірної квартири
відповідно технічному паспорту № 056815
від 04.04.2013р., в якому загальна площа
квартири становить 34,1 кв.м.,
складається з двох житлових кімнат,
житлова площа - 22,6 кв.м.. підсобна -11,5
кв.м;

усунути перешкоду у здійсненні права
на приватизацію, шляхом зобов'язання
Філії «Одеський іподром» ДП «Конярство
України» видати ОСОБА_5 довідку
(виписка з будинкової книги про склад
сім'ї та прописку, тобто Форму №1) у
відповідності з фактично займаною
площею, де вона проживає, а саме у
спірній квартирі;

стягнути з відповідача судові витрати,
які складаються із судового збору та
витрат на правову допомогу.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позову, з посиланням на те,
що видати довідку позивачу на площу,
яка самовільно прибудована нею до
спірної квартири, неможливо, так як за
документами філії позивачка займає
лише кімнату, площею 18 кв.м., за яку
позивачка і сплачує щомісячно
комунальні платежі, інші, самовільно
прибудовані ОСОБА_5 приміщення в
експлуатацію не здавались, а тому на
балансі у Філії не знаходяться.

Крім того, відповідач зазначив, що
виконавчим комітетом Одеської міської
ради було прийнято рішення № 301 від
27.05.2004 р. «Про заходи щодо здійснення
комплексної реконструкції території, в
межах Фонтанської дороги, 6,8 та
частково на території Одеського
державного сільськогосподарського
іподрому», згідно якого територія, на
якій знаходиться будинок, де мешкає
позивач, підлягає реконструкції, з
виселенням громадян, які мешкають у
відомчих жилих будинках.

Посилаючись на п.6 вказаного рішення
відповідачем зазначено, що заборонено
ОМБТІ та РОН оформлення документів
щодо відчуження будівель та споруд, які
розташовані в межах реконструкції. У
списку громадян, які підлягають
відселенню, є і позивач ОСОБА_5

У зв'язку з вказаним рішенням,
приватизація квартир відомчого
житлового фонду, що знаходяться по
АДРЕСА_1, неможлива.

Представник третьої особи у судовому
засіданні зазначила, що у вирішенні
справи щодо задоволення позову, чи
відмови у позові, вона посилається на
розсуд суду, оскільки раніше по
вказаній квартирі техпаспорт не
виготовлявся, а тому третій особі важко
вказати, було чи не було самовільно
побудовано прибудови до спірної
квартири.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалено із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що спірна
квартира розташована на першому
поверсі будинку, огороженого
дерев'яною огорожею, складається
тільки з однієї кімнати площею 18 кв.м. і
чотирьох підсобних приміщень: кухні,
коридору, прихожої, веранди, що
підтверджується відповідним Актом від
13 травня 2009 року (а.с.13).

Враховуючи, що начальником Одеського
Державного Сільськогосподарського
Іподрому, позивачу ОСОБА_5 було надано
довідку (виписку з будинкової Книги про
склад сім'ї та прописку) № 64 від 01.08.2013
року, у якій вказано, що ОСОБА_5 постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1 та займає
площу однієї житлової кімнати 18 кв.м.,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в
повному обсязі.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що згідно ч.ч.1,2 ст. 5 ЖК України,
державний житловий фонд перебуває у
віданні місцевих Рад народних
депутатів та у віданні міністерств,
державних комітетів і відомств. В
даному випадку спірна квартира
перебуває на балансі відповідача.

Суд першої інстанції встановив, що
позивачу ОСОБА_5 на підставі рішення
Приморського виконкому райради №15 від
09 вересня 1966 року було надано житлову
площу у вигляді спірної квартири, в
якій ОСОБА_5 зареєструвалась та яка
складається з однієї житлової кімнати,
розміром 18 кв.м., на період роботи на
посаді конюха в Одеському державному
сільськогосподарському іподромі, про
що свідчить корінець посвідчення №3
від 05 травня 1988 року.

Разом з тим, 04 квітня 2013 року КП «ОМБТІ
та РОН» було виготовлено технічний
паспорт на спірну квартиру, згідно
якого загальна площа квартири
становить 34,1 кв.м. та складається з двох
житлових кімнат, одна з яких житловою
площею - 12,9 кв.м., друга - 9,7 кв.м.;
підсобна площа: кухня, площею 6,8 кв.м., та
коридор - 4,7 кв.м.(а.с.10-12).

Таким чином, згідно технічного
паспорту, на який посилається позивач,
спірна квартира складається з чотирьох
окремих приміщень: двох жилих кімнат і
двох підсобних, зхагальною площею 34,1
кв.м.

Однак, як було зазначено вище, згідно
Акту від 13 травня 2009 року спірна
квартира розташована на першому
поверсі будинку, огороженого
дерев'яною огорожею, складається
тільки з однієї кімнати площею 18 кв.м. і
чотирьох підсобних приміщень: кухні,
коридору, прихожої, веранди, (а.с.13).

Таким чином, вищезазначений технічний
паспорт не відповідає розміру
загальної та житлової площі спірної
квартири.

Враховуючи, що позивач не надала суду
доказів правомірності здійснення
добудов до спірної квартири, на які її
площа збільшилась, то колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що зазначені приміщення добудовані
самовільно.

З цих підстав позивач не має права на
отримання довідки від відповідача про
зайняття нею житла загальною площею 34,1
кв.м., як вона того вимагає, та на
усунення перешкод у здійсненні права
на приватизацію.

При цьому суд також обгрунтовано взяв
до уваги лист відповідача від 01.08.2013
року, № 64, згідно якого ОСОБА_5 проживає
за адресою: АДРЕСА_1 та займає площу
кімнати 18 кв.м., за яку вона і здійснює
щомісячно оплату.

В листі також вказано, що зайняті
ОСОБА_5 самовільні прибудови не
рахуються на балансі Філіалу
«Одеського іподрому» ДП «Конярство
України» (а.с.16).

Крім викладеного, колегія суддів також
погоджується з висновком суду про те,
що Рішенням №301 від 27.05.2004 року
Виконавчого комітету Одеської міської
ради вирішено реконструювати
території в межах Фонтанської дороги,
№6 та №8 в м.Одесі (а.с.38).

Згідно Додатку до вказаного рішення
№301 від 27.05.2004 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
включена до списку громадян, які
підлягають відселенню, у зв'язку з
реконструкцією кварталу, в межах вул.
Фонтанська дорога в м.Одесі (а.с.39).

Відповідно до відповіді директора
Одеського державного
сільськогосподарського іподрому від
29.03.2010 року на запит судді
Малиновського районного суду м. Одеси
Савинської І.О., на Одеському
сільськогосподарському іподромі
ведеться свій паспортний облік та
технічні паспорти на житлові будови
відсутні. Вказані житлові будівлі
підлягають зносу, згідно рішення
міськвиконкому (а.с.17).

Крім того, рішенням Малиновського
районного суду міста Одеси від 27 жовтня
2011 року по справі №2-303-11 за позовом
ОСОБА_5 до Одеського державного
сільськогосподарського іподрому про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та відшкодування
моральної шкоди було відмовлено, з
посиланням на те, що станом на час
розгляду справи житлові будинки, що
розташовані на території Одеського
державного сільськогосподарського
іподрому, є державною власністю та
знаходяться на балансі організації
(а.с. 66-68).

Цим же рішенням суду було встановлено,
що за Розпорядженням директора
Одеського державного
сільськогосподарського іподрому від
27.05.2002 року, ОСОБА_5, що проживає в
квартирі НОМЕР_1, площею 18 кв.м., яка
розташована на другому поверсі
двоповерхової будівлі, було надано
квартиру №8, площею 18,0кв.м., яка
розташована в одноповерховій будівлі,
що звільнилась на той момент, - замість
зайнятої квартири НОМЕР_1.

Згідно вказаного Розпорядження, ОСОБА_5
добровільно виселилась з квартири
НОМЕР_1 у зв'язку із задоволенням її
власної заяви щодо надання для
проживання іншого, більш придатного
для проживання житлового приміщення,
та вселилась до квартири №8 за вказаною
адресою, вивезла власні речі.

В подальшому, згідно розпорядження
директора Одеського державного
сільськогосподарського іподрому від 28
червня 2002 року, з метою впорядкування
обліку житлових приміщень та їх
нумерації, житловому приміщенню,
площею 18 кв.м., розташованому в
одноповерховій будівлі (раніше
квартира №8), наданій для проживання
ОСОБА_5, було присвоєно НОМЕР_1.

Таким чином, вказаним рішенням суду
було встановлено, що площа
розташованої в одноповерховій будівлі
квартири НОМЕР_1, яка раніше рахувалась
під №8, та яка надана для проживання
ОСОБА_5, складає 18 кв.м.

Оскільки вказане рішення суду набрало
законної сили, то у відповідності до ч.3
ст.61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача на ті обставини, що
квартира №8, яка розташована в
одноповерховій будівлі, була надана
ОСОБА_5 тимчасово - не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи та
спростовуються змістом заяви ОСОБА_5
від 15 травня 2002 року та поясненнями
позивача в суді.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
також виходив із того, що позивачу
ОСОБА_5 у користування чи у власність
територія земельної ділянки для
прибудови не надавалась, дозвіл
інспекції ДАБК в Одеській області на
виконання будівельних робіт відсутній.

Згідно до ст.100 ЖК України,
переобладнання та перепланування
приміщень у багатоквартирному
житловому будинку (гуртожитку)
допускається лише з дозволу
адміністрації, у якому знаходиться на
балансі.

Статтею 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» передбачено,
що будівництво (реконструкція) об'єкта
повинна здійснюватись відповідно до
затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і правил.

Здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без одержання
дозволу відповідних рад згідно зо ст. 29
Закону України «Про планування і
забудову територій», або його
перереєстрації, а також здійснення
будівельних робіт, не зазначених у
дозволі, є самочинним будівництвом .

У відповідності до п. 13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», у випадку, коли квартира
в такому будинку розташована на
першому (цокольному) поверсі і власник
здійснив прибудову до неї з одночасним
зайняттям частини прибудинкової
земельної ділянки, спір повинен
вирішуватися відповідно до правил
статті 376 ЦК.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих
будинків та при будинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства №76
від 17.05.2005 року, визначено, що
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Таким чином, враховуючи, що матеріали
справи не містять доказів отримання
дозволу на виконання реконструкції
спірної квартири, то суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
перепланування спірної квартири є
самочинним, оскільки здійснене в
порушення п. 4 абз. 4 «Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків», затверджених
Постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року (в
редакції Постанови КМ N 5 (5-2009-п) від
14.01.2009 року) без дозволу власника
будинку та органу місцевого
самоврядування, що видається у
встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов
правильного і обґрунтованого висновку
про те, що збільшення площі спірної
квартири було здійснено позивачем
ОСОБА_5 самовільно, без погодження з
відповідачем та без дотримання вимог
чинного цивільного та житлового
законодавства, у зв'язку з чим відмовив
у задоволенні позовних вимог.

Що стосується доводів заявника
апеляційної скарги про те, що Рішення
Виконавчого комітету Одеської міської
ради № 301 від 27.05.2004 року є строковим і
втратило чинність12.11.2009 року (а.с.38), то
ці доводи є безпідставними, з огляду на
наступне.

Із тексту вказаного Рішення не
вбачається, що воно діє до певного
строку, а що стосується п. 4.7, то згідно
цього пункту до 12.11.2009 року мала бути
здійснена реконструкції території,
зазначеної в п. 1 Рішення, тобто
території Одеського державного
сільськогосподарського іподрому, що
зайнята ветхим відомчим житловим
фондом.

Таким чином, згідно вказаного Рішення
не вбачається, що воно втратило
чинність і крім того, не спростовуються
доводи відповідача про те, що спірна
квартира на даний час не підлягає
приватизації.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Враховуючи, що при зверненні до суду з
апеляційною скаргою, її заявник
сплатив судовий збір у розмірі 70 грн., в
той час як у відповідності до п. 2) ч. 2 ст.
4 Закону України «Про судовий збір» мав
сплатити у розмірі 121,80 грн., згідно ст. 88
ЦПК України колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь
державного бюджету України судовий
збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції в сумі 51,80 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2014 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
державного бюджету України судовий
збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції в сумі 51,80 грн.
(п'ятдесят одну гривню вісімдесят
копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський