Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/1674/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
втратившим право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 26 серпня 2014 року
звернулась до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом про
визнання відповідача ОСОБА_2
втратившим право користування
належним їй житловим будинком,
розташованим в АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримала та пояснила, що
відповідач ОСОБА_2 є її рідним сином, з
яким вона зареєстрована та проживає в
будинку АДРЕСА_1, власником якого вона
є. У січні місяці 2014 року відповідач
виїхав на заробітки до м.Ладижин
Вінницької області і з того часу додому
майже не приїздить (приїздив лише один
раз у жовтні місяці 2014 ркоу). Згодом їй
стало відомо, що відповідач отримав
кредит, який несвоєчасно повертає, тому
з метою уникнення можливих судових
спорів та ймовірної конфіскації
належного їй будинку, в якому
відповідач зареєстрований, просить
визнати відповідача втратившим право
користування вказаним житловим
будинком.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився. 02 жовтня 2014 року до суду від
його імені надійшла письмова заява, в
якій відповідач позовні вимоги
позивача визнав та просив їх
задовольнити.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши надані нею письмові докази,
суд вважає необхідним у задоволенні
позову відмовити з таких підстав.

Згідно із ч.3 ст.9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений чи
обмежений у праві користування житлом
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін
(якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є
позивач та відповідач), кожна з яких
відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником жилого будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, виданим 21
лютого 2007 року на підставі рішення
Кодимської міської ради №177 від 07
лютого 2007 року, та Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №13645600 від 21 лютого 2007 року.

У вказаному будинку з дня свого
народження і до цього часу
зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який
є рідним сином позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст.71 та 163 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї жиле приміщення за
ними зберігається протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім»ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжений наймодавцем, а в разі спору
- судом.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності її понад
встановлені строки провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, що є в п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" №2 від 12
квітня 1985 року, у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.

Основною вимогою для задоволення
позову з цієї підставі є непроживання
особи без поважної причини понад
встановлені строки, тобто особа має
можливість проживати у будинку, проте
не робить цього без поважної причини.

В якості доказу відсутності
відповідача ОСОБА_2 за місцем своєї
реєстрації понад встановлені строки,
позивачем надано акт обстеження від 21
серпня 2014 року, складений депутатом
Кодимської міської ради Гервасій О.В., в
якому зазначено, що на момент
обстеження належного позивачеві житла
ОСОБА_2 був відсутній.

В той же час, як роз'яснює Верховний Суд
України, належними доказами у справах
такої категорії є акти обстеження
спірного помешкання, в яких має бути
зафіксований факт непроживання особи,
при цьому, таких актів має бути не менше
двох, а шість місяців має пройти саме з
дати складення останнього акту
(правові висновки суду: журнал «Вісник
Верховного Суду України №10 за 2012 рік,
стор.17).

Окрім цьому, відповідач ОСОБА_2
відсутній у належному позивачеві
помешканні з поважних причин, зокрема
через працевлаштування за межами
Одеської області, про що позивач сама
зазначила в судовому засіданні.

При цьому, визнання відповідачем
ОСОБА_2 заявленого позивачем позову суд
відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не
приймає, позаяк це визнання суперечить
вимогам закону та порушує законні
житлові права та інтереси відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.213,215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням
відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено
28 жовтня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.