Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 р. м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Забіякі Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна. Позивач просить зняти арешт з квартири №60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул.. Сухумська, 24 та належить на праві власності ОСОБА_2, який накладено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області постановою від 04.04.2012 року в межах виконавчого провадження №30228278. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 10.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний ОСОБА_3», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) та гр. ОСОБА_2 (далі - Іпотекодавець, Позичальник-1), гр. ОСОБА_4 (далі - Позичальник-2) було укладено Договір про іпотечний кредит №3.08062521.x (далі -Кредитний договір).

10.06.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Позичальником-1 було укладено ОСОБА_3 договір №3.08062521.x (далі - ОСОБА_3 договір), відповідно до умов якого Іпотекодавець передала в іпотеку Позивачу квартиру №60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сухумська, б. 24 (далі - Квартира), належну їй на праві приватної власності.

18.11.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис за реєстровим №1001 (далі -Виконавчий напис) на ОСОБА_3 договорі. Згідно Виконавчого напису в рахунок погашення вимог Банку звернуто стягнення на предмет іпотеки - Квартиру.

06.12.2011 року Дзержинським ВДВС Харківського МУЮ було відкрито виконавче провадження №30228278 про примусове виконання Виконавчого напису. Відповідно до постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 16.03.2013 року, матеріали виконавчого провадження №30228278 було передано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (далі - ВПВР, Відповідач).

Постановою ВПВР від 04.04.2012 року було накладено арешт на квартиру. Як зазначено у постанові, арешт нерухомого майна застосовується для забезпечення виконання виконавчого напису, а саме квартири, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сухумська, б. 24, кв. 60.

27.05.2013 року виконавчою службою було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій. Однак арешт, накладений постановою від 04.04.2012 року, знято не було.

Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», (далі - Закон про іпотеку) іпотека -це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. б ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У Позичальника існує прострочена заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість за несплаченими відсотками.

Позивач вважає, що згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 54 зазначеного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Оспорюваний арешт було накладено в межах виконавчого провадження, де стягувачем є Позивач. Таким чином, на даний час виконавчі дії з виконання Виконавчого напису не провадяться, Виконавчий напис знаходиться у Позивача, проте квартира досі знаходиться під арештом, який накладено з метою виконання Виконавчого напису. Отже, тримання квартири під арештом на даний час є безпідставним. Також вважає, що тримання квартири під арештом обмежує права Позивача, зокрема на першочергове право задоволення своїх вимог за Кредитним договором, які забезпечені іпотекою, а також на позасудове врегулювання заборгованості, шляхом задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, реалізації предмета іпотеки третій особі з метою погашення боргу перед Банком, тощо. Тому вважають, що даний арешт має бути знято в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та надала пояснення відповідно до викладених у позові. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області проти позову заперечував. Надав суду письмові заперечення, в яких вважає позовну заяву про зняття арешту з майна поданий ПАТ «Платинум Банк» неправомірною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а також заперечує проти неї з наступних підстав;

Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; Як вбачається з обставин справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження № 30228278 (далі ВП № 30228278) з примусового виконання виконавчого напису, посвідченого 18.11.2011 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 1001 про звернення стягнення на квартиру № 60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сухумська, буд. 24, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ "ОСОБА_1 банк" у розмірі 216902 та 5037,95 грн., та 1700,00 за вчинення виконавчого напису.

Для забезпечення реального виконання виконавчого напису, керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем до майна боржника застосовано такий захід примусового виконання рішення як арешт нерухомого майна боржника, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, про що 04.04.202 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Також у своїх запереченнях посилаються на те, що Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає заходи примусового виконання рішень та зазначає, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

Звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

В ході примусового виконання виконавчого документа, керуючись ст. 57 Закону , 24.05.2012 року складено акт опису й арешту, майна, яким накладено арешт на квартиру № 60, що знаходиться за адресою : м. Харків, вул. Сухумська, буд. 24, яка складається з двох кімнат житловою площею 34,0 кв.м. Загальна площа квартири 87,7 кв.м. Опис проведено згідно технічної документації. Відповідно до п 4.5.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція) для проведення реалізації нерухомого майна або транспортних засобів державним виконавцем збираються такі документи:

а) у разі продажу нерухомого майна - документи, що характеризують об'єкт

нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо), відповідно

до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна,

затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової

політики України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України

10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами);

б) копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на

нерухоме майно, визначених статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 1 глави 2 розділу II Порядку

вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства

юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України

22.02.2012 за №282/20595; Відповідно до п. 4.5.5. Інструкції, вказані документи збираються державним виконавцем одразу після проведення опису майна.

Пунктом 4.5.9. Інструкції передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

При примусового виконанні ВП № 30228278 державним виконавцем відділу отримано довідку TOB «Служба житлово - експлуатаційних послуг» від 14.02.2013, відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_2, ( що є предметом іпотеки та належить боржнику ОСОБА_2), зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто вважають, що реєстрація малолітньої дитини у квартирі, на яку необхідно звернути стягнення, унеможливлює проведення виконавчих дії щодо її реалізації.

На виконання вимог п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, державним виконавцем відділу направлено запит щодо можливості реалізації вищевказаної квартири в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За результатами розгляду даного запиту, Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради повідомлено, що згідно зі ст.3 Конвенції з прав дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Таким чином, реалізація квартири АДРЕСА_3 приведе до порушення житлових прав малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, заперечує проти реалізації вищезазначеної квартири.

У зв'язку з викладеним, з метою усунення перешкод при виконанні виконавчого документа та не порушення інтересів дитини, державним виконавцем публічному акціонерному товариству «Платинум Банк», як стороні виконавчого провадження, а саме стягувачу, запропоновано вирішити питання про усунення зазначених вище перешкод, для подальшого виконання виконавчого документа та попереджено, що у випадку невжиття відповідних заходів у відповідний термін, а саме до 15.05.2013 р., виконавчий документ буде повернуто без подальшого виконання у порядку п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Дане попередження отримано ПАТ «Платинум Банк» 07.05.2013 року (Лист від 15.04.2013 за вих.. № 121 /03-01 /В-1) 27.05.2013 року державним виконавцем відділу було встановлено, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Станом на 27.05.2013р. стягувачем не вжито заходів на виконання вимог, викладених у листі державного виконавця від 15.04.2013 р. за вих. № 121/03-01/В-1, керуючись п.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2013 року.

Щодо зазначення Позивачем, про безпідставне тримання під арештом квартири, відповідач пояснив, що відповідно до п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає перелік наслідків завершення виконавчого провадження, відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття

запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії,необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином вважають, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлений чіткий перелік винесених державним виконавцем постанов, при винесенні яких арешт, накладений на майно боржника знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Крім того, відповідно ч. 5 статті 47 Закону України « Про виконавче провадження»., повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Керуючись нормами цієї статті, державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2013 року зазначено про повторне пред'явлення даного виконавчого документа для виконання в строк до 27.05.2014 року. З урахуванням викладеного представник виконавчої служби вважав, що підстави для зняття арешту з квартири № 60, що знаходиться за адресою : м. Харків, вул. Сухумська, буд. 24 та належить на праві власності ОСОБА_2, який накладено державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області постановою від 04.04.2012 року в межах виконавчого провадження № 30228278 відсутні, оскільки при примусовому виконанні ВП № 30228278 державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області користувався наданими йому правами відповідно до закону і у своїй діяльності не допущено порушення прав та законних інтересів такої юридичної особи як ПАТ «Платинум Банк». Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги Банку підтримала, просила їх задовольнити. Надала суду пояснення про те, що має перед позивачем заборгованість за кредитним договором. Спірна квартира була придбана за кредитні кошти та знаходилась під іпотекою. На сьогоднішній день є домовленість з позивачем про продаж вказаної квартири та погашення існуючої заборгованості, проте наявність постанови виконавчої служби про арешт майна перешкоджає виконанню умов кредитного договору про погашення заборгованості. Також пояснила, що її дитина житлом забезпечена, тому продажем спірної квартири її права порушені не будуть.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека -це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Оспорюваний арешт було накладено в межах виконавчого провадження, де стягувачем є Позивач. Тобто вказаний арешт був накладений в інтересах стягувача (позивача) для подальшого задоволення його вимог за виконавчим документом.

Сторонами не оспорюється той факт, що 27.05.13 року відповідачем була винесена постанова про повернення виконачого документа стягувачеві (позивачу).

Таким чином, на даний час виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса відповідачем не провадяться, Відкрите виконавче провадження з цих підстав у відповідача відсутнє. Виконавчий напис знаходиться у позивача, проте квартира досі знаходиться під арештом, який накладено з метою виконання вимог стягувача (позивача) та в його інтересах.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що законні підстави тримання спірної квартири під арештом в рамках виконання відповідачем виконавчого напису нотаріуса на задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутні, а тому приймає рішення про зняття арешту зі спірної квартири та задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» - задовольнити.

Зняти арешт з квартири №60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул.. Сухумська, 24 та належить на праві власності ОСОБА_2, який накладено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області постановою від 04.04.2012 року в межах виконавчого провадження №30228278.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» судові витрати у розмірі 229,40 грн. ( двісті двадцять девять гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: