Справа № 738/2439/13-ц
№ провадження 2/738/12/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Сова
Т.Г.

секретаря
Корюковець П.Д.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мена Чернігівської
області справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи підприємця ОСОБА_3,
третя особа публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» про розірвання
договору та стягнення грошових коштів,
суд

В С Т А Н О В И В:

В листопаді місяці 2013 року
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
заявили в суді позовні вимоги до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 про
розірвання договору виготовлення
металопластикової конструкції та
стягнення грошових коштів в сумі 2655
грн, які вона отримала за кредитним
договором в Публічному акціонерному
товаристві ОТП Банк за виготовлення
вікон , та 318 грн. , що були витрачені
позивачкою для оплати договору
добровільного страхування № 04/03/
від 28.07.2013 року, а також 2000 грн., які
позивачка витратила на правову
допомогу .

Мотивувала позивачка своє
звернення тим , що 28.07.2013 року вона
уклала з відповідачем договір по
виготовленню та доставці метало-
пластикових конструкцій ( вікон ) , в
тойже день вона уклала з третьою особою
Публічним акціонерним товариством
ОТП-Банк договір про надання
споживчого кредиту № та
договір добровільного страхування
04/03/ . До теперішнього часу
відповідач не виготовив вікна , не
бажає повідомити позивачці про причини
невиконання вимог договору від 28.07.2013
року . Тому позивачка втратила інтерес
до замовленого і вважає , що має право
розірвати договір між нею та
відповідачем . Для реалізації договору
виготовлення металопластикових
конструкцій , отримала споживчий
кредит , який банком було перераховано
на рахунок відповідача , крім того вона
була змушена укласти договір
добровільного страхування . Всі
непорозуміння змусили позивачку
звернутись до адвоката , який надавав
їх правову кваліфікацію , на що також
було витрачено грошові кошти в сумі 2000
грн .

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
підтримали заявлені вимоги ,
посилаючись на обставини , викладені в
позовній заяві .

Відповідач в судове засідання не
прибув , хоча був вчасно , відповідно до
вимог ст.74 ч.5 ЦПК України повідомлений
про час та місце розгляду справи, але
не звертався до суду з заявою про те , що
би справу не розглядати без його участі
. Тому суд розглянув справу на підставі
наявних в справі доказів .

Заслухавши пояснення позивачки
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
дослідивши всі зібрані по справі
докази , суд приходить до наступного .

Відповідно до ст. 526 ч. 1 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Так, 28.07.2013 року між ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_3 укладено договір з виробництва
та доставки металопластикових
конструкцій (а. с. 5).

Відповідно до ст. 901 ч. 1 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 не виконав умов договору та не
поставив металопластикові конструкції
ОСОБА_1 , яка у зв'язку з цим звернулася
до суду з позовом про розірвання
договору.

Відповідно до п. 9.2. даний договір діє з
дня підписання до повного виконання
сторонами усіх зобов'язань (а. с. 4).

Згідно з ст. 905 ЦК України строк
договору про надання послуг
встановлюється за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 651 ч. 1 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Згідно з ч. 2 даної статті
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що у
разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо.

Згідно із частиною 2 даної статті у
разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються.

Договір з виробництва та доставки
металопластикових конструкцій не
виконано, але позивач втратила до нього
інтерес і не бажає його виконання.

Щодо стягнення з відповідача коштів в
розмірі 2655 грн. , то суд вважає , що дана
вимога не може бути задоволена в
зв'язку з тим що стороною позивача не
доведено в судовому засіданні , що саме
ця сума була передана ( перераховано)
відповідачу ОСОБА_3

Посилання позивача на договір про
надання споживчого кредиту №
від 28.07.2013 року , на думку суду є
сумнівним , так як позивачка за
договором б/н від 28.07.2013 року про
виготовлення металоконструкцій ( вікон
) повинна була заплатити відповідачеві
суму в розмірі 2665 грн , а розмір
споживчого кредиту відповідно до
тексту договору - 2655 грн. Крім того в
графах про Марку та Модель Товару
замість детального його опису ,
зазначено «інше » , що не дає
можливості ототожнити ці дві суми щодо
однієї події .

В судовому засіданні представник
позивача надав Реєстр
взаєморозрахунків , посилаючись на те ,
що саме цей документ підтверджує , що
отримані позивачкою кошти на придбання
вікон , про які йдеться в оскаржуваному
договорі , були перераховані
відповідачеві . Але суд ставиться
критично до цього документу , так як в
ньому зазначається сума 2655 грн . ( сума
оплати за товар ) , а в оскаржуваному
договорі зазначена суму 2665 грн., крім
того немає назви товару , на придбання
якого було отримано споживчий кредит
,що не дало можливості суду
переконатися в тому, що саме за
виготовлення вікон , про які йдеться в
оскаржуваному договорі було
перераховано банком кошти відповідачу
. Тому на думку суду вимоги щодо
стягнення з відповідача коштів в сумі 2
655 грн . не може бути задоволено .

Вимогами позивачки було стягнення 318
грн. 60 коп. , які вона використала для
оплати договору добровільного
страхування № 04/03/ від 28.07.2013 року .
Вимоги щодо укладання позивачкою
вказаного договору не обумовлювалося
оскаржуваним договором , тому на думку
суду ця вимога не може бути задоволена .

Відповідно до ст. 22 ч. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» захист
прав споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 даної статті
споживачі звільняються від сплати
судового збору за позовами, що
пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно із ст. 5 ч. 1 п. 7 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються державні органи,
підприємства, установи, організації,
громадські організації та громадяни,
які звернулися у випадках,
передбачених законодавством, із
заявами до суду щодо захисту прав та
інтересів інших осіб, а також споживачі
- за позовами, що пов'язані з порушенням
їхніх прав.

Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Статтею 56 ЦПК України
регламентовано , що правову допомогу
надає особа , яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги . Така особа має
право на надання правової допомоги ,
допускається ухвалою суду за заявою
особи , яка бере участь у справі .
Стаття 79 ЦПК України передбачає одним
із видів судових витрат , зокрема
витрати на правову допомогу ( ч.3 п.2 ) .
Враховуючи , що в судовому засіданні не
було ухвалено процесуального
документу щодо залучення адвоката , суд
вважає , що вимоги з приводу
відшкодувань витрат позивачці на
правову допомогу не можуть бути
задоволені .

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст. ст. 526, 629, 638, 651, 653, 901, 905 ЦК України, ст.
22 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. 5 ч. 1 п. 7 Закону України
«Про судовий збір», ст. ст. 26, 27, 42 ч. 4, 56,
74, 84 ч. 1, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи
підприємця ОСОБА_3, третя особа
публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» про розірвання договору -
задовольнити частково.

Договір укладений між ОСОБА_1 та
фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 б/н
від 28.07.2013 року - розірвати.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 (і. н. НОМЕР_2) судовий збір у сумі
229 грн 40 коп. на користь: УК у Менському
районі/Менський район/22030001 р/р 0276,
МФО 853592, банк ГУДКСУ в Чернігівській
області, .

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду.

Суддя
Т.Г. Сова