Провадження № 2/727/26/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі : головуючого судді
Літвінової О.Г.

при секретарі
Чубрей А.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу квартири -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року позивач
звернувся до суду із позовною заявою
посилаючись на те, що на протязі
декількох років працювала за кордоном.

Коли повернулась до України, то почала
підшукувати квартиру.

22.01.2003 року нею та ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі -продажу квартири
АДРЕСА_1. Однак, в пункті договору в
графі «Покупець» вказано ім'я її
матері, ОСОБА_2.

Хоча у спірному договорі
купівлі-продажу у пункті покупець
зазначено ОСОБА_2, однак квартира була
придбана на її власні кошти. ОСОБА_3
вона передала особисто, на що ОСОБА_3
написав розписку про отримання грошей.

Зазначену кватиру вона придбала для
себе, однак станом на 2003 рік вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 та на той час мала намір
розірвати шлюб, а тому і договір
купівлі-продажу був оформлений на
ОСОБА_2, яка є мамою позивача.

Позивач багато років працювала за
кордоном з метою придбання квартири в
м.Чернівці, а відповідач ОСОБА_2 всне
життя прожила в АДРЕСА_2, у відповідному
пенсійному віці таких коштів, як 10800
доларів США не мала.

Нещодавно між відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 склались неприязні відносини.
При сварках матір погрожує, що продасть
квартиру.

Спірний договір укладено 22 січня 2003
року на момент дії Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року. Ст. 58 ЦК
Української РСР 1963 року передбачає, що
недійсною є угода, укладена лише про
людське око, без наміру створити
юридичні наслідки ( мнима угода).

Вважає, що договір
купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
був укладений без наміру створити
правові, юридичні наслідки.

Просила визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
22.01.2003 року посвідченого приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 в частині
покупця - ОСОБА_2 - недійсним.

Змінити у пункті договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
22.01.2003 року посвідченого приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 - покупець
з ОСОБА_2 на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та просили позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав та
пояснив, що дійсно всі переговори з
приводу придбання кватири він проводив
з ОСОБА_1 Її матір - ОСОБА_2 він побачив
тільки при укладанні договору
купівлі-продажу. ОСОБА_3 за кватиру в
розмірі 10800 доларів США йому передавала
також ОСОБА_1 В договорі
купівлі-продажу була вказана сума 12691
гривень, оскільки БТІ саме в таку суму
оцінила вартість квартири.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача в судовому засіданні позов
не визнали та відповідач ОСОБА_2
пояснила, що приблизно в 1992 році
померла її сестра, яка залишила їй 10000
доларів США. Вона ці гроші тримала і
нікому не казала. В 2003 році вона
вирішила придбати квартиру в
м.Чернівці та попросила свою доньку -
ОСОБА_1 знайти квартиру. Позивач
знайшла квартиру та вона придбала її.
Всі комунальні послуги сплачувала
вона, одна на запитання суду не змогла
пояснити, який саме КЖРЕП або ОСББ
обслуговується даний будинок. Подані
письмові заперечення підтримує в
повному обсязі. Просили відмовити в
задоволенні позову за безпідставністю.

Суд заслухавши думку позивача,
представника позивача, відповідачів,
представника відповідача ОСОБА_2,
свідків, дослідивши письмові докази по
справі суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що 22.01.2003 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі -продажу квартири АДРЕСА_1.

Хоча у спірному договорі
купівлі-продажу у пункті покупець
зазначено ОСОБА_2, однак квартира була
придбана на власні кошти позивача.
ОСОБА_3 позивач передала особисто, на що
ОСОБА_3 написав розписку про отримання
грошей.

Зазначену квартиру позивач придбала
для себе, однак станом на 2003 рік вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 та на той час мала намір
розірвати шлюб, а тому і договір
купівлі-продажу був оформлений на
ОСОБА_2, яка є мамою позивача.

Нещодавно між відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 склались неприязні відносини.
При сварках матір погрожує, що продасть
квартиру.

Зазначені встановлені судом обставини
справи підтвердили свідків, які були
допитані в судовому засіданні, а саме
ОСОБА_7, який є братом позивача та сином
відповідача ОСОБА_2 Він зазначив, що у
всіх дітей з мамою - ОСОБА_2 склались
неприязні відносини. Він допомагав
сестрі - ОСОБА_1 підшукувати квартиру,
коли остання повернулась із-за кордону.
Він знав, що у неї є певна сума грошей
для придбання кватири. Всі витрати по
оформленню квартири та гроші за
квартиру платила ОСОБА_1 Сестра не
укладала договір купівлі-продажу,
оскільки на той час вирішила
розлучитись з чоловіком і не хотіла, що
б він мав будь-які претензії на цю
квартиру. Твердження відповідача
ОСОБА_2 про те, що сестра залишила їй
гроші в сумі 10000 доларів США вважає
безглуздими, оскільки якби у ОСОБА_2
були б якісь гроші, то він точно про це б
знав.

ОСОБА_8 є двоюрідним братом
позивача. Він проживає в АДРЕСА_1. Саме
він познайомив ОСОБА_1 із ОСОБА_3,
оскільки позивач хотіла придбати
кватиру. Вони разом ходили її дивитись.
Відповідач ОСОБА_2 будь-якої участі у
придбанні кватири не приймала.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які посилається.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили
проживання відповідача ОСОБА_2 у
АДРЕСА_2. Будь-яких свідчень про
наявність у відповідача ОСОБА_2 грошей
в сумі 10000 доларів США суду надано не
було.

З письмових заперечень, які вона
підтримала в судовому засіданні,
відповідача ОСОБА_2 вбачається, що вона
придбала квартиру АДРЕСА_1 за 12691
гривень. Вже в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 надала пояснення про
те, що придбала квартиру за 10000 доларів
США. Такі суперечливі пояснення
відповідача суд не може прийняти до
уваги, оскільки вважає, що перед
придбанням покупець повинен
домовитись про вартість та інші умови
придбання квартири. Як було
встановлено в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 не знає вартості
квартири, яку вона нібито придбала.
Окрім цього, пояснення відповідача
ОСОБА_2 про наявність у неї 10000 доларів
США не були підтверджені в судовому
засіданні будь-якими доказами, а
навпаки спростовані показами свідків.
Враховуючи те, що відповідач є
пенсіонером, на даний час ніде не
працює проживає в АДРЕСА_2, за
поясненнями свідків отримувала
матеріальну допомогу від позивача
ОСОБА_1, коли остання перебувала на
роботі за кордоном, суд вважає, що
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 22.01.2003 року посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
був укладений ОСОБА_2 без наміру
створення правових, юридичних
наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 203 ЦК України підставою
для визнання недійсності правочину є
додержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5,6
ст.203 цього Кодексу.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Спірний договір укладено 22 січня 2003
року на момент дії Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року. Ст. 58 ЦК
Української РСР 1963 року передбачає, що
недійсною є угода, укладена лише про
людське око, без наміру створити
юридичні наслідки ( мнима угода).

Відповідно до ст. 203 ЦК України,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

За вимогами ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
( продавець) передає або зобов'язується
передати майно ( товар) у власність
другій стороні ( покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно ( товар) і сплатити за нього певну
суму грошей.

За таких обставин. суд вважає, що
позов ОСОБА_1 про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
квартири необхідно задоволити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 202, 203,655 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 22.01.2003 року
посвідчений приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в частині покупця ОСОБА_2
- недійсним.

Змінити в пункті договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
22.01.2003 року посвідченого приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 - покупець
з ОСОБА_2 на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована АДРЕСА_1.

Скасувати ухвалу про забезпечення
позову від 16 грудня 2013 року про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський
районний суд.

СУДДЯ :
О.Г. Літвінова