АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Побірченко Т.І.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
30 травня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3 про
визнання недійсним п. 3 ч. 1, п. 5 ч. 2
кредитного договору № 49.35/270/06-НВС від 17
листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк»
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» за договором купівлі-продажу
прав вимоги (Т.1, а. с. 127-129), звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
солідарно заборгованість за кредитним
договором № 49.35/270/06-НВС від 17.11.2006 року в
сумі 89 762 дол. 87 центи, що за курсом НБУ
складає 717 474 грн. 62 коп.

27.03.2013 року ОСОБА_2 подав зустрічний
позов до ПАТ «Кредитпромбанк», третя
особа ОСОБА_3 про визнання недійсним п.3
ч.1, п.5 ч.2 зазначеного кредитного
договору в частині встановлення
перемінної процентної ставки та п.6 в
частині встановлення непропорційно
великих штрафних санкцій.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 30.05.2014 року задоволено
первісний позов. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором в сумі 718 054, 99 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Дельта Банк» витрати на оплату
судового збору в розмірі 1 609,50 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» витрати на оплату
судового збору в розмірі 1 609,50 грн. У
задоволенні зустрічних позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк». Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Справа № 753/826/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/9751/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Шклянка
М.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
первісного позову суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачі не
виконали умови кредитного договору,
тому банк набув право вимагати
погашення заборгованості по
несплаченому кредиту та інших
нарахувань за ним. Відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 пропустив трирічний строк
позовної давності для оскарження п.3 ч.1
кредитного договору.

З такими висновками суду погоджується
і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 17
листопада 2006 року між ВАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір
№ 49.35/270/06-НВС, відповідно до якого
Банк надав позичальнику кредит у сумі 80
000,00 дол. США для придбання нерухомого
майна, процентна ставка складається з
перемінної 10,66% річних плюс фіксована
процентна ставка 1,83% річних. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки (а. с. 13-16). Свої
зобов'язання по вказаному договору
Банк виконав. 19.05.2009 року між сторонами
було укладено Додатковий договір №1 та
Додатковий договір №2 про зміни до
вищезазначеного договору (а.с. 17-20).
Відповідно до квитанцій та виписки
руху коштів, ОСОБА_2 сплачував
заборгованість, починаючи з 17.11.2006 року
по 09.07.2012 року у сумі 55 913,18 дол. США (Т.2, а.
с. 1-65) , а потів виплачувати за кредитом
перестав, в зв'язку з чим виникла
заборгованість в сумі 89 762 дол. 87 центи,
що за курсом НБУ складає 717 474 грн. 62 коп.,
яку банк і просить стягнути з
позичальника та поручителя на свою
користь.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ст.553 ЦК України поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором своїм особистим майном за
порушення зобов'язання боржником.

Враховуючи, що матеріали справи
свідчать про те,що позичальник з 09.07.2012
року перестав сплачувати кошти за
вищевказаним кредитним договором,
колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції щодо стягнення з
боржника та поручителя вказаної
заборгованості правильними.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні зустрічного
позову.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п. 3 ч. 1 п. 5 ч. 2 Кредитного
договору перемінна процентна ставка
може корегуватися з 1 березня та 1
вересня кожного року протягом строку
дії цього договору, то з 01.03.2007 року
зазначена ставка становить 12,83% річних.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Враховуючи наведені обставини, а також
наявність у спірному договорі підпису
відповідача, а також наявність
документів про сплату останнім коштів
по вказаному кредитному договору,
колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції про те, що відповідач
добровільно погодився на зазначені
умови кредитного договору правильними.

При цьому колегія суддів вважає, що при
обґрунтуванні такого рішення суд
першої інстанції правильно послався
на вимоги Постанови пленуму ВССУ від
30.03.2012 року №5 та вимог закону України
від 12.12. 2008 року № 661-VI«Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не потягнуло за собою
неправильного вирішення справи по
суті, в зв'язку з чим не може бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції.

Також, необґрунтованим на думку
колегії суддів є посилання апелянта на
те, що під час розгляду справи позивач
декілька разів змінював суму
стягнення, оскільки відповідно до
вимог процесуального законодавства це
є його право, яким він і користався.

Необґрунтованими, на думку колегії
суддів є і посилання апелянта на
безпідставність збільшення банком
процентної ставки, оскільки ця
обставина була предметом розгляду в
суді першої інстанції, суд зробив по
ній висновки, з якими погодилася і
колегія суддів.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

Т.І.Побірченко