У Х В А Л А

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової
О.В.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Облтеплокомуненерго»
(далі - ПАТ «Облтеплокомуненерго»)
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_7, після смерті якої
залишилась квартира АДРЕСА_1. ЇЇ
спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_6,
проте ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є
спадкоємцями за законом, оскаржили цей
заповіт в судовому порядку.
Посилаючись на те, що з листопада 2009
року по 31 січня 2013 року спадкоємці
попереднього власника квартири не
оплачували послуги з теплопостачання,
позивач просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за надані
відповідачем послуги у розмірі 5 162 грн.
91 коп.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 28 лютого 2014 року позов
ПАТ «Облтеплокомуненерго» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Облтеплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання у розмірі 5 162 грн. 91
коп. В іншій частині позову відмовлено.
Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року рішення районного суду змінено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання у розмірі 5 162 грн. 91
коп. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.
Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Судові рішення в частині відмови у
позові ПАТ «Облтеплокомуненерго» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також про стягнення
з ОСОБА_6 заборгованості не оскаржені,
тому в касаційному порядку не
переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов та
стягуючи заборгованість лише з ОСОБА_6,
суд першої інстанції виходив із того,
що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_7 за
заповітом та в установлений законом
строк прийняла спадщину, а, відтак,
зобов'язана утримувати своє майно,
спадкову квартиру, та оплачувати
послуги з теплопостачання.

Змінюючи рішення районного суду та
стягуючи заборгованість за послуги з
теплопостачання із ОСОБА_6 та ОСОБА_5
солідарно, апеляційний суд виходив із
того, що ОСОБА_5 оскаржила до суду
заповіт померлої ОСОБА_7, звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, самовільно вселила до
спірної квартири своїх знайомих, а за
отримані ними послуги з
теплопостачання не сплачує.

Проте повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 29 квітня 2009 року
ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла
ОСОБА_6 усе своє майно, у тому числі й
квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
померла.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7

Пред'являючи позов, ПАТ
«Облтеплокомуненерго» посилалось на
те, що спадкоємці ОСОБА_7 після її
смерті не оплачують спожиту у квартирі
АДРЕСА_1 теплову енергію.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» судам роз'яснено, що, якщо
спадкоємець прийняв спадщину стосовно
нерухомого майна, але зволікає з
виконанням обов'язку, передбаченого ст.
1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від
погашення боргів спадкодавця, кредитор
має право звернутися до нього з вимогою
про погашення заборгованості
спадкодавця, розмір якої може бути
визначений за правилами ст. 625 цього
Кодексу.

Встановивши, що ОСОБА_5 оскаржила до
суду заповіт ОСОБА_7, суд апеляційної
інстанції дійшов до передчасного
висновку про стягнення з неї
заборгованості по оплаті комунальних
послуг у спірній квартирі, оскільки
заповіт, відповідно до якого
спадкоємцем квартири є ОСОБА_6, у
встановленому порядку недійсним не
визнано, а, відтак, не навів норми
спадкового права, за яких ОСОБА_5 має
право на спадкування та несе обов'язок
з утримання майна, яке їй не належить, а
якщо ці обставини доведені, то чи
прийняла вона спадщину.

Твердження апеляційного суду про те, що
ОСОБА_5 створює ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні спадковою квартирою є
неспроможними, оскільки це не є
предметом спору у даній справі, а
порушення чи невизнання ОСОБА_5 права
власності ОСОБА_6 є цивільно-правовим
спором між ними та підлягає розгляду в
іншому провадженні.

Отже, стягуючи заборгованість за
послуги теплопостачання з ОСОБА_5,
апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 316 ЦПК України доводів сторін
по суті позовних вимог не перевірив;
фактичні обставини справи, від яких
залежить правильне вирішення спору,
належним чином не встановив; не
визначився які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин та
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом апеляційної
інстанції не встановлені, рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ух в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року в частині вирішення позову
публічного акціонерного товариства
«Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання скасувати, справу у
цій частині передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова