РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4192/14-ц

пр. № 2/759/2688/14

21 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом представника ОСОБА_1-ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення суми,

в с т а н о в и
в:

Представник ОСОБА_1-ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових
коштів у сумі 47379 грн. 50 коп., 1895 грн. 18
коп. 3 % річних, 492 грн. 75 коп. сплаченого
судового збору, а всього 49767 грн. 43 коп.

При цьому, посилається на те, що 31.05.2012 р.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений
попередній договір, нотаріально
посвідчений, відповідно до якого
ОСОБА_3 зобов'язувалась у строк не
пізніше 1.11.2012 р. продати ОСОБА_1, а
остання зобов'язувалась купити у
ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
земельну ділянку площею 0, 1010 га за цією
ж адресою. Покупець ОСОБА_1 передала
відповідачу 5000 доларів США,
еквівалентну 40000 грн. відповідно до п.3
попереднього договору на
підтвердження дійсних намірів про
наступне укладення договору
купівлі-продажу. Проте, до 1.11.2012 р.
основний договір купівлі-продажу
укладений не був і ОСОБА_1 стало відомо,
що житловий будинок та земельна
ділянка були продані іншій особі за
іншою ціною. На неодноразові звернення
ОСОБА_1 до відповідача повернути
сплачений аванс в розмірі 5000 доларів
США ОСОБА_1 отримала лише відмови.
ОСОБА_3 повинна повернути ОСОБА_1
еквівалентну суму в розмірі 47379 грн. 50
коп. за офіційним курсом гривні щодо
долару США (947, 59 грн. за 100 доларів США),
встановлений Національним Банком
України станом на 14.03.2014 р. Відповідно
до положень ч.2 ст. 625 ЦК України
відповідач повинна сплатити позивачу
по справі три проценти річних від
простроченої суми за час прострочення
платежу-16 місяців з 1.12.2012 р. по 1.03.2014 р.
включно, що становить 1895 грн. 18 коп.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1-ОСОБА_4 позовні вимоги уточнила
і просить стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 58245 грн. 53
коп., 3001 грн. 44 коп. 3 % річних, 613 грн. 58
коп. сплаченого судового збору, а
всього 61860 грн. 55 коп.

Представники відповідача позов не
визнали, пояснивши, що відповідно до п.7
попереднього договору сума сплаченого
забезпечувального платежу залишається
у продавця, бо договір купівлі-продажу
нерухомості стався не з вини ОСОБА_3, а з
вини позивача по справі.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові
докази по справі, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2012 р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений
попередній договір, нотаріально
посвідчений, відповідно до якого
ОСОБА_3 зобов'язувалась у строк не
пізніше 1.11.2012 р. продати ОСОБА_1, а
остання зобов'язувалась купити у
ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
земельну ділянку площею 0, 1010 га за цією
ж адресою. Покупець ОСОБА_1 передала
продавцю ОСОБА_3 5000 доларів США грн.,
еквівалентну 40000 грн. відповідно до п.3
попереднього договору на
підтвердження дійсних намірів про
наступне укладення договору
купівлі-продажу. Проте, до 1.11.2012 р.
основний договір купівлі-продажу
укладений не був і житловий будинок та
земельна ділянка були продані іншій
особі за іншою ціною. Сплачений аванс в
розмірі 5000 доларів США ОСОБА_1 ОСОБА_3 не
повернула (с.6-9, 43-48).

Сума в 5000 доларів США, що була
еквівалентна 40000 грн., отримана ОСОБА_3
від ОСОБА_1, проти якої не заперечували
представники відповідача, була
передана як забезпечувальний платіж у
рахунок наступного договору
купівлі-продажу житлового будинку та
договору купівлі продажу земельної
ділянки, що передбачено п. 3
попереднього договору.

Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена-у
письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Суд критично відноситься до тверджень
представників відповідача по справі
про неможливість застосування до
спірних правовідносин ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношеня, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України (ч.2 ст. 509
ЦК України). Однією з встановлених ч.2
ст. 11 ЦК України підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Отже, сторони уклали договір в
розумінні Цивільного кодексу України,
який породив у відповідача грошове
зобов'язання в разі неукладення
сторонами договору купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки та
встановив строк його виконання. Судом
встановлено, що договір
купівлі-продажу не був укладений і не
було повернуто відповідачем сплачену
позивачем суму авансу в 5000 доларів США.

Тому, зобов'язання з повернення
сплаченого за попереднім договором
авансу є грошовим зобов'язанням,
невиконання якого створює підстави для
застосування ч.2 ст. 625 ЦК України.

Внесення завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише в
разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договорів купівлі-продажу будинку та
земельної ділянки. Між тим, такі
договори між сторонами по справі не
укладались, а сторони лиш домовились їх
укласти в майбутньому, і передана
позивачем відповідачу грошова сума є
авансом.

З вищезазначених фактичних і правових
підстав не можна погодитись з позицією
представників відповідача по справі
про укладення між сторонами по справі
договору завдатку.

Пунктом 7 попереднього договору
передбачено, що сторони домовились про
те, що той із них, хто необґрунтовано
відмовлятиметься (ухилятиметься) від
укладення договору купівлі-продажу
житлового будинку та договору
купівлі-продажу земельної ділянки у
визначений у п.1 цього договору строк та
на вищезазначених умовах, повинен
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням чи відмовою від
договору купівлі-продажу. Якщо
порушення зобов'язання щодо укладення
договору купівлі-продажу житлового
будинку та договору купівлі-продажу
земельної ділянки станеться з вини
покупця, сума сплаченого
забезпечувального платежу залишається
у продавця. Якщо порушення зобов'язання
щодо укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку та
договору купівлі-продажу земельної
ділянки станеться з вини продавця, він
зобов'язаний повернути покупцю
сплачений забезпечувальний платіж та
додатково сплатити суму в розмірі 100 %
сплаченого забезпечувального платежу.

Положення п. 7 попереднього договору
від 31.05.2012 р. в частині, що ґрунтуються
на умовах забезпечення виконання
зобов'язання-завдатку, передбаченого
ст. 570 ЦК України, на застосуванні якого
наполягають представники відповідача,
є нікчемні, бо суперечить вимогам
чинного законодавства, не можуть
стосуватись попереднього договору, з
внесенням авансового платежу та його
повернення.

Відповідач по справі, починаючи з 1.11.2012
р., не пред'являла будь-яких вимог до
позивача по справі в зв'язку з
виконанням чи невиконанням
попереднього договору від 31.05.2012 р.

На звернення позивача до відповідача
про повернення суми переданих нею
коштів ОСОБА_3 не відреагувала.

Оскільки є вина відповідача у
неповерненні авансу внаслідок
неукладення основного договору
купівлі-продажу нерухомості, й ОСОБА_3
не відреагувала на вимогу позивача про
повернення суми переданих коштів, з
відповідача підлягають стягненню на
користь позивача сума авансу,
еквівалента 5000 доларів США, що дорівнює
58245 грн. 53 коп., виходячи з офіційного
курсу гривні щодо долара США 1164, 9106 грн.
за 100 доларів США, встановленого
Національним Банком України станом на
18.07.2014 р.

Три проценти річних від простроченої
суми за весь час прострочення платежу
за 627 днів з 2.11.2012 р. по 21.07.2014 р. включно
становлять 3001 грн. 44 коп. з розрахунку
(58245, 53 грн. х 3 % х 627 днів: 365 днів).

З відповідача на користь позивача
підлягають стягненню в силу ст. 88 ЦПК
України судові витрати по справі в
межах задоволених позовних вимог,
понесені нею в сумі 612 грн. 47 коп., а не 613
грн. 58 коп., сплачені при подачі позову
до суду та в ході уточнення позовних
вимог як судовий збір, що
підтверджується квитанціями від 14.03.2014
р., 26.05.2014 р. (а.с.1, 26).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 611, 614, 625, 635 ЦК
України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 214, 215, ЦПК
України, суд

в и р і ш и
в:

Позов представника ОСОБА_1-ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення суми задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1 58245 грн. 53 коп., 3 %
річних-3001 грн. 44 коп., судові витрати по
справі в розмірі 612 грн.47 коп., а всього
61859 гривень 44 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя