АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/5737/12
Номер провадження 22-ц/786/255/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

При секретарі : Нестеренко А.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 28 листопада 2013 року за
заявою ОСОБА_1 про визнання таким, що не
підлягає виконанню виконавчого листа
№1609/5737, виданого Київським районним
судом м. Полтави 19 липня 2012 року, щодо
відібрання ОСОБА_4 у батька - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 28 листопада 2013 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання
таким, що не підлягає виконанню
виконавчого листа №1609/5737, виданого
Київським районним судом м. Полтави 19
липня 2012 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу та постановити нову,
якою визнати виконавчий лист таким, що
не підлягає виконанню, оскільки саме
малолітня дитина ОСОБА_4 не бажає
повертатися до Німеччини, що
унеможливлює примусове виконання
судового рішення та відноситься до
інших причин, з якими ч.4 ст.369 ЦПК
України пов'язує можливість визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 19 липня 2012 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним
утримування на території України
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1. Вирішено повернути
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до Федеративної Республіки Німеччина
за адресою АДРЕСА_1. Якщо рішення не
буде виконано в добровільному порядку,
вирішено відібрати дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача -ОСОБА_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2 або інших
осіб, які будуть його утримувати, та
передати неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживаючій за
адресою: АДРЕСА_3. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання проживання
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
території України з батьком законним,
визнання його таким, що прижився в
новому середовищі в Україні
-відмовлено. Вирішено питання по
розподіл судових витрат.

В частині повернення дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до Федеративної
Республіки Німеччина рішення допущено
до негайного виконання.

На підставі вказаного рішення
Київського районного суду м. Полтави 19
липня 2012 року, видано виконавчий лист
№1609/5737/12, який перебуває на виконанні в
Автозаводському відділі державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції.

Судове рішення до даного часу не
виконано.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 як батько дитини не вірно
трактує положення ч.4 ст. 369 ЦПК
України, яка визначає підстави
визнання виконавчого листа таким, що
не підлягає виконанню в двох випадках -
коли виконавчий лист виданий
помилково та у випадках, коли обов'язок
боржника відсутній повністю або
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.

В даному випадку заявником до «інших
підстав» віднесено те, що внаслідок
небажання неповнолітнього сина
повертатись до Німеччини та до своєї
матері, державні виконавці фактично
позбавлені можливості виконати
рішення суду, позаяк не допускається
застосування до дитини заходів
фізичного впливу.

З вказаним висновком погоджується
колегія суддів з наступних підстав.

Частиною 4 статті 369 ЦПК України
визначено, що суд ухвалою вносить
виправлення до виконавчого листа, а у
разі якщо його було видано помилково
або якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Аналізуючи зміст вказаної норми, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, оскільки вказана заявником
підстава не може розглядатись як
«інша» в розумінні ч.4 ст. 369 ЦПК України,
яка передбачає для цього лише два
випадки - якщо він виданий помилково та
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю або частково.

З правового аспекту, вказані підстави
можливо розділити на дві групи:
матеріально-правові та
процесуально-правові, при цьому
матеріально-правові підстави свідчать
про відсутність у боржника
матеріально-правового обов'язку
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, а процесуально-правові
підстави пов'язані з наявністю
процесуальних помилок, з якими було
пов'язано видачу виконавчого листа.

Зазначені заявником підстави для
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, не відносяться до
тих обставин, при наявності яких
настають наслідки, передбачені ч.4 ст. 369
УПК України.

Виконавчий лист видано судом на
підставі рішення, яке набрало законної
сили, факт виконання рішення щодо
повернення дитини не встановлено, а
отже підстав, визначених Законом для
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, немає.

Також колегія суддів звертає увагу, що
апелянт вже неодноразово звертався до
суду в порядку ст. 369 ЦПК України,
зокрема ним оскаржувалась ухвала
Київського районного суду м. Полтави
від 18 вересня 2012 року, якою відмовлено в
задоволенні заяви про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, а також постанова
Автозаводського ВДВС про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню зазначеного
судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
судового рішення без змін, як
постановленого з дотриманням вимог
матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.