Справа №482/1933/13-ц 20.01.2014 20.01.2014 20.01.2014
Провадження №22-ц/784/291/14
Суддя першої інстанції - Гажа О.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її
представника - ОСОБА_3, третьої особи -
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 5
грудня 2013 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5 за участю третьої
особи - ОСОБА_4

про стягнення боргу, -

в с т
а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу
за договором позики.

Позивачка зазначала, що 30 листопада 2012
року ОСОБА_5 була надана письмова
розписка її чоловіку ОСОБА_4 про те, що
відповідач повинен до 1 серпня 2013 року
повернути їй 12 000 грн. боргу, між тим до
теперішнього часу зобов'язання не
виконав.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила стягнути з відповідача 12 000
грн. боргу та судові витрати.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2013 року до
участі у справи в якості третьої особи
залучено - ОСОБА_4

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 5 грудня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 12 000 грн. за
борговою розпискою від 30 листопада 2012
року та 229,40 грн. судових витрат.

В апеляційний скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу,
представник позивачки просив рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та відповідача, дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що грошові
зобов'язання між сторонами виникли з
новації боргу, а тому відповідно до ст.
1053, 1049 ЦК України є підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивачки боргу за договором позики.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 30 листопада 2012
року ОСОБА_5 надав письмову розписку
ОСОБА_4, про те, що для остаточного
розрахунку він винен 12 000 грн. ОСОБА_2 до
1 серпня 2013 року (а.с.12).

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання його позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики
(стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тим ж сторонами
(новація).

З аналізу вказаних норм вбачається, що
новація це угода про заміну первісного
зобов'язання новим зобов'язанням між
тими самими сторонами. Вона не припиняє
правового зв'язку сторін, оскільки
замість зобов'язання, дія якого
припиняється, виникає узгоджене ними
нове зобов'язання.

Юридичною підставою для зобов'язання,
яке виникає при новації, є домовленість
сторін про припинення первісного
зобов'язання.

Отже, умовами здійснення новації є,
по-перше, двостороння угода
(домовленість), по-друге, дотримання
форми такого правочину (новаційного
договору), тобто у формі, передбаченій
для укладання договору позики (ч.2 ст.
1053), а по-третє, це дійсність первинного
зобов'язання.

Між тим, позивачкою в порушення вимог
ст.10,60 ЦПК України не надано доказів, а
суд не встановив яке саме первинне
зобов'язання існувало між сторонами,
які правовідносини виникли між ними
щодо сплати боргу у розмірі 12 000 грн.

Крім того, в судовому засіданні як
позивачка так і третя особа - ОСОБА_4 на
ім'я якого була видана розписка,
підтвердили про безгрошовість
вказаної розписки, що виключає
можливість стягнення боргу на підставі
ст.ст. 1047,1049 ЦК України.

На зазначені обставини, суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
дійшов помилкового висновку про
наявність новації між сторонами, а
відтак і підстав для задоволення
позову.

Таким чином, рішення суду на підставі
п.4 ч.1 ст. 309 ЦК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 5
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: