Справа № 285/2638/14-ц
провадження у справі № 2/0285/996/14
11 вересня 2014 року
Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі : головуючої - судді
сторони по справі : позивач -
відповідач - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Новоград-Волинський справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину,
09.07.2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача, в якому
просила стягнути з останнього на її
користь 29 37,56 грн. додаткових витрат на
їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в
період з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року їх
спільний з відповідачем син навчався
на денній формі в технікумі
землевпорядкування Житомирського
Національного агроекологічного
університету, який розташований в с.
Ярунь, Новоград-Волинського району.
Оплата за навчання складає 3000 грн. на
рік. Крім того, вона несе додаткові
витрати, пов'язані з оплатою проїзду
дитини до місця навчання. Таким чином,
починаючи з вересня 2013 року, фактично
зазнала витрат, викликаних особливими
обставинами - розвитком здібностей
дитини, в розмірі 5 875,13 грн., половину з
яких просить стягнути з відповідача.
В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
11.09.2014 року подала заяву, в якій просила
провести розгляд справи в своїй
відсутності, позов підтримала, просила
його задовольнити, проти постановлення
заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини своєї неявки в судове
засідання не повідомив, заяву про
розгляд справи в своїй відсутності та
заперечень проти позову не подав, а
тому суд, зважаючи на думку позивача,
викладену в його заяві, вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності належним чином
повідомлених сторін на підставі
наявних в справі доказів з
постановленням заочного рішення.
Доповівши зміст заявлених позовних
вимог, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.
Обов'язок батьків щодо утримання
своїх дітей є одним із головних
конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51
Конституції України) і традиційно
закріплюється в сімейному
Судом встановлено, що сторони у
справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 4), який з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року
навчався в Технікумі
землевпорядкування Житомирського
національного агроекологічного
університету за контрактом та повністю
знаходиться на утриманні позивача (а.с.
Освітні послуги ОСОБА_3 надавались
на платній основі і загальна їх
вартість становить 9 000 грн. (а.с. 8).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року, батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини. Це
положення відбите в українському
законодавстві. Зміст глави 15 СК України
вказує на обов'язок кожного з батьків
утримувати дитину. Таке утримання є
безумовним, оскільки Закон не
передбачає будь-яких спеціальних умов
для виникнення обов'язку батьків з
утримання своїх дітей, та не передбачає
звільнення батьків від утримання
незалежно від того, чи є батьки
працездатним, та чи є в них кошти,
достатні для утримання.
Відповідно до рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 11.04.2011 року з відповідача на
користь позивача стягувалися аліменти
на утримання їх неповнолітнього сина
ОСОБА_3 в розмірі 300 грн. щомісячно (а.с.
Статтею 185 СК України передбачено,
що той з батьків, з якого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами.
Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину не є правом, а
обов'язком батька (матері) незалежно
від сплати ним (нею) аліментів, і закон
не передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставинах, що мають
істотне значення, враховуються лише
при визначенні судом розміру участі
одного з батьків у додаткових витратах
на дитину в разі виникнення спору.
Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено в судовому засіданні,
спільний син сторін ОСОБА_3, навчався в
Технікумі на платній основі, який
розміщений в іншому населеному пункті,
навчальний план виконав повністю, в
гуртожитку не проживав (а.с. 9), у зв'язку
з чим позивач понесла додаткові
витрати, зокрема, на оплату навчання в
сумі 3 000 грн. (а.с. 13-14) , та проїзд до
місця навчання - с. Ярунь на загальну
суму 2 875,13 грн. (а.с. 15-61).
Відповідач - здоровий та
працездатний, постійного місця роботи
не має, але при цьому на обліку у службі
зайнятості, як безробітний, не
перебуває, інших утриманців не має, а
тому суд приходить до висновку, що він,
також як і позивач, повинен брати
участь в додаткових витратах на сина у
зв'язку з його навчанням.
Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 28.03.2013 року (а.с. 10-11) з
відповідача на користь позивача
стягнуті додаткові витрати на дитину
ОСОБА_3 в розмірі 3 767 грн. 95 коп.. (а.с.
10-11).

За змістом статтей 10,11, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які посилається, як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Жодних документів, які б
підтверджували непрацездатність
відповідача чи неможливість його
працевлаштування, суду надано не було.
Наявність будь-яких поважних причин, що
унеможливлюють його участь у
додаткових витратах на дитину, на
момент розгляду справи не існує.

Як відповідач, так і позивач, в
рівних частках повинні утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття,
брати участь у додаткових витратах на
неї, відтак половина фактично
понесених витрат в сумі 2 937,56 грн.(5 875,13
грн./2) підлягає стягненню з
відповідача.

Також суд стягує з відповідача в
дохід держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 57 - 60, 88, 209,
212-215, 224 - 228, 294 ЦПК України, ст. ст. 141, 185
Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 додаткові витрати на
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2
937 (дві тисячі дев'ятсот тридцять сім)
грн. 56 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається до
Апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча : А.В.
Михайловська