Справа № 511/2894/14-ц
Номер провадження 6/511/76/14
У Х В А Л А

Ім е н е м У к р а ї н и

02.10.2014 Роздільнянський районний
суд Одеської області у
складі:головуючого судді Ільяшук А. В,
при секретарі Войнікової Л.Ф., без
участі сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в
порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксування судового процесу
технічними засобами, цивільну справу
за поданням Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції, в особі державного виконавця
Крецького Я.Т. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
який за судовим рішенням зобов’язаний
до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менш
мінімального розміру аліментів
встановленого чинним законодавством
щомісячно. В обґрунтування подання
ОСОБА_3 зазначає, що на виконанні ВДВС
знаходиться виконавчий лист №2/541/1086/2013
виданий 08.11.2013 року Миргородським
міськрайонним судом Полтавської
області про стягнення з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою:
м.Роздільна вул 1 Травня 48 Одеської
області аліментів на користь ОСОБА_2 у
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
(доходів) але не менш мінімального
розміру аліментів встановленого
чинним законодавством щомісячно..
12.12.2013 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (за
ЄДРВП №41218630) по примусовому виконанню
виконавчого листа, вказаного вище.
Боржник ОСОБА_4 аліменти на користь
стягувача не сплачує та має
заборгованість, яка не погашена. На
виклики державного виконавця боржник
до відділу ДВС не з’явився, отже він
від сплати боргу ухиляється, місце
роботи приховує.

Суд вивчивши матеріали справи,
дослідивши заяву начальника ВДВС, який
просив розглядати подання без участі
державного виконавця, вважає, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні з’ясовано, що
08.11.2013 Миргородським міськрайонним
судом Полтавської області було видано
виконавчий лист №2/541/1086/2013 про
стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
на користь ОСОБА_5 на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі
1/3 частини усіх видів заробітку
(доходів) але не менш мінімального
розміру аліментів встановленого
чинним законодавством щомісячно,
починаючи з 16.09.2013 року і до повноліття.
12.12.2013 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (за
ЄДРВП №41218630). З метою виконання
виконавчого листа державним
виконавцем було здійснено перевірку
наявності майна боржника, на яке
можливо звернути стягнення, та не
виявлено таке майно. На неодноразові
виклики державного виконавця боржник
до відділу ДВС не з’явився, від сплати
боргу ухиляється, місце роботи
приховує. Станом на 31.08.2014 року ОСОБА_4
має заборгованість по аліментам у
розмірі 12271,76 гривен.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України. Відповідно до ст.14
ЦПК України та ст.13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили є
обов’язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними та юридичними особами та їх
об’єднаннями на всій території
України. Обов’язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції. Порядок
здійснення права громадян на виїзд з
України та визначення випадків
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України регулює Закон
України «Про порядок виїзду з України
та в’їзду в Україну громадян України».
Пленум Верховного Суду України у
Постанові «Про судове рішення» №11
звертає увагу на те, що судове рішення є
найважливішим актом правосуддя,
покликавши забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини, правопорядку та
здійснення проголошеного Конституцією
принципу верховенства права (п.1).
Відповідно до п.п.2,5,8 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України»,
п.п.24-26 Правил оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитиною їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року №231 (у редакції постанови КМУ від
24.03.2004 року №380) громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо боржник ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням – до виконання
зобов’язань. Указом Президента
України «Про додаткові заходи щодо
підвищення ефективності виконання
рішень судів» від 24.03.2008 року №261/2008
визнане за необхідне вжиття додаткових
заходів, спрямованих на посилення
забезпечення захисту конституційних
прав та свобод людини щодо належного
виконання рішень судів, зокрема, щодо
удосконалення процедур, пов’язаних із
примусовим виконанням рішень судів.

Стаття 5 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод
передбачає, що кожен має право на
свободу та особисту недоторканість.
Нікого не може бути позбавлено свободи,
крім таких випадків і відповідно до
процедури, встановленої законом:
законний арешт або затримання особи за
невиконання законного припису суду або
для забезпечення виконання будь-якого
обов’язку, встановленого законом. Як
наголосив Європейський суд з прав
людини у п.34 рішення, ухваленому 7
травня 2002 року у справі «Бурдов проти
Росії» суд знову наголошує право на
суд, одним з аспектів якого є право
доступу до суду, тобто право порушувати
у судах позов для вирішення цивільного
спору та гарантії виконання судових
рішень.

Статтею 217 ЦПК України
встановлено,що суд, який ухвалив
рішення, може визнати порядок його
виконання, надати відстрочку або
розстрочити виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає рішення.

Отже, наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, є підставою для обмеження її
у праві виїзду за межі України, що є
одним із заходів забезпечення
виконання рішення суду. Тому суд вважає
за необхідне обмежити ОСОБА_4 право на
виїзд за межі України до виконання
зобов’язання щодо погашення
заборгованості по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_2 за виконавчим листом
№2/541/1086/2013 від 08.11.2013 року, виданим
Миргородським міськрайонним судом
Полтавської області.

Керуючись ст.ст.208-210,217 ЦПК України,
суд –

УХВАЛИВ:

Подання Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України – задовольнити
частково.

Обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 у
праві виїзду за межі України до
погашення заборгованості у сумі 12271,76
грн. станом на 31.08.2014 року по
виконавчому листу №2/541/1086/2013 виданого
08.11.2013 року Миргородським
міськрайонним судом Полтавської
області, без вилучення закордонного
паспортного документу.

Виконання рішення про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України покласти на Державну
прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Одеської області
через Роздільнянський районний суд
Одеської області протягом п’яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя :

Іл
ьяшук А. В

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили “_____ ”
________ 2014 року

Суддя ______________ А. В. Ільяшук

Оригінал рішення знаходиться в суді

у справі за _______________,

провадження _______________

Голова Роздільнянського районного
суду

Одеської області ___________________ ОСОБА_7