У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 03 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 07 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики,

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 17
листопада 2011 року він надав ОСОБА_2 у
борг 4500 доларів США, що на час передачі
грошових коштів за офіційним курсом
Національного Банку України було
еквівалентно 35 968 грн 50 коп., що
підтверджено розпискою. Борг
відповідач зобов'язався повернути до
17 листопада 2012 року та
виплатити винагороду у розмірі 585
доларів США на місяць строком до 17
листопада 2012 року. ОСОБА_2 свої
зобов'язання за договором позики не
виконав.

Просив стягнути з ОСОБА_2 борг, що
станом на 12 квітня 2013 року склав 35
968 грн 50 коп., грошову винагороду у
розмірі 110 782 грн 98 коп., а всього - 13 860
доларів США.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03 лютого

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 07 липня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 4500 доларів США, що
еквівалентно 35 955 грн суми основного
боргу за договором позики та 7020
доларів США, що еквівалентно 56 089 грн 80
коп. грошової винагороди за договором
позики. У задоволені іншої частини
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили позов
частково відповідно до вимог ст. ст. 526,
1049 ЦК України, оскільки між сторонами
виникли договірні зобов'язання за
договором позики, про що свідчить
надання позивачем оригіналу розписки,
однак відповідач свої зобов'язання
щодо повернення боргу не виконав,
доказів у підтвердження повернення
позики не надав.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік