Справа № 350/1778/13-ц
Провадження № 22-ц/779/72/2014
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Ковалюка Я.Ю.,
Шишка А.І.,

секретаря: Вилки І.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 -адвоката ОСОБА_3
на рішення Рожнятівського районного
суду від 21 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з вказаним позовом до ОСОБА_2, який
мотивувала тим, що перебувала в шлюбі з
відповідачем з 25.01.1995 року. За час шлюбу
у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Шлюб між ними розірвано в органах РАЦСу
08.06.2006 року. Після розірвання шлюбу діти
проживають з нею та перебувають на її
утриманні. Відповідач матеріальної
допомоги на утримання дітей не надає,
хоча є працездатним і може таку
допомогу надавати. Просила стягувати з
нього аліменти на кожну дитину у
твердому грошовому розмірі по 1000 грн.
на кожну дитину щомісячно, оскільки він
постійного місця роботи немає, з часу
подачі позову і до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 21 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Присуджено стягувати з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
твердому грошовому розмірі по 450 грн.
щомісячно, починаючи з 06.09.2013 року до
досягнення дітьми повноліття. Стягнуто
з ОСОБА_2 в користь держави 229 грн. 40 коп.
судового збору. Рішення постановлено у
відсутності сторін.

На зазначене рішення представник
відповідача - адвокат ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій зазначив, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню, з
наступних підстав. Суд неповно,
невсесторонньо дослідив обставини
справи, постановив рішення без
врахування письмових заперечень
відповідача про те, що останній
проживав з позивачкою до вересня 2001
року, так як вона з цього часу залишила
його і виїхала до своїх батьків в іншу
область, про що підтверджує довідка
Митковецької сільради від 25.09.2013 року
та відмітка у паспорті позивачки про її
прописку з 27.09.2001 року у АДРЕСА_1. Із
зазначеного часу він з нею не жив, не
мав жодних близьких стосунків, а
проживав з травня 2002 року по 2010 роки у
цивільному шлюбі з односельчанкою
ОСОБА_7, з якою має теж двоє дітей: дочку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідач просив
врахувати, що він не є батьком
молодшого сина позивачки, чого
позивачка не заперечує, а старшому
своєму синові він матеріально частково
допомагає, купуючи все необхідне для
школи(одяг, взуття, дарує йому
подарунки), син кожного року приїжджає
до нього на літні канікули. Також
апелянт вважає, що суд порушив норму
процесуального права - не зупинив
розгляд справи до вирішення його
позову про оспорювання батьківства, а
безпідставно стягнув аліменти на двох
дітей. Також суд не врахував, що він
немає постійного місця роботи працює у
власному господарстві і може
сплачувати аліменти лише у
мінімальному розмірі(по 300 грн.).
Посилаючись на наведене, апелянт
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав з
мотивів, викладених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, дослідивши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не є обґрунтованою
та не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказуванню
сторонами підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виник спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегією встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 25.01.1995 року.

З свідоцтва про народження(а.с.4)
вбачається, що ОСОБА_5 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Камінь Рожнятівського
району та його батьками є ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 .

З свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6)
вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 розірвано 08.06.2006 року, про що у
відділі РАЦС Рожнятівського районного
управління юстиції вчинено актовий
запис №87.

З свідоцтва про народження(а.с.6)
вбачається, що ОСОБА_6 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Камінь Рожнятівського
району Івано-Франківської області і
його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

З довідки з місця проживання
позивачки(а.с.7) та акту обстеження
побутових умов від 02.09.2013 року(а.с.8)
вбачається, що діти проживають з
позивачкою у будинку її батьків та
знаходяться на утриманні позивачки.
Батьки мають підсобне господарство та
в користуванні земельну ділянку площею
1,7 га.

З довідки Митковецької сільської ради
від 25.09.2013 року (а.с.24) вбачається, що
відповідач зареєстрований і постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_2, проживає
один. ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_2 з 1998
року по 2001 роки.

Доводи апелянта про те, що суд допустив
порушення норм процесуального та
матеріального права, стягнувши з нього
аліменти на утримання дитини, батьком
якої він не є, не є обґрунтованими, так
як належних та допустимих доказів -
висновку спеціалістів в галузі
генетики, який би заперечував
батьківство відповідача щодо дитини -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився до
спливу 9-ти місяців після розірвання
шлюбу між батьками, відповідач не
надав, як і не надав доказів про те, що у
провадженні суду знаходиться справа
про оспорювання ним батьківства, а
також не надав доказів про те, що має на
утриманні інших неповнолітніх
утриманців від цивільного шлюбу з
ОСОБА_7. Такі доводи апелянта є
голослівними, не заслуговують на увагу,
а тому колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін як таке, що
відповідає вимогам норм
процесуального та матеріального права
та підстав для його скасування колегія
не вбачає.

Колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що розмір
аліментів, визначений у твердому
грошовому розмірі на кожну дитину по 450
грн. відповідає обставинам справи та
вимогам, зазначеним у ст.ст.180, 181, 182 СК
України.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини(аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері(батька) у твердому грошовому
розмірі.

Зі змісту ч.1 ст.184 Сімейного кодексу
України випливає, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердому грошовому
розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного
кодексу України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
апелянта ОСОБА_2 -адвоката ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Рожнятівського районного
суду від 21 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Судді
Г.І. Шалаута

Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко