Справа № 401/1951/14-ц
№2/401/887/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області, в складі
головуючого - судді Волошиної Н.Л., за
участю секретаря Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Світловодську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Кременчуцької виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Полтавській області (
№ 69) про стягнення середнього
заробітку за час за затримки
розрахунку при звільненні, -

Встановив:

28 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом та просить
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні з 28 січня 2011 року по дату
ухвалення судового рішення. (а.с. 1-3, 31).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
був звільнений з посади начальника
відділення соціально - психологічної
служби відділу соціально - виховної та
психологічної роботи Кременчуцької
виправної колонії ( №69) відповідно до
наказу від 28 січня 2011 року. При
звільнені відповідач не провів з ним
остаточний розрахунок, зокрема не
виплатив грошове забезпечення за
роботу в понадурочні години, вихідні
дні та в нічний час, за невикористану
відпустку.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнала,
надала письмові заперечення, з яких
вбачається, що в день звільнення
підлягає до виплати неоспорювана сума.
Право на отримання позивачем грошового
забезпечення за роботу в понадурочні
години, вихідні дні та в нічний час
оспорюється у суді касаційної
інстанції. Заборгованість перед
позивачем згідно постанови
Кіровоградського окружного
адміністративного суду частково
виплачена. ( а.с. 74-75)

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні правовідносини.

Капітан внутрішньої служби ОСОБА_1
відповідно до наказу № 5 о/с від 28 січня
2011 року був звільнений зі служби у
відставку з 28 січня 2011 року. (а.с. 4)

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду № 1170/2а-929/11 від
09 листопада 2011 року зобов'язано
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Полтавській області видати наказ про
звільнення ОСОБА_1 зі служби з 21 лютого
2011 року (а.с. 64). Таким чином, датою
звільнення позивача зі служби слід
вважати 21 лютого 2011 року.

З вищевказаної постанови суду також
вбачається, що при звільнені позивача
йому не була нарахована та виплачена
грошова компенсація за несення служби
в надурочний ( понаднормовий) час у
період з 01 травня 2010 року по 28 січня 2011
року, грошова компенсація за службу у
вихідні та святкові дні, а саме за 42 дні
у період з 01 травня 2010 року по 28 січня 2011
року, доплата за 56 годин служби у нічний
час у листопаді - грудні 2008 року. (а.с.
53-64)

Довідкою відповідача підтверджується,
що відповідно до постанови суду від 09
листопада 2011 року ОСОБА_1 донараховано
2546 грн. 20 коп. грошової компенсації за
роботу у вихідні та святкові дні, 48 грн.
28 коп. за роботу у нічний час та 3058 грн. 04
коп. за роботу у надурочний час. (а.с. 76)

Нараховані за вказаною довідкою суми
ОСОБА_1 не виплачені, доказів про
вчинення відповідачем дій, направлених
на забезпечення виплати позивачеві
коштів, недоплачених під час
звільнення та розрахунку, матеріали
справи не містять.

Ст. 116 КЗпП України передбачено, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Ч. 2 вказаної статті визначено, що при
наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум власник
або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

За своєю суттю середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
є компенсаційною виплатою за
порушення права на оплату праці, яка
нараховується в розмірі середнього
заробітку.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст.27 Закону
України «Про оплату праці» за
правилами, передбаченими Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100.

З урахуванням цих норм,
середньомісячна заробітна плата
працівника обчислюється виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана виплата. Відповідно до
п.5 розділу ІV Порядку основою для
визначення загальної суми заробітку є
середньоденна заробітна плата
працівника, яка згідно з п.8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період..

Середньоденна заробітна плата
позивача становить 63 грн. 66 коп. , що
підтверджується довідкою відповідача.
(а.с.77).

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку,
яка обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Відповідно до щорічного розрахунку
норм тривалості робочого часу, з
урахуванням дати звільнення позивача,
у з 21 лютого по 31 грудня 2011 року - 215
робочих днів , у 2012 році - 251 робочий
день, у 2013 році - 251 робочий день, з
січня по 03 жовтня 2014 року - 188 робочих
днів, а всього 905 робочих днів.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і
на користь позивача підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 21
лютого 2011 року по 03 жовтня 2014 року у
сумі 57612 грн. 30 коп. ( 905 робочих днів Х 63
грн. 66 коп. середньоденної заробітної
плати =57612 грн. 30 коп.)

Судові витрати у справі з підстав ст. 88
ЦПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст..ст. 116, 117 КЗпП України,
ст..ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213 -215 ЦУПК України,
суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Кременчуцької виправної
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Полтавській області ( № 69) на користь
ОСОБА_1 57612 грн. 30 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Стягнути з Кременчуцької виправної
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Полтавській області ( № 69) на користь
держави судовий збір у сумі 576 грн. 23коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особами, які не
були присутні при проголошенні - в той
же строк з дня отримання його копії.

Суддя
Н.Л.Волошина