Справа №752/7241/14-ц
Провадження № 2/752/3554/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.10.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о
в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування їй
матеріальної шкоди в розмірі 18781
гривень 25 копійок та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 6500 гривень та
судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що 23.11.2013 р. о 08 год.30 хв сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій
був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, що
належить їй на праві власності.

Відповідно до постанови
Дарницького районного суду м.Києва від
20.12.2013 р. винним у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди був
визнаний ОСОБА_2

Позивач посилається на те, що
відповідно до Договору страхування
транспортного засобу № 1-146-00513,
укладеним з ПАТ «СК «Соверен»,
Страховою компанією було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 370140
гривень в зв»язку з повним знищенням
автомобіля.

За умовами Договору
страхування безумовна франшиза у
випадку повного знищення автомобіля
становить 7%, яка не відшкодовується
Страховиком, а повинна бути
відшкодована на загальних підставах
особою, яка винна у завданні шкоди, в
зв»язку з чим позивач просить стягнути
з відповідача суму коштів в розмірі 27850
гривень, що становить розмір франшизи.

Крім того, на цих же
підставах позивач, як власник
транспортного засобу, просить стягнути
з відповідача вартість додаткового
обладнання і робіт по його
встановленню в розмірі 10921,25 гривень.

Оскільки зазначене
додаткове обладнання було встановлено
після укладення з ПАТ «СК «Соверен»
Договору страхування транспортного
засобу, то відповідно до умов Договору
та Правил страхування у разі його
пошкодження його вартість не підлягає
відшкодуванню Страховиком.

В обґрунтування свого позову
позивач посилається на те, що крім
майнової шкоди, їй була завдана
моральна шкода в зв»язку з
пошкодженням її майна, що призвело до
душевних страждань, хвилювань,
порушення звичайного способу життя
через необхідність вирішувати питання
щодо виплати страхового відшкодування
та відшкодування шкоди. Моральну шкоду
вона оцінює в 6500 гривень.

Представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги і обґрунтування позову в
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити, з підстав, зазначених в
позовній заяві, посилаючись на те, що
саме з вини відповідача позивачу була
завдана матеріальна шкода, в зв»язку з
пошкодженням додаткового обладнання,
яке було встановлено на автомобілі і не
може бути використано окремо від нього,
а також ОСОБА_2 відповідно до положень
Закону України «Про страхування»
повинен відшкодувати франшизу, яка не
відшкодовується Страховиком при
здійснені виплати страхового
відшкодування. Крім того, представник
позивача зазначив, що вина відповідача
і обстави настання
дорожньо-транспортної приоди
встановлені судовим рішенням і
зазначені обставини не підлягають
доказуванню при розгляді інших справ.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди був знищений новий автомобіль,
що належав позивачу, що завдало їй
значних душевних страждань, а тому, на
думку представника позивача, крім
матеріальної шкоди відповідачем
повинна бути відшкодована моральна
шкода.

Представник відповідача
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на наявність вини інших
осіб у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди. Також
представник відповідача заперечував
проти відшкодування вартості
додаткового обладнання, обґрунтовуючи
свої заперечення тим, що зазначені
пошкодження і наявність додаткового
обладнання не були встановлені при
здійсненні огляду транспортного
засобу спеціалістом оцінювачем,
відповідач не повинен відшкодовувати
вартість робіт по встановленню
додаткового обладнання та зазначене
обладнання позивач при передачі
автомобіля Страховій компанії мала
право не передавати, в зв»язку з чим
зазначені вимоги представник
відповідача вважає безпідставними і
необґрунтованими.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 23.11.2013 р.
о 08 год. 30 хв в м.Києві по пр-ту Бажана, 19,
водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем
НОМЕР_2, не дотримався безпечної
дистанції та здійснив зіткнення з
автомобілем НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_3, а автомобіль НОМЕР_4, під
керування водія ОСОБА_4, а автомобіль
НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5, а
автомобіль НОМЕР_6, під керуванням воді
ОСОБА_6, що призвело до пошкодженя
транспортних засобів.

Відповідно до постанови
Дарницького районного суду м.Києва від
20.12.2013р. ОСОБА_2 був визнаний винним у
скоєнні даної дорожньо-транспортної
пригоди і пошкодження автомобіля
НОМЕР_1.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням, не підлягають доказуванню
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, в даному випадку,
наявність вини в діях ОСОБА_2 не
підлягає доказуванню.

Відповідно до Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_7.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями,
викладеними в постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди.

Як закріплено ст.1192
ЦК України, з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов"язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між ПрАТ
«Страхова компанія «Соверен» та ОСОБА_4
04.04.2013 р. був укладений Договір № 1-146-00513
страхування транспортного засобу,
відповідно до якого були застраховані
майнові інтереси Страхувальника або
осіб, які мають право керування, які не
суперечать закону, пов»язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
«Інфініті» д.н. НОМЕР_7, що належить
ОСОБА_7, яка є Вигодонабувачем за даним
Договором.

Страховою сумою за Договором
страхування є сума в розмірі 398000
гривень, а безумовна франшиза
становить 7% від страхової суми у
випадку угону та повного знищення
автомобіля.

Одним із страхових випадків,
передбачених п. 3.1 Договору страхування
є пошкодження чи знищення
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Після настання
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7
та ОСОБА_8 звернулась до Страховика з
заявою про виплату страхового
відшкодування.

На замовлення Страхової
компанії була проведена оцінка з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу «Інфініті» д.н.
НОМЕР_7, про що СПД ОСОБА_9 був складений
Звіт № 898.

Відповідно до проведеної
оцінки вартість відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу «Інфініті» склала 302827,57 гривень,
а ринкова вартість зазначеного
транспортного засобу складає 391034,41
гривня.

Оскільки вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу «Інфініті»
становила 77,4 % від ринкової вартості
транспортного засобу, на підставі
положень п.1 Правил добровільного
страхування наземного транспорту ПрАТ
«СК «Соверен» визнав даний
транспортний засіб конструктивно
знищеним і відповідно до положень п.9.6
Договору страхування наземного
транспорту Страхова компанія
виплатила ОСОБА_7 страхове
відшкодування в розмірі, що становила
різницю між страховою сумою і
безумовною франшизою (398000 гривень - 27860
гривень).

Відповідно до положень ст.9
Закону України «Про страхування»
франшиза - це страхова сума, яка не
відшкодовується Страховиком згідно
договору страхування.

Відповідно до положень п.п.9.6
-9.8 Договору страхування наземного
транспортну, укладеного між ПрАТ «СК
«Соверен» та ОСОБА_7 у разі повного
знищення автомобіля Страховик
здійснює страхове відшкодування лише
після укладення сторонами
відповідного договору, щодо переходу
права власності на автомобіль або його
залишки до Страховика.

При зверненні до суду позивач
просить відшкодувати вартість
додаткового обладнання та витрати по
його встановленню на автомобіль
«Інфініті», а саме: проведення
тонування автомобіля, встановлення
захисту двигуна, оклейку плівкою
антигравійною, встановлення захисту
АКПП та комплект ковриків в автомобіль.
Вартість додаткового обладнання та
матеріалів становить 3125,96 гривень,
вартість робіт по його встановленню
становить 7030,80 гривень.

Всього для придбання і
встановлення зазначеного обладнання
позивачем були витрачені кошти з
врахуванням знижки в розмірі 10156,76
гривень, що підтверджується актом
виконаних робіт.

Відповідно до Правил
добровільного страхування наземного
транспортну додатковим обладнанням є
заявлені Страхувальником і внесені в
заяву на страхування системи
транспортного засобу, його
устаткування, приладдя, пристрої,
встановлені додатково до комплектації,
передбаченої підприємством-виробником
для конкретної моделі транспортного
засобу, відсутність яких не впливає на
експлуатаційні характеристики
транспортного засобу.

Як вбачається з Договору
страхування при його укладенні
будь-яке додаткове обладнання не
заявлялось Страхувальником .

Крім того, зазначене
обладнання було придбано і встановлено
після укладення Договору страхування
08.04.2013 р., що підтверджується актом
виконаних робіт, а отже в силу положень
Договору страхування, укладеного між
сторонами та Правил добровільного
страхування наземного транспорту його
вартість не підлягає відшкодуванню
Страховиком.

Оскільки зазначене додаткове
обладнання після його встановлення є
невід»ємною частиною пошкодженого
транспортного засобу і не може
використовуватись за призначенням
окремо від автомобіля, то його втрата
разом із знищеним транспортним засобом
є збитками для позивача в розумінні
ст..22 ЦК України, а тому підлягають
відшкодуванню.

Однак, на думку суду, не
підлягає відшкодуванню вартість
килимків для автомобіля в сумі 1079,96
гривень, оскільки зазначені покращення
для транспортного засобу можуть бути
відокремлені від транспортного засобу
і використані в подальшому.

Законом України «Про
обов»язкове стрхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлений обов»язок
власників транспортних засобів
застрахувати свою відповідальність.

Особливості
укладення договору страхування на
користь третьої особи встановлюються
законом.

Судом
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
відповідно до Полісу АС /3865160. Ліміт
відповідальності Страховика за даним
Договором становить 50000 гривень..

Відповідно
до ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу,
розрахованого у порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень,
зроблених навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача
транспортного засобу, який керував
транспортним засобом у
момент дорожньо-транспортної пригоди,
чи до місця здійснення ремонту на
території України. Якщо транспортний
засіб необхідно, з поважних
причин, помістити на стоянку, до
розміру шкоди додаються також витрати
на евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

З матеріалів справи
вбачається, СК «Соверен» був заявлений
в Голосіївський районний суд м.Києва
позов до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
пов»язаної з виплатою страхового
відшкодування в розмірі 244641,77 гривень.

Враховуючи викладене, беручи
до уваги те, що ліміт відповідальності
ПАТ «УТСК «Гарант-Авто» (50000 гривень) є
значно меншим для покриття збитків,
завданих СК «Соверен» та ОСОБА_7 для
відшкодування збитків, завданих
внаслідок пошкодження транспортного
засобу «Інфініті» в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 23.11.2013 р., суд приходить до
висновку, що на підставі положень ст.1194
ЦК України матеріальна шкода, в сумі
різниці між лімітом відповідальності
Страховика та розміром завданих
збитків, повинна бути відшкодована
ОСОБА_2

Тобто, з огляду на встановлені
судом обставини у справі на підставі
досліджених доказів ОСОБА_7 підлягає
відшкодуванню матеріальна шкода, що
становить розмір франшизи, яка не була
відшкодована СК «Соверен» в сумі 27860
гривень та вартість додаткового
обладнання за виключенням вартості
килимків в розмірі 9076,80 гривень, в
зв»язку з чим позовні вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню на загальну суму 36936,80
гривень.

Судом встановлено, що у
зв"язку з дорожньо-транспортною
пригодою, пошкодженням автомобіля,
позивач, як власник транспортного
засобу, зазнала моральних страждань,
оскільки був пошкоджений новий
транспортний засіб, необхідно було
вирішувати питання щодо проведення
відновлювального ремонту і отримання
відшкодування збитків, в звязку з чим
змінився її нормальний спосіб життя,
вона зазнала певних душевних
страждань.

Згідно з ст.23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв"язку із
знищенням чи пошкодженням її майна, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я.

Відповідно до роз"яснень
викладених в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування моральної шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При з»ясуванні питання щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
повинен з»ясувати чим підтверджується
факт заподіяння моральних страждань,
або втрат немайнового характеру, за
яких обставин вони заподіяні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому
виходить.

Вимоги позивача про
відшкодування відповідачем моральної
шкоди в розмірі 6500 гривень не є
обгрунтованими в повному обсязі, як на
стадії звернення до суду, так і в ході
розгляду справи.

Однак, суд вважає, що
пошкодження автомобіля, який є
власністю позивача, призводить до
душевних страждань, зміну способу
життя в зв»язку з необхідністю
вирішення питання щодо проведення
відновлювального ремонту автомобіля,
отримання відшкодування завданих
збитків.

Суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_7 в частині відшкодування
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню в розмірі 1500 гривень.

Моральна шкода на підставі
ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з
відповідача, оскільки саме внаслідок
порушення ним Правил дорожнього руху
настала дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої був пошкоджений
автомобіль «Інфініті».

З огляду на викладене, позов
ОСОБА_7 підлягає частковому
задоволенню.

Питання щодо відшкодування
судових витрат суд вирішує на підставі
ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне
стягнути з відповідача судові витрати
у справі на користь позивача
прапорційно до завдоволених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88 , 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш
и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 36936
гривень 80 копійок, моральну шкоду в
розмірі 1500 гривень, судовий збір в
розмірі 369 гривень 49 копійок.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя