Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Вовк С.В.
Доповідач Волошина В.М.
13 жовтня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 27 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Київстар»
про зобов'язання вчинити дію.
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
У липні 2014 р. позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ПрАТ «Київстар» та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив зобов'язати відповідача надати
позивачу інформацію щодо усіх вхідних
дзвінків та смс-повідомлень, що
відбулись між телефонами НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 й НОМЕР_4 у період з 00.00 15.07.13 по
23.59 16.07.13, у тому числі інформацію про
час початку, кінець та тривалість
дзвінків, час відправлення й отримання
смс-повідомлень, текст смс-повідомлень
та стягнути з відповідача на користь
позивача тридцять гривень за
здійсненні вихідні дзвінки і
смс-повідомлення,що відбулись з
телефону НОМЕР_1 та телефон НОМЕР_2 й
НОМЕР_4 у період з 00.00 15.07.13 по 23.59 16.07.13.
обгрутовував тим, що є споживачем
телекомунікаційних послуг та
користувачем телефонного номеру
НОМЕР_1. Телефонні номери НОМЕР_2 та
НОМЕР_4, на думку позивача, знаходяться
у номерній ємності відповідача.
В період 15-16 липня 2013 року з
телефонного номеру НОМЕР_1 на номер
НОМЕР_4, було здійснено дзвінки та
направлено смс-повідомлення, за які
позивач виставив рахунки, які, на думку
позивача, є завищеними.
Письмова відмова ПрАТ
«Київстар» щодо отримання інформації у
запитуваний період про вхідні та
вихідні дзвінки, смс-повідомлення на
його звернення, на думку позивача, є
Зазначав, що баланс телефонного
номеру НОМЕР_1 було незаконно зменшено
ПрАТ «Київстар» на 30 грн. у період з 00.00
15.07.13 по 23.59 16.07.13, оскільки вихідні
дзвінки та смс-повідомлення на
телефонні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_4 є
безкоштовними, а 16.07.2013 ніякі дзвінки та
смс-повідомлення позивачем не
Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Київстар»
про зобов'язання вчинити дію залишено
без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду
позивач ОСОБА_1 подав на нього
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального закону при його
ухваленні, зокрема, Конституції
України та ЦК України, які були
підставою для звернення до суду. Просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задовольння позову частково
шляхом зобов'язання відповідача ПАТ
"КИЇВСТАР" надати йому інформацію
щодо всіх вхідних та вихідних дзвінків
і смс-повідомлень, що відбулись між
телефонами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 й НОМЕР_4 у
період з 00.00 15.07.13 по 23.59 16.07.13, у тому
числі інформацію про час початку,
кінець та тривалість дзвінків, час
відправлення й отримання
смс-повідомлень, текст смс-повідомлень.
При цьому зазначав, що судом
безпідставно відмовлено у допиті
свідків яким достовірно відомо про
особу, яка фактично користувалась
телефонним номером НОМЕР_1 з 2003 року по
цей час, у тому числі й 15.07.13 та 16.07.13.
Судом не надано оцінку довідці з місця
роботи позивача та виписці з
банківського рахунку позивача, які
відповідно підтверджують безпосереднє
користування телефонними номерами
позивача та фактичну оплату позивачем
відповідачу послуг за користування
телефонами.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд слухає цивільні справи
на засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити
інформацію щодо предмета доказування,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрутованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог позивачу суд першої
інстанції виходив з того, що посилання
ОСОБА_1 про порушення його прав, як
споживача та абонента
телекомунікаційних послуг, є
безпідставними, оскільки надання
оператором, провайдером будь-якої
інформації про телекомунікаційні
послуги щодо обслуговування будь-якого
телефонного номеру є правомірним
виключно на вимогу абонента, що уклав з
оператором правочин у встановленій
законодавством письмовій формі, або
абоненту, що отримує послуги без
укладання договору у письмовій формі
та можливо тільки після реєстрації в
порядок та в спосіб встановлений
законодавством.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами у
справі доказів та норм матеріального
права.

Згідно із ст.9 Закону України
«Про телекомунікації» охорона
таємниці телефонних розмов,
телеграфної чи іншої кореспонденції,
що передаються технічними засобами
телекомунікації, та інформаційна
безпека телекомунікаційних мереж
гарантується Конституцією та законами
України. Зняття інформації з
телекомунікаційних мереж заборонено,
крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції відповідач ПрАТ
«Київстар» є оператором рухомого
(мобільного) телефонного зв'язку,
внесено до реєстру операторів,
провайдерів телекомунікацій, що
підтверджується довідкою НКРЗІ за вих.
№ 06-1290/091 від 27.02.2014.

Позивач ОСОБА_1 користується
телефонним номером НОМЕР_1.

21.07.2013 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар»
було укладено угоду № 6002840 про надання
послуг рухомого (мобільного) зв'язку та
Замовлення № 1 до угоди № 6002840,
відповідно до яких з 21.07.2013 року
телефонний номер НОМЕР_1 мережі
відповідача був наданий у користування
ОСОБА_1

Звертаючись до суду з позовом
ОСОБА_3 просив зобов'язати відповідача
надати позивачу інформацію щодо усіх
вхідних дзвінків та смс-повідомлень, що
відбулись між телефонами НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 й НОМЕР_4 у період з 00.00 - 15.07.13 по
23.59 - 16.07.13, у тому числі інформацію про
час початку, кінець та тривалість
дзвінків, час відправлення й отримання
смс-повідомлень, текст смс-повідомлень
та стягнути з відповідача на користь
позивача тридцять гривень за
здійсненні вихідні дзвінки і
смс-повідомлення,що відбулись з
телефону НОМЕР_1 та телефон НОМЕР_2 й
НОМЕР_4 у період з 00.00 15.07.13 по 23.59 16.07.13.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд слухає цивільні справи
на засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити
інформацію щодо предмета доказування,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 31 Конституції України
встановлене одне з основних прав
людини і громадянина - право на
таємницю листування, телефонних
розмов, телеграфної та іншої
кореспонденції. Слід зауважити, що
право на повагу до приватної
кореспонденції визначене також ст. 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що є частиною
українського законодавства.

Забезпечуючи реалізацію
гарантованого конституційного права
Закон України «Про телекомунікації»
покладає обов'язок на операторів
телекомунікацій забезпечувати і нести
відповідальність за схоронність
відомостей щодо споживача, отриманих
при укладенні договору, наданих
телекомунікаційних послуг, у тому
числі отримання послуг, їх тривалості,
змісту, маршрутів передавання тощо.
Інформація про споживача та про
телекомунікаційні послуги, що він
отримав, може надаватись у випадках і в
порядку, визначених законом. В інших
випадках зазначена інформація може
поширюватися лише за наявності
письмової згоди споживача.

Обмеження конституційних прав і
свобод людини і громадянина, в тому
числі права на таємницю телефонних
розмов, можливе виключно в порядку та
на умовах, визначених законами, зокрема
Конституцією України та ін.

До ч. 2 ст. 32 Закону України «Про
телекомунікації», абонент, який
отримує телекомунікаційні послуги без
укладення договору в письмовій формі,
може зареєструватися в оператора,
надавши йому персональні дані
відповідно до закону в порядку
встановленому національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері зв'язку та інформатизації.

Згудно із ст. 34 Закону України «Про
телекомунікації» оператори,
провайдери телекомунікацій повинні
забезпечувати і нести
відповідальність за схоронність
відомостей щодо споживача, отриманих
при укладанні договору, наданих
телекомунікаційних послуг, у тому
числі отримання послуг, їх тривалості,
змісту, маршрутів передавання того.

Пунктом 2.1 розділу 2 Порядку
реєстрації абонентів, які отримують
телекомунікаційні послуги без
укладання договору в письмовій формі,
затверджений рішенням Національної
комісії з питань регулювання зв'язку
№393 встановлено, що абонент, який
отримує телекомунікаційні послуги без
укладення договору в письмовій формі, в
тому числі знеособлено, має право
зареєструватись в оператора,
провайдера телекомунікацій.

Як визначено пунктом 2.2 розділу 2
Порядку для реєстрації споживач
особисто подає оператору, провайдеру
телекомунікацій письмову заяву про
реєстрацію, яка повинна містити такі
дані: для фізичних осіб - прізвище, ім'я,
по батькові, місце проживання абонента,
серію та номер паспорта, а також
абонентський номер чи інший мережевий
ідентифікатор кінцевого обладнання за
яким отримуються послуги.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3
вказаного Порядку, абонент після
надання згоди на обробку його даних має
право на отримання від оператора
інформації щодо облікових даних про
себе та про надані йому
телекомунікаційні послуги (виключно з
дати, коли така реєстрація була
проведена), інші передбачені
законодавством права.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про телекомунікації» встановлено, що
телекомунікаційні послуги, які
надаються знеособлено (анонімно),
розшифровці не підлягають.

Розглядаючи спір суд першої
інстанції в межах доводів позову повно
і всебічно дослідив обставини спору,
дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює і у відповідності з
вимогами закону прийшов до
правильного висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, про
що ухвалив відповідне рішення. При
цьому суд першої інстанції
обґрунтовано визнав, що посилання
позивача про порушення його прав, як
споживача та абонента
телекомунікаційних послуг, є
безпідставними. Надання оператором,
провайдером будь-якої інформації про
телекомунікаційні послуги щодо
обслуговування будь-якого телефонного
номеру є правомірним виключно на
вимогу абонента, що уклав з оператором
правочин у встановленій
законодавством письмовій формі, або
абоненту, що отримує послуги без
укладання договору у письмовій формі
тільки після реєстрації в порядок та в
спосіб встановлений законодавством. У
своїх позовних вимогах позивач просив
про отримання інформацію за період,
коли ним не було укладено договору з 00.00
15.07.13 по 23.59 16.07.13, тоді як договір він
уклав 27.07.2013.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, про те, що судом
безпідставно відмовлено у допиті
свідків яким достовірно відомо про
особу, яка фактично користувалась
телефонним номером НОМЕР_1 з 2003 року по
цей час, у тому числі й 15.0713 та 16.07.13 та
не надано оцінку довідці з місця
роботи позивача та виписці з
банківського рахунку позивача, які
відповідно підтверджують безпосереднє
користування телефонними номерами
позивача та фактичну оплату позивачем
відповідачу послуг за користування
телефонами не заслуговують на увагу,
оскільки вони не є належними та
допустимими доказами у розумінні ст.
ст. 58-60 ЦПК України і суперечать
вимогам діючого законодавства. .

Таким чином, судова колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги є не
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що підстав до його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 27 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: