Справа№592/8675/13-ц
Провадження №2/592/76/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.

при секретарі - Лесняк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
первісним позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» про
розірвання кредитного договору,

встановив:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
міжнародний банк», свої уточнені
позовні вимоги мотивує тим, що між ним
та відповідачем був укладений
кредитний договір № 5667728 від 18.09.2007
року, за умовами якого останньому було
надано кредит за цільовим призначенням
у розмірі 41000 доларів США строком до
18.09.2022 року, зі сплатою 12,50 % річних за
користування кредитом. З 01.11.2009 року
відповідач систематично порушує умови
кредитного договору щодо своєчасності
сплати відсотків за користування
кредитом. 12.02.2013 року відповідачу був
надісланий лист з вимогою дострокового
повернення всієї суми кредиту,
відсотків за користування кредитом та
нараховану пеню. Внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитним
договором № 5667728 від 18.09.2007 р. у сумі
44210,21 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 353372,20 грн. з якої:
заборгованість за основною сумою
кредиту - 33157,66 доларів США, що
еквівалентно 265029,17 грн.; заборгованість
за непогашеними в строк відсотками за
користуванням кредитом 11052,55 доларів
США, що еквівалентно 88343,03 грн. Просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ 5667728 від 18.09.2007 р. та понесені судові
витрати по справі.

Від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов
до Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
про розірвання кредитного договору та
свої позовні вимоги мотивує тим, що між
ним та Закритим акціонерним
товариством «Перший український
міжнародний банк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Перший український міжнародний банк»
був укладений кредитний договір № 5667728
від 18.09.2007 р. Вважає, що у 2008 році
відбулася істотна зміна обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
кредитного договору, а саме: відбулося
значне зростання курсу долара США
відносно національної валюти, що
призвело до збільшення розміру
щомісячного платежу по поверненню суми
кредиту та сплати відсотків за його
користування, також зазначив, що при
достроковому стягненні всієї суми
кредиту та відсотків за судовим
рішенням, договір є фактично
вичерпаним, кредитні правовідносини
припиняються і переходять у площину
виконання судового рішення, а у
боржника виникає нове зобов'язання з
виконання судового рішення, тому
просить суд розірвати договір № 5667728
від 18.09.2007 року між ОСОБА_1 та Закритим
акціонерним товариством «Перший
український міжнародний банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
український міжнародний банк».

В судовому засіданні представник
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
свої уточнені вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити. Зустрічний позов не
визнала в повному обсязі. Вказує, що
посилання позивача на істотну зміну
обставин, якими сторони керувались при
укладенні кредитного договору № 5667728
від 18.09.2007 року є безпідставними,
оскільки беручи кредит строком на 15
років, ОСОБА_1 міг передбачити
коливання курсу національної валюти
України до долара США у бік збільшення.
Також було зазначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася, та сплати
процентів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 первісний
позов не визнав, зустрічний позов
підтримав у повному обсязі, суду
зазначив, що заборгованість не
доведена, первинні документи, що могли
підтвердити цей факт не надані, просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі надані
сторонами на засадах змагальності і
диспозитивності, вважає, що позов
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором підлягає
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
про розірвання кредитного договору
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український міжнародний банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 5667728 від 18.09.2007 року, відповідно до
якого ОСОБА_1 отримав в кредит 41000
доларів США, строком до 18.09.2022 року, зі
сплатою 12,50 % річних за користування
кредитом. В забезпечення виконання
зобов'язання за цим договором був
укладений іпотечний договір, а саме
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 8-15).

Внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
виникла заборгованість у сумі 44210,21
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 353372,20 грн. з якої:
заборгованість за основною сумою
кредиту - 33157,66 доларів США, що
еквівалентно 265029,17 грн.; заборгованість
за непогашеними в строк відсотками за
користуванням кредитом 11052,55 доларів
США, що еквівалентно 88343,03 грн. (а.с. 141-143).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Кредитний договір
укладається у письмовій формі.

Відтак позивач відповідно до ч.2 ст.1050
ЦК України має право достроково
вимагати повернення тієї частини
кредиту, строк повернення якої не
настав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦПК України
загальними засадами цивільного
законодавства, зокрема є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Вимога справедливості
добросовісності та розумності
цивільного законодавства практично
виражається у встановленні його
нормами рівних умов для участі всіх
осіб у цивільних відносинах;
закріпленні можливості адекватного
захисту порушеного цивільного права
або інтересу; поєднання створення норм,
спрямованих на забезпечення
реалізації цивільного права, з
шануванням прав та інтересів інших
осіб, моралі суспільства тощо. При
цьому справедливість можна трактувати
як визначення нормою права обсягу, межі
здійснення і захисту цивільних прав та
інтересів особи адекватно її ставленню
до вимог правових норм.
Добросовісність означає прагнення
сумлінно захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. Розумність - це зважене
вирішення питань регулювання
цивільних відносин з урахуванням
інтересів усіх учасників, а також
інтересів громади (публічного
інтересу).

Отже, враховуючи вищезазначені засади
цивільного законодавства та те, що
подальше виконання кредитного
договору на чинних умовах є неможливим
(кредитор скористався правом на
дострокове повернення тієї частини
кредиту, строк повернення якої не
настав) суд вважає за доцільне, з метою
збереження балансу інтересів сторін та
на підставі ст.217 ЦПК України
розстрочити виконання рішення зі
сплати відповідачем заборгованості за
кредитним договором строком на 36
місяців зі сплатою до 10 числа кожного
місяця по 1228,06 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 9815,89
гривень, починаючи з березня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну
заяву про розірвання кредитного
договору № 5667728 від 18.09.2007 р. та просить
суд розірвати кредитний договір № 5667728
від 18.09.2007 р. між ОСОБА_1 та Закритим
Акціонерним товариством «Перший
український міжнародний банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
український міжнародний банк». (а.с.
63-71).

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
встановлено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК
України, підставою для задоволення
позову в цивільному судочинстві є
доведеність факту порушення прав,
свобод чи інтересу особи, яка
звернулась до суду за їх захистом.

Не має правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 про
розірвання кредитного договору, при
цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 652 ЦПК України, на яку
посилався ОСОБА_1, як на підставу
позову:

1. У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

3. У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.

4. Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Вимагаючи розірвання договору на
підставі статті 652 ЦК України, на
позивача покладається, у відповідності
до статті 60 ЦПК України, обов'язок
довести ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем за зустрічним позовом не
доведено наявності обставин, які б
давали передбачені законом підстави
для розірвання кредитного договору у
зв'язку із істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Крім того, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
Національний банк України" офіційний
курс гривні до іноземних валют
встановлюється Національним банком
України.

Валютні курси, як зазначено у частині
першій статті 8 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю", встановлюються Національним
банком України за погодженням з
Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердженого
постановою Правління Національного
Банку України від 12 листопада 2003 року N
496, офіційний курс гривні до іноземних
валют, зокрема до долара США,
установлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют за станом
на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до
іноземних валют законодавчо не
закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний
кредитний договір в іноземній валюті,
відповідач приймав на себе певні
ризики, на випадок зміни валютного
курсу та в момент укладення договору
він не мав будь-яких законних підстав
вважати, що зміна встановленого
валютного курсу не настане.

ОСОБА_1 не доведено, що при укладенні
кредитного договору він був впевнений
в тому, що така зміна обставин не
настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК
України, відповідальність за валютні
ризики лежить саме на позичальнику.

Суд вважає, що відсутні передбачені
законом чи договором підстави для
судового захисту прав позивача з тих
підстав, які викладені у позові про
розірвання кредитного договору.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 6, 15, 16, 652, ЦК України, п.
15 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» ст. 2, ч. 1 ст. 3,
ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 212-215, 217 ЦПК України,
суд,

вирішив:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Суми, і/н НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 5667728 від 18.09.2007 року у загальному
розмірі 44210,21 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 353
372,20 гривень (Триста п'ятдесят три
тисячі триста сімдесят дві) гривні 20
коп., з якої:

заборгованість за основною сумою
кредиту - 33 157,66 доларів США ( Тридцять
три тисячі сто п'ятдесят сім) доларів
США 66 центів, що еквівалентно 265 029,17
гривень (Двісті шістдесят п'ять тисяч
двадцять дев'ять) гривень 17 копійок;
заборгованість за непогашеними в строк
відсотками за користуванням кредитом -
11 052,55 доларів США (Одинадцять тисяч
п'ятдесят два) долари США 55 центів, що
еквівалентно 88 343,03 гривень (Вісімдесят
вісім тисяч триста сорок три) гривні 03
копійки, розстрочивши сплату цієї
заборгованості на 36 місяців зі сплатою
до 10 числа кожного місяця по 1228,06
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 9815,89 гривень,
починаючи з березня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
судовий збір в сумі 3441,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
міжнародний банк» про розірвання
кредитного договору відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м.
Суми шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги подано не було.

Суддя
О.В. Литовченко