24 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:
головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Лесько А.О.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
29 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір, за
умовами якого позичальник отримала
кредит у розмірі 60 300 доларів США зі
сплатою 12 % річних з кінцевим терміном
повернення до 29 лютого 2028 року. На
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором між банком та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки, предметом
якої є квартира АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3 на праві власності. Позичальник
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконувала, на вимоги
банку не реагувала, утворилась
заборгованість у розмірі 54 349 доларів 28
центів США, що еквівалентно 434
250 грн 74 коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив у
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед банком звернути стягнення
на зазначений предмет іпотеки та
виселити з нього відповідачку.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 12
лютого 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково. Для
стягнення суми заборгованості з ОСОБА_3
за кредитним договором від

29 лютого 2008 року в сумі 427 565 грн 69 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 23 березня 2008
року, а саме - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 95,83 кв. м,
шляхом надання
ПАТ КБ «ПриватБанк» права на продаж
від свого імені будь-якій особі -
покупцеві в порядку ст. 38 Закону
України «Про іпотеку» з усіма
повноваженнями, необхідними для
здійснення продажу предмету іпотеки.
Встановлено початкову ціну предмету
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
решти позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23
квітня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2013
року касаційну скаргу
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково, рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23
квітня 2014 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Під час касаційного розгляду справи
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ встановлено порушення норм
процесуального права, допущені суддями
апеляційного суду Івано-Франківської
області.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у
зверненні стягнення на предмет
іпотеки, колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Івано-Франківської
області виходила з того, що банком не
було надано доказів направлення
позичальнику вимогу про дострокове
повернення кредиту у зв'язку з
наявністю заборгованості.

При цьому у ч. 2 ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» зазначено, що положення ч. 1
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Також у п. 37 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що невиконання вимог
ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» про надання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотеко держателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням ст. 124
Конституції України.

Проте апеляційний суд не врахував
усталену судову практику, вимоги
закону та зазначені роз'яснення
пленуму, які надані судам з метою
забезпечення правильного й однакового
застосування судами законодавства, що
регулює кредитні правовідносини,
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив з того, що відсутність доказів
надання іпотекодавцю письмової вимоги
про усунення порушення зобов'язання
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя, чим фактично
порушив право банку на судовий захист.
Тим самим це тягне за собою і порушення
розумних строків розгляду справи, яка у
провадженні судів більше 5
років.

Зазначене дає підстави вважати, що дії
суддів апеляційного суду призвели до
затягування розгляду позову.

Наведені порушення норм чинного
законодавства України, які спричинили
порушення конституційних прав банку на
судовий захист, не можуть залишатися
без відповідного реагування.

Колегія суддів вважає за необхідне про
вказані фати довести до відома голови
апеляційного суду Івано-Франківської
області для належного реагування і
прийняття відповідних заходів.

Керуючись ст. 350 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Довести до відома голови апеляційного
суду Івано-Франківської області про
порушення норм чинного законодавства
України суддями апеляційного суду для
належного реагування та повідомлення
про вжиті заходи у встановлений
законом строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко