АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

23 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч
К.А., Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Консоль ЛТД», Комунального
підприємства з експлуатації і ремонту
житлового фонду «Житло-Сервіс»,
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна»,
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог:
Одинадцята Київська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві, про визнання правочинів
недійсними, скасування свідоцтва про
право власності, скасування державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна, виключення
нерухомого майна зі спадкової маси,
визнання об'єкту нерухомого майна
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та стягнення грошової
компенсації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.06.2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач ОСОБА_1 (прізвище змінено із
ОСОБА_1 на ОСОБА_1 20 квітня 2012 р.) у
квітні 2009 р. звернулася до суду з
позовом про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 29.07.2013 р. справа була
роз'єднана і дані позовні вимоги були
виділені в самостійне провадження.

21.11.2013 р. позивачем було уточнено
позовні вимоги і остаточно вона
просила: визнати недійсною додаткову
угоду №1 від 20.01.2005 р. до договору
№1588/321-93 від 21.07.2003 р. про спільну
діяльність по дольовій участі в
будівництві багатоквартирного
будинку; визнати недійсним договір про
спільну діяльність по дольовій участі
в будівництві багатоквартирного
будинку №1588/321-93 від 21.07.2003 р. в частині
пайщика ОСОБА_4, визнати недійсним
свідоцтво про право власності, видане
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації від 14.03.2011 р. на
ім'я ОСОБА_4, скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_1, виключити вказану
квартиру зі спадкової маси по
спадковій справі №254/12 відкритої після
смерті ОСОБА_4, визнати квартиру
АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та виділити
квартиру у власність ОСОБА_2, стягнувши
з нього компенсацію вартості Ѕ частини
в розмірі 1 593 170 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.06.2014 р. в
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню за
такими підставами.

Звертаючись у квітні 2009 р. до суду з
позовом про поділ спільного сумісного
майна позивач ОСОБА_1 посилалась на те,
що з 09.12.1995 р. вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, який
було розірвано рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 29.10.2002 р.
Однак, розірвання шлюбу не було
зареєстровано в органах реєстрації
актів цивільного стану. В період шлюбу
ними було придбано майно, яке вона
просила розділити між ними. В ході
розгляду справи в лютому 2010 р. позивач
доповнила свої вимоги та просила також
включити до переліку спільного майна
майнові права на АДРЕСА_2. Ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 29.07.2013 р. вимоги щодо поділу
вказаної квартири були виділені в
окреме провадження. Остаточно позивач
ОСОБА_1 просила визнати недійсною
Додаткову угоду від 20.01.2005 р. до
Договору про спільну діяльність по
дольовій участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку
№1588/321-93(р), визнати недійсним Договір
про спільну діяльність по дольовій
участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку
№1588/321-93(р) від 21.07.2003 р. щодо пайщика
ОСОБА_4, визнати недійсним свідоцтво
про право власності, видане на ім'я
ОСОБА_4 на АДРЕСА_3, скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 на
вказану квартиру, виключити вказану
квартиру зі спадкової маси по
спадковій справі, яка була відкрита
Одинадцятою Київською державною
нотаріальною конторою, визнати вказану
квартиру об'єктом спільного сумісного
майна подружжя, виділити квартиру у
власність ОСОБА_2 та стягнути з нього на
користь позивача компенсацію вартості
Ѕ частини квартири в розмірі 1 593 170 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.06.2014 р. в задоволенні
позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірна квартира АДРЕСА_1 не є спільним
сумісним майном подружжя, оскільки
інвестування було здійснено ОСОБА_4

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам і
судом було порушено норми
матеріального права.

В основу рішення судом першої
інстанції було покладено пояснення
ОСОБА_2 про те, що всі кошти за Договором
від 21.07.2003 р. вносились ОСОБА_4, а тому
вона правомірно набула право на спірну
квартиру і тому в силу ст. 321 та 328 ЦК
України не може бути його позбавлена.

Як видно з матеріалів справи та
пояснював ОСОБА_2, він 21.07.2003 р. уклав з
ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» Договір про
спільну діяльність по дольовій участі
в будівництві багатоквартирного
жилого будинку №1588/321-93(р) з метою
придбати квартиру для проживання сім'ї
- його та позивача. Однак, через те, що
будинок мав будуватися ще значний
проміжок часу та через брак коштів він
запропонував своїй матері ОСОБА_4
здійснити інвестування вказаної
квартири, на що вона погодилась і 20.01.2005
р. між забудовником, ним та матір'ю було
укладено Додаткову угоду, за якою
пайщиком стала ОСОБА_4

Колегія суддів розцінює пояснення
ОСОБА_2 щодо внесення всіх коштів на
інвестування спірної квартири його
матір'ю ОСОБА_4, як неправдиві,
оскільки він протягом розгляду справи
як в суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції давав
непослідовні та взаємовиключні
пояснення щодо обставин придбання
спірної квартири.

ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції пояснив, що у них
з дружиною був намір придбавати нову
квартиру для проживання сім'ї по
АДРЕСА_1 і він 21.07.2003 р. уклав Договір з
ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», однак через
декілька місяців вони зрозуміли, що
будинок буде будуватись ще тривалий
час і тому почали шукати іншу квартиру
в центрі міста. Після придбання
квартири по АДРЕСА_4, вони втратили
інтерес до придбання спірної квартири
і тому він запропонував придбати її
своїй матері. Вона погодилась і в січні
2005 р. було підписано Додаткову угоду, за
якою матір стала інвестором. Після
зведення будинку, він за гроші матері
та за її дорученнями проводив
перепланування та оздоблювальні
роботи в квартирі та придбавав двері,
сантехніку і меблі.

Також відповідач пояснював, що всі
документи щодо перепланування
квартири, оздоблювальних робіт,
придбання меблів до спірної квартири
були оформлені на його ім'я, оскільки
ОСОБА_4 мала поганий стан здоров'я і їй
було важко пересуватися. Разом з тим,
він стверджує, що кошти для сплати
інвестиційних внесків сплачувала саме
вона особисто і тільки після отримання
Свідоцтва про право власності на
квартиру вона віддала йому всі
документи.

Однак, такі пояснення відповідача
ОСОБА_2 не узгоджуються з наявними в
справі документами, відповідно до яких
всі кошти були сплачені трьома
платежами 22.07.2003 р. та 20.08.2003 р., відразу
після оформлення Договору, та 14.01.2005 р. -
ще до укладення Додаткової угоди.

В Оперативному звіті - Акт звірки
паю за договором №1588/321-93(р) від 21.07.2003 р.,
який надавався до справи ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД», датований 09 квітня 2010 р.,
вказано дані про платежі за договором:
14 січня 2005 р.: 46 854,86 у.о. - 248 551 грн., 20
серпня 2003 р.: 31 236,00 у.о. - 166 540 грн. 98 коп.,
22 липня 2003 р.: 33 500 у.о. - 178 615 грн. 30 коп.
Загальна сума вказана: 111 590 у.о. - 593 707
грн. 28 коп. (а/с 131 т. 3). В Оперативному
звіті вказано про укладення 20.01.2005 р.
Додаткової угоди, однак даних про
сплату будь-яких коштів після цієї дати
за додатковою угодою в Звіті не
відображено, оскільки вся сума вже була
внесена трьома платежами за курсом НБУ,
який був встановлений на день сплати
коштів. ОСОБА_2 було внесено платіж в
сумі 31 236 дол. США в якості пайових
внесків за Договором від 21.07.2003 р.
наперед, ще до настання строку сплати
за графіком. Відповідно до графіку,
який був вказаний в п. 3.1. договору
пайщик зобов'язаний був сплатити: 33 500
дол. США - до 23.07.2003 р., 15 618 дол. США - до
23.10.2003 р., 15 618 дол. США - до 23.01.2004 р. В
Договорі, в якому зазначено в якості
пайщика ОСОБА_4, вказано розмір паю - 596
524 грн. 28 коп., а строк завершення
будівництва та здачі об'єкту - 1 квартал
2004 р. (а/с 138 т. 3).

Доводи ОСОБА_2 про те, що він після
придбання квартири по АДРЕСА_4 в квітні
2004 р. втратив інтерес до придбання
спірної квартири, колегія суддів
розцінює як такі, що не відповідають
дійсності, оскільки ним в липні та
серпні 2003 р. вже було сплачено більшу
частину пайових внесків. В матеріалах
справи міститься копія Договору
купівлі-продажу квартири від 02.04.2004 р.,
згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 придбали
в рівних частках АДРЕСА_4 (а/с 30 т. 1).
Після придбання вказаної квартири він
не ставив питання про розірвання
Договору про спільну діяльність по
дольовій участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку від
21.07.2003 р.

Позивач ОСОБА_1 заперечує ту обставину,
що ОСОБА_2 погоджував із ОСОБА_1 свої дії
щодо укладення Додаткової угоди про
переведення прав пайщика на ОСОБА_4 і в
матеріалах справи відсутні дані про
це. В Договорі купівлі-продажу м'яких
меблів на кухню від 22.12.2007 р. зазначено
мобільні телефони ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а/с
225-226 т.1), в Договорі на придбання м'яких
меблів від 17.03.2008 р. також вказано
адресу спірної квартири та мобільні
телефони ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а/с 15 т.2), що
свідчить про те, що придбання меблів в
квартиру здійснювалось подружжям, а не
ОСОБА_4

Відповідно до проекту перепланування
АДРЕСА_2, який був розроблений ТОВ
«Брама» в 2007 р., інвестором даної
квартири вказаний ОСОБА_2, Генеральною
підрядною будівельною організацією -
ТОВ «Консоль ЛТД» та міститься підпис
ОСОБА_2 (а/с 157 т. 1). Також в якості
замовника ОСОБА_2 вказаний в Договорах
на виконання ремонтно-оздоблювальних
робіт, виготовлення та встановлення
дверей, паркету, сантехніки, меблів, де
вказана адреса спірної квартири (а/с
207, 214-246 т. 1, а/с 7-10, 15-21 т.2, а/с 3-24 т. 4).

При розгляді справи в суді першої
інстанції в квітні 2010 р. ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД» направило до суду
документи щодо придбання спірної
квартири: копію Договору від 21.07.2003 р.
між товариством та ОСОБА_2, копію
Додаткової угоди до Договору від 20.01.2005
р. та копію Оперативного звіту - Акт
звірки за Договором (а/с 209-213 т. 1, а/с 125-131
т. 3).

Відповідачем ОСОБА_2 було надано
лист від 18.10.2013 р. на його ім'я за
підписом Голови правління ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД» Ясинського В.Б., в якому
він вказує, що в тексті Додаткової
угоди від 20.01.2005 р. була допущена
помилка - неправильно зазначено номер
основного договору в пунктах 1, 2, 3 та 4 -
№1960/321-23(р) від 21.10.2002 р. (а/с 216 т. 3). Таким
чином вже після видачі Свідоцтва про
право власності на спірну квартиру на
ім'я ОСОБА_4 ТОВ Фірма «Консоль ЛТД»
визнавало, що в якості пайщика ОСОБА_2
було змінено на ОСОБА_4 лише з 20.01.2005 р.

Колегія суддів вважає, що наявні
в матеріалах справи квитанції до
прибуткових касових ордерів, датовані
22.07.2003 р., 20.08.2003 р., 14.01.2005 р. не можна
розглядати як належні докази сплати
коштів саме ОСОБА_4, оскільки дані про
особу платника «ОСОБА_4» внесені до
квитанцій вже після заповнення графи
«Прийнято від» в момент сплати коштів.
При оформленні в квитанціях не було
вказано даних про платника, оскільки в
цій графі міститься лише вказівка на
номер та дату Договору. Остання
Квитанція до прибуткового касового
ордер №64, датована 21.04.2009 р. на суму 2 817
грн. відрізняється за формою від
попередніх квитанцій та не містить
даних про серію та номер квитанції (а/с
90 т.4).

Поза увагою суду першої
інстанції залишилась та обставина, що в
листопаді 2010 р. ТОВ Фірма «Консоль ЛТД»
надало для оформлення свідоцтва про
право власності на спірну квартиру до
КП «Житло-сервіс» копію Договору про
спільну діяльність по дольовій участі
в будівництві багатоквартирного
жилого будинку від 21.07.2003 р. між ТОВ
Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_4 (а/с 137-140
т. 3). На запит суду з Комунального
підприємства з експлуатації і ремонту
житлового фонду «Житло-сервіс»
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації надійшли
копії документів, на підставі яких
ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право
власності на спірну квартиру: Договір
про спільну діяльність по дольовій
участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку від
21.07.2003 р., укладений між ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД» та ОСОБА_4, Акт про
передачу спірної квартири від 20.09.2010 р.,
Довідка про сплачені кошти від 31.01.2011 р.,
4 квитанції, Технічний паспорт, Список
інвесторів, за кошти яких збудовано
квартири.

ОСОБА_2 не зміг пояснити
походження Договору про спільну
діяльність дольової участі в
будівництві багатоквартирного жилого
будинку від 21.07.2003 р. між ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД» та ОСОБА_4 та заявив, що за
життя матері такого Договору не бачив,
хоча матір віддала йому всі документи
щодо спірної квартири.

Крім того, ОСОБА_2 давав
суперечливі дані щодо мети придбання
ОСОБА_4 спірної квартири, чи то для
свого проживання, чи для проживання
сімей своїх дітей ОСОБА_2 та його
рідної сестри - ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_2
також пояснював, що його матір хотіла,
щоб у нього було своє особисте житло,
оскільки все майно, що придбавалось в
період шлюбу було оформлено на ім'я
дружини.

В матеріалах справи міститься
довідка, згідно якої ОСОБА_4 до дня
смерті проживала та була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_8 (а/с 227 т. 2).

З викладеного слід зробити
висновок, що кошти в якості пайових
внесків вносились не ОСОБА_4, а ОСОБА_2, а
тому укладення Додаткової угоди від
20.01.2005 р. та внесення даних про ОСОБА_4 як
пайщика за Договором від 21.07.2003 р. було
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином, а з метою виключення
вказаного майна з переліку спільного
сумісного майна подружжя.

Враховуючи наявні в справі
докази, колегія суддів дійшла висновку,
що Договір про спільну діяльність
дольової участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку від
21.07.2003 р. між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД»
укладався із ОСОБА_2, а не ОСОБА_4 За
таких обставин, видача ОСОБА_4 14.03.2011 р.
Свідоцтва про право власності на
АДРЕСА_2 (а/с 142 т.3) Серія САЕ №336436 на
підставі наказу Головного управління
житлового забезпечення від 01.03.2011 р.
№217-С/КІ не відповідає вимогам закону,
оскільки Договору про спільну
діяльність дольової участі в
будівництві багатоквартирного жилого
будинку від 21.07.2003 р. між ТОВ Фірма
«Консоль ЛТД» та ОСОБА_4 не існувало.
Відповідно до Положення про порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна, затвердженого
розпорядженням Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) від 27.10.2009 р. №1227 Головне
управління житлового забезпечення
було до 31.12.2012 р. органом, уповноваженим
здійснювати оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна.
Згідно рішення Київської міської ради
від 15.03.2012 р. №198/7535 «Про діяльність
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)» Головне управління
житлового забезпечення було
перейменовано у Департамент
будівництва та житлового забезпечення.

В ст. 19 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»,
оформлення права власності
здійснюється за рахунок та силами
забудовника, який надає до
уповноваженого органу необхідні
документи для оформлення інвестором
свідоцтв про право власності на
профінансовані об'єкти нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Як видно з
матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі з
09.12.1995 р. та мають від шлюбу двох
неповнолітніх дітей. Вказаний шлюб
було розірвано рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 29.10.2002 р.
Реєстрацію розірвання шлюбу було
здійснено 07.05.2009 р. (а/с 193 т. 2).

Оцінюючи в сукупності наявні в
справі докази, колегія суддів дійшла
висновку, що спірна квартира є спільним
сумісним майном подружжя, оскільки
кошти, в якості пайових внесків за
Договором про спільну діяльність
дольової участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку від
21.07.2003 р. були сплачені ОСОБА_2 в період
шлюбу.

В ст. 65 СК України закріплено, що
для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також договори
стосовно цінного майна, згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Дружина, чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

30.06.2011 р. КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» було здійснено
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на спірну квартиру під
реєстраційним номером №46105.
Відповідно слід визнати недійсною
державну реєстрацію за ОСОБА_4 права
власності на спірну квартиру.

Після смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1
р.) Одинадцятою Київською державною
нотаріальною конторою 01.03.2012 р. було
відкрито спадкову справу (а/с221 т. 2).
Заяви про прийняття спадщини було
подано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Однак 08.06.2012 р.
ОСОБА_5 подала заяву про відкликання
своєї заяви і відмовилась від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_2
Даних про отримання ОСОБА_2 свідоцтва
про право на спадщину в матеріалах
справи немає. Згідно Витягу з Реєстру
прав власності на нерухоме майно на
даний час власником спірної квартири
значиться ОСОБА_4

Разом з тим, не підлягають
задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо виділ у
власність ОСОБА_2 спірної квартири та
стягненню на користь позивача
компенсації вартості Ѕ частини,
оскільки вимог про визнання за
сторонами права власності по Ѕ частині
позивачем не заявлялось, сторони не
дійшли згоди щодо вартості спірної
квартири, клопотання про призначення
товарознавчої експертизи на предмет
визначення вартості квартири не
заявлялось.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.06.2014 року
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1
від 20.01.2006 р. до Договору №1588/321-93 (р) від
21.07.2003 р. про спільну діяльність по
дольовій участі в будівництві
багатоквартирного жилого будинку,
укладену між ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД»,
ОСОБА_2 і ОСОБА_4.

Визнати недійсним Договір про спільну
діяльність по дольовій участі в
будівництві багатоквартирного жилого
будинку від 21.03.2003 р. за №, укладений між
ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_4.

Визнати недійсним Свідоцтво про право
власності, видане Головним управлінням
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації від
14.03.2011 р. на підставі наказу №271-С/КІ від
02.03.2011 р. серія САЕ №336536 на ім'я ОСОБА_4
на квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5.

Скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Виключити АДРЕСА_7 зі спадкової маси по
спадковій справі №254/12, відкритої
Одинадцятою Київською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_4.

Визнати АДРЕСА_2 об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11330/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.