АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/504/14
Головуючий у 1-й інстанції Лободенко
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Панченка О.О., Обідіної О.І.

при секретарі:
Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 грудня 2013 року

по справі за заявою Комунального
підприємства «Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» про вжиття заходів
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Комунального
підприємства «Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
Малого колективного підприємства
«Візит» про визнання правочину
недійсним, визнання прав власності на
майно та стягнення грошових коштів.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 грудня 2013 року заяву КП «
Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» про вжиття заходів
забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на телевежу у 3-му
планувальному районі м. Кременчука, що
розташована по АДРЕСА_1 та складається:
з будівлі телевежі-радіопередавальної
станції літ «А-2, а, аг, аг1» з цокольними
приміщеннями та ганками загальною
площею 895,0 кв.м. та телевізійної вежі,
яка є невід'ємною частиною будівлі
телевежі-радіопередавальної станції,
будівлі боксу пересувної телевізійної
станції літ «Б» загальною площею 277,5
кв.м., будівлі трансформаторної
підстанції літ «В» загальною площею 59,9
кв.м., огорожі металевої в металевих
стовпах площею 1381,3 кв.м., замощення
асфальтобетонного площею 1620 кв.м., а
також усіх приналежностей до вказаного
майна та їх складових частин, що
знаходяться всередині будівель та на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Накладено арешт на рухоме і нерухоме
майно, корпоративні права юридичних
осіб, а також грошові кошти відповідача
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце реєстрації:
АДРЕСА_2) в межах ціни позову на суму
4000000,00 (чотири мільйони грн.).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду
її в апеляційному порядку оскаржила
відповідач ОСОБА_1, яка в апеляційній
скарзі просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову
ухвалу про відмову в задоволенні заяви
про забезпечення позову повністю.

Посилається на порушення місцевим
судом норм процесуального права, а
також неналежну оцінку судом обставин
справи та доказів щодо обґрунтованості
вимог заявника та забезпечення позову.

10 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_2
подав заяву про приєднання до вказаної
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержання вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
Комунальне підприємство «Кременчуцька
міська телерадіокомпанія» звернулось
до Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області із
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малого
колективного підприємства «Візит»
щодо захисту права власності, в якому
просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 04.04.2006 р., що його
посвідчено приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 04.04.2006 р. за реєстровим №
1006, укладений між Приватним
підприємством «Приватна телекомпанія
«Візит» (в даний час МКП «Візит») та
ОСОБА_1; визнати за Комунальним
підприємством «Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» право власності на
1/2 частину об'єкту нерухомого майна:
телевежу у 3-му планувальному районі м.
Кременчука, що розташована по АДРЕСА_1
та складається з будівлі
телевежі-радіопередавальної станції
літ «А-2, а, аг, аг1» з цокольними
приміщеннями та ганками загальною
площею 895,0 кв.м. та телевізійної вежі,
яка є невід'ємною частиною будівлі
телевежі-радіопередавальної станції,
будівлі боксу пересувної телевізійної
станції літ «Б» загальною площею 277,5
кв.м., будівлі трансформаторної
підстанції літ «В» загальною площею 59,9
кв.м., огорожі металевої в металевих
стовпах площею 1381,3 кв.м., замощення
асфальтобетонного площею 1620 кв.м., а
також усіх приналежностей до вказаного
майна та їх складових частин, що
знаходяться всередині будівель та на
земельній ділянці по АДРЕСА_1;
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_1 та передати в комунальну
власність Комунальному підприємству
«Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» вказане майно;
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» 4000000,00 грн. (чотири
мільйони гривень) та судові витрати по
справі.

Ухвалою суду від 25.12.2013 року відкрито
провадження по цивільній справі за
вказаним позовом.

Одночасно позивач подав до суду заяву
про забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на спірне майно та майно
і грошові кошти, корпоративні права
юридичних осіб, що належать
відповідачці ОСОБА_1, в межах ціни
позову на суму 4000000,00 грн.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що між
сторонами дійсно виник спір, предметом
якого є вищевказане майно та доходи від
даного майна, які відповідач одержала
або могла одержати за час володіння
ним, існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, а
види забезпечення позову, які просить
застосувати позивач, є співмірними із
заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Перелік заходів забезпечення позову
визначено в ст. 152 ЦПК України.

Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

За своєю правовою природою
забезпечення позову є превентивними
заходами, що запобігають негативним
наслідкам у разі можливої
недобросовісної поведінки
відповідача, і діють до виконання
рішення суду, яким закінчується
розгляд справи по суті, або до
скасування заходів забезпечення
позову судом.

Виходячи з характеру та обсягу
заявлених позовних вимог, предмету
спору, наявності у відповідача
правовстановлюючих документів на
спірне майно, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відсутність забезпечення предмету
спору може призвести до його
відчуження відповідачем, що в свою
чергу, у випадку задоволення позову,
утруднить, або зробить неможливим
виконання судового рішення.

Обраний судом вид забезпечення позову
є співмірним із заявленими позивачем
вимогами та не перешкоджає
господарюючому суб'єкту володіти та
користуватися вказаним спірним майном.

Доводи апеляційної скарги щодо
належності спірного майна іншій
юридичній особі - новоствореному
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТК Візит плюс», яке
не є відповідачем по справі,
спростовуються доказами реєстрації
права власності на дане нерухоме майно
за відповідачем ОСОБА_1 і висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Також у зв'язку із заявленими позовними
вимогами про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 на користь Комунального
підприємства «Кременчуцька міська
телерадіокомпанія» доходів за час
використання предмета спору, що
заявлено позивачем на суму 4000000,00
(чотири мільйони) грн., суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність забезпечення позову в цій
частині шляхом накладення арешту на
рухоме і нерухоме майно, корпоративні
права юридичних осіб, а також грошові
кошти відповідача ОСОБА_1 в межах ціни
позову.

Порушень судом першої інстанції вимог
ч. 4 ст. 152 ЦПК України, на що вказує
апелянт по справі, при застосуванні
такого виду забезпечення позову
колегією суддів встановлено не було.
Оскаржувана ухвала не містить вказівки
на конкретні рахунки відповідача у
банківських установах, на які
накладено арешт, і має виконуватись з
огляду на заборону арешту заробітної
плати, пенсії та стипендії, допомоги по
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню, яка
виплачується у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, та інших соціальних
виплат.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
не погоджується з доводами апеляційної
скарги щодо відсутності підстав для
вжиття заходів забезпечення позову та
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції, яка постановлена з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 25
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/
С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/
О.І. Обідіна

/підпис/
О.О. Панченко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко