Справа №639/4896/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

У складі : головуючого - суддя Шиянової
Л.О.

За участю секретаря - Шевченко А.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом Управляння Державної служби
охорони при ГУМВС України в
Харківській області до ОСОБА_1 про
стягнення суми ,-

встановив:

Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Харківській
області (далі - Позивач) звернулося до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за зайво використану
щорічну відпустку у сумі 1057,93грн. з
ОСОБА_1 (далі - Відповідач), посилаючись
на те, що наказом Позивача від 08.01.2003 № 3
о/с на службу в ОВС України було
призначено Відповідача на посаду
міліціонера роти міліції міжрайонного
відділу ДСО при Ленінському РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області з 07.12.2002.
Свої позовні вимоги обґрунтовують тим,
що починаючи з 08.05.2013 року Відповідач
почав порушувати службову дисципліну,
що виразилось у невиході на службу, у
зв'язку з чим наказом Позивача від
11.06.2013 №471 о/с його було звільнено зі
служби в ОВС України за пунктом 63 "Є"
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991
№ 114, за порушення дисципліни. На момент
звільнення з ОВС Відповідач повністю
використав щорічну відпустку за 2013 рік.
Згідно п. 49 "Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом ОВС" чергова відпустка
надається протягом календарного року
та визначається діленням повного
розміру кожної із відпусток на
дванадцять і множенням на число повних
місяців. Відповідачу на підставі
рапорту було надано відпустку у
кількості 35 календарних днів з 08.01.2013 по
11.02.2013, але Відповідач не відпрацював
повний календарний рік, тобто до
закінчення робочого року, за який він
вже отримав відпустку повної
тривалості. Відповідно розрахунку
бухгалтерії Позивача, Відповідач
повинен повернути зайво отримані кошті
за використану щорічну відпустку у 2013
році у сумі 1057,93 грн. Письмове звернення
Позивача від 27.09.2013 №48/1-1-2806/Жл щодо
сплати заборгованості залишилося
Відповідачем без задоволення. В зв'язку
з викладеними обставинами просять суд
стягнути з Відповідача заборгованість
у сумі 1057,93 грн. та судові витрати у
розмірі 243,60 грн.

Представник позивача Петімко О.В., яка
діє на підставі довіреності №48/9-3615/М3
від 10.12.2013 року, у судове засідання
з'явилася, однак надала суду заяву з
проханням слухати справу у її
відсутність, позов підтримала у
повному обсязі, не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, уся
кореспонденція, яка направлялася на
його адресу, поверталася до суду з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання". Клопотання про
відкладення справи до суду не
надходили.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
випадку неявки до судового засідання
відповідача, належним чином
повідомленого та такого, що не
повідомив про причини неявки, суд може
прийняти заочне рішення на підставі
доказів, що маються в справі, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

За клопотанням Позивача, суд вважає
можливим розглянути справу з
постановленням заочного рішення в
порядку ст.ст.224-225 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність у їх задоволенні,
виходячи з наступного.

Згідно наданої копії виписки з наказу
по особовому складу Позивача від 08.01.2003
№3 о/с, Відповідача було призначено до
служби в ОВС на посаду міліціонера роти
міліції міжрайонного відділу ДСО при
Ленінському РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області з 07.12.2002 року (а.с.7).

Починаючи з 08.05.2013 року Відповідач
почав порушувати службову дисципліну,
що виразилось у невиході на службу
(а.с.8-10,12,13), у зв'язку з чим, наказом
Позивача від 11.06.2013 № 471 о/с, його було
звільнено зі служби в ОВС України за
пунктом 63 "Є" Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ
України, затвердженого постановою КМУ
від 29.07.1991 № 114, за порушення дисципліни
(а.с.14).

На момент звільнення з ОВС Відповідач
повністю використав щорічну відпустку
за 2013 рік. Згідно п. 49 "Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС" чергова
відпустка надається протягом
календарного року та визначається
діленням повного розміру кожної із
відпусток на дванадцять і множенням на
число повних місяців. Відповідачу на
підставі рапорту та згідно наказу від
09.01.2013 № 22о/с було надано відпустку у
кількості 35 календарних днів з 08.01.2013 по
11.02.2013, але Відповідач не відпрацював
повний календарний рік і при
звільненні за Відповідачем утворилась
заборгованість у сумі 1111,19 грн. за 23 дні
зайво використаної щорічної відпустки:

1449,38 грн. (нарахована сума відпускних) /
30 (дні наданої відпустки) х 23 (дні зайво
використаної відпустки) =1111,19 грн.

Тобто, згідно розрахунку бухгалтерії
Позивача, Відповідач повинен повернути
безпідставно отримані кошті за 23
календарних дні зайво використаної
щорічної відпустки у 2013 році у сумі 1057,93
грн. з урахуванням перерахунків
доплати за роботу у святкові дні,
повернення єдиного соціального внеску
та утримання аліментів (а.с.17).

"Положенням про проходження служби
рядовим та начальницьким складом ОВС"
не врегульовано порядок проведення
остаточного розрахунку щодо
використаної щорічної відпустки у разі
звільнення зі служби ОВС. Відповідно до
ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні
відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону). Таким законом у розрізі даного
спору є норми статті 127 Кодексу законів
про працю України, що регулюють подібні
відносини, якою передбачено, що
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
проводитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу при
звільненні працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за
невідпрацьовані дні відпустки."

Також статтею 22 Закону України "Про
відпустки" від 15.11.1996 передбачено, що у
разі звільнення працівника до
закінчення робочого року, за який він
уже одержав відпустку повної
тривалості, для покриття його
заборгованості власник або
уповноважений ним орган проводить
відрахування із заробітної плати за
дні відпустки, що були надані в рахунок
невідпрацьованої частини робочого
року.

На підставі Наказу МВС України від
31.12.2007 № 499 виплата грошового
забезпечення нараховується та
виплачується співробітникам міліції
авансом з 20 до 25 числа за поточний
місяць. Оскільки Відповідач перестав
виходити на роботу з 08.05.2013, утримати
грошові кошти у повному обсязі за зайво
використану щорічну відпустку у
Позивача не було можливості.

Письмове звернення Позивача від 27.09.2013
№48/1-1-2806/Жл про відшкодування завданих
збитків залишилися Відповідачем без
задоволення (а.с.18).

Згідно п. 1ст. 22 Цивільного Кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
зобов'язана повернути це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Згідно зі ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Аналізуючи наведені обставини,
досліджені докази, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
вимог позивача та стягнення з ОСОБА_1
на користь Управління Державної
служби охорони при ГУМВС України в
Харківській області борг у сумі 1057
(одна тисяча п'ятдесят сім ) грн..93 коп.
та судові витрати у сумі 243 ( двісті
сорок три) грн.60 коп., та судового збору
у розмірі 243, 60 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Позивачем сплачений
судовий збір у розмірі 243,60 грн., що
документально підтверджується
квитанцією, долученою до матеріалів
цивільної справи (а.с. 4).

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 57, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 127 КЗпП України, 22 ЦК
України, ст. 22 Закону України "Про
відпустки", суд -

вирішив:

Позов Управляння Державної
служби охорони при ГУМВС України в
Харківській області до ОСОБА_1 про
стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1,
ІДН НОМЕР_1 на користь Управляння
Державної служби охорони при ГУМВС
України в Харківській області борг у
сумі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім )
грн..93 коп. та судові витрати у сумі 243 (
двісті сорок три) грн.60 коп.

Заочне рішення може бути
переглянути судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі через Жовтневий районний
суд м. Харкова апеляційної скарги,
поданої протягом десяти днів з дня
отримання копії вказаного рішення.

Суддя
Л.О. Шиянова