Справа 206/6188/14-ц
Провадження 2-о/206/638/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Кушнірчук Р.О.,

при секретарі:
Шаповал Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
заявою в порядку окремого провадження
ОСОБА_1, заінтересовані особи - Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Самарський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ :

19 вересня 2014 року до суду надійшла
заява ОСОБА_1 про встановлення факту
батьківства, в якій вона просить суд
ухвалити рішення, яким встановити факт
батьківства ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно ОСОБА_5, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.
Дніпропетровськ, оскільки даний факт
надасть їй можливість внести зміни до
свідоцтва про народження її сина
ОСОБА_5, оформити спадкові права та
отримати відповідне свідоцтво про
право на спадщину на ім'я
неповнолітнього ОСОБА_5 після смерті
його батька, ОСОБА_4 (а.с2-4).

В судовому засіданні представник
заявника підтримала заявлені вимоги.

Представник Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори - в
судове засідання не з'явився, надіслав
на адресу суду заяву про розгляд справи
без їх участі, а також копію спадкової
справи .

Представник Самарського відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - в судове засідання
не з'явився.

Заінтересовані особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилися,
надіславши на адресу суду заяви про
розгляд без їх участі, в яких зазначили,
що вони не проти задоволення заяви
ОСОБА_1.

Вислухавши представника заявника,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦК України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Так, згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного
процесуального кодексу України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проживала
однією сім'єю з ОСОБА_4.

Від спільного проживання, 24.11.2003 р., в
них народилася дитина - ОСОБА_5, а при
реєстрації його народження відомості
про батька дитини були внесені
відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб
та сім'ю, тобто за вказівкою матері
дитини (а.с.5).

Через деякий час після народження
дитини, заявниця з ОСОБА_4 припинила
спільне проживання, однак, незважаючи
на це, батько дитини - ОСОБА_4
продовжував піклуватися про свого сина
ОСОБА_5 та допомагав утримувати його.

З характеристики виданої директором
КЗО «НРЦ №6» ДОР» від 14 травня 2014 року,
вбачається, що батько ОСОБА_4 приділяв
увагу навчанню та вихованню дитини
ОСОБА_5 та під час навчання відвідував
батьківські збори, шкільні та класні
заходи, приймав в них участь (а.с.7).

В судовому засіданні, яке відбувалося 13
жовтня 2014 року заінтересована особа
ОСОБА_2, яка є матір'ю померлого ОСОБА_4 -
не заперечувала того факту, що ОСОБА_5 є
сином ОСОБА_4, який дійсно приділяв
увагу йому.

В судовому засіданні також було
встановлено, що ОСОБА_4 є ще і батьком
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження.

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2
та ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво
про його народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, а після його
смерті відкрилася спадщина.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що після смерті ОСОБА_4,
заявниця, як законний представник його
сина, у встановлений законом строк
звернулася до Другої ДДНК з
відповідною заявою про прийняття
спадщини ОСОБА_5 після смерті батька,
ОСОБА_4.

29 серпня 2014 року заявниця також подала
до Другої ДДНК заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину на ім'я
ОСОБА_5 після смерті батька, ОСОБА_4,
однак 2 вересня 2014 року отримала
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, в якій було
зазначено, що в матеріалах спадкової
справи № 312/2014, заведеної у Другій
дніпропетровській державній
нотаріальній конторі після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
відсутні будь-які документи, які б
підтверджували, що між спадкодавцем
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є будь-які родинні
відносини.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3
від 15.05.2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачено, що у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі із матір'ю дитини, або смерті
жінки, котра вважалась матір'ю
останньої, факт їхнього батьківства
(материнства) може бути встановлено за
рішенням суду в окремому провадженні.

Як вбачається з роз'яснень п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» при розгляді
справ про встановлення батьківства
щодо дитини, яка народилася до 01 січня
2004 року, необхідно застосовувати
відповідні норми Кодексу про шлюб та
сім'ю України.

Відповідно до ст. 53 КпШС підставою для
встановлення батьківства (факту
батьківства) може бути не сам по собі
факт біологічного походження дитини, а
фактичні дані, які підтверджують
спільне проживання матері й особи, яку
та вважає батьком дитини, ведення ними
спільного господарства до народження
останньої, або спільне її виховання чи
утримання, або ж докази, що достовірно
підтверджують визнання особою
батьківства.

Спільне проживання та ведення
спільного господарства в зазначених
випадках може підтверджуватися
наявністю обставин, характерних для
сімейних відносин (проживання в одному
жилому приміщенні, спільне харчування,
спільний бюджет, взаємне піклування,
придбання майна для спільного
користування тощо).

Заяви про встановлення фактів
батьківства чи визнання батьківства
розглядаються судом, якщо у свідоцтві
про народження певна особа не вказана
батьком дитини (наприклад, відповідно
до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю
запис про батька дитини проведено за
вказівкою матері, яка не перебувала у
шлюбі, або ж такий запис зовсім
відсутній) і можуть бути подані матір'ю,
опікуном чи піклувальником дитини чи
самою дитиною після досягнення
повноліття.

Спільне виховання дитини має місце,
коли вона проживає з матір'ю та особою,
яку остання вважає (або яка вважає себе)
батьком дитини, або коли ця особа
спілкується з дитиною, проявляє
батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід
розуміти як перебування її на повному
утриманні матері й особи, яку остання
вважає (або яка вважає себе) батьком
дитини, так і, як правило, систематичне
надання цією особою допомоги в
утриманні дитини незалежно від розміру
допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть
бути листи, заяви, анкети, інші
документи, а також показання свідків,
пояснення самих сторін, які достовірно
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявниця звернулася до суду з заявою
про встановлення факту родинних
відносин, а саме того, що померлий
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, у зв'язку з
неможливістю отримати свідоцтво про
право на спадщину з причин відсутності
у неї належних документів, які б
підтверджували факт родинних відносин
між ними, про що також вказує нотаріус
другої Дніпропетровської державної
контори ОСОБА_8 у своїй постанові про
відмову у вчинені нотаріальної дії від
2 вересня 2014 року.

Системний аналіз наданих заявником
доказів та отриманих судом під час
розгляду справи додаткових матеріалів,
свідчить про наявність підстав для
задоволення вказаної заяви, а
встановлення цього факту не суперечить
чинному законодавству і не порушує
чиїх-небудь прав або охоронюваних
законом інтересів.

В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу - не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88,
208, 209, 212 - 215, 218, 234, 235, 256, 259 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є
батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя:
Р.О. Кушнірчук