АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-2665/11
Головуючий 1 інст. - Прошутя І.Д.
Провадження № 22ц/790/6662/14
Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: захист честі, гідності
та ділової репутації
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кіся П.В., Шаповал Н.М.,

при секретарі -
Рязановій С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 09 грудня
2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,
захист честі, гідності та ділової
репутації, -

ВСТАНОВИЛА:

04 жовтня 2011 року позивачі звернулися до
суду з позовом про стягнення з
відповідача моральної шкоди, заподіяну
ОСОБА_1 внаслідок поширення
недостовірної інформації, яка принижує
честь, гідність та ділову репутацію,
посилаючись на те, що 12 серпня 2011 року
їх було викликано до дільничного
інспектора для ознайомлення з заявою
ОСОБА_1 та відібрання будь-яких
пояснень з приводу подій 01 серпня 2011
року, нібито у вчиненні скандалу з
мешканцями будинку, провокуванні
сварок, психологічному тиску, у
погрозах, та всіяких вчинках щодо
останньої. Після відібрання пояснень,
інспектором будо винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи за ознаками ст. 296 Кримінального
кодексу України. Крім того вказали, що
вони є членами житлового кооперативу,
та останнім часом, оскільки з боку
голови правління все частіше вбачалося
неналежне виконання своїх службових
обов'язків, проводили боротьбу із
свавільними діями голови, при всіх
розмовах вони не скандалили, не
провокували мешканців, не підбурювали,
ніякої агресії не виявляли, вели
розмови толерантно, без усякого
психологічного тиску, нікому не
погрожували. ОСОБА_1 не ображали та не
заважали вести розмови. Також вказали,
що є шановними у суспільстві людьми, та
відповідачка довела до відома
інспектора, про те, що вони вчинили дії,
які несумісні з загальновизнаними
нормами моралі та поведінки в
суспільстві та які характеризують їх
як агресивних людей, що налаштовані на
скандали та зневагу до
загальновизнаних норм поведінки у
суспільстві. Заява ОСОБА_1 містить
недостовірну інформацію, яка принижує
честь, гідність та ділову репутацію
позивачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, звернувся до суду з
заявою в якій позов підтримав в повному
обсязі, обставини викладені в позові
підтвердив, просив суд розглядати
справу без його участі.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, звернувся до суду з
заявою в якій позов підтримав в повному
обсязі, обставини викладені в позові
підтвердив, просив суд розглядати
справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день та час розгляду
справи повідомлялась належним чином,
звернулась до суду з заявою в якій
заперечувала проти позову та просила
розглядати справу без її участі у
зв'язку з тяжким станом здоров'я.

Заочним рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 09 грудня 2011 року позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди, захист честі, гідності
та ділової репутації задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди 500,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди 500,00 грн. Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави суму судових
витрат у розмірі 214, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскільки суд
безпідставно не узяв до уваги, що вона
не порушувала прав позивачів, крім того
ст.ст. 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу
України на які посилався суд жодного
відношення до предмету спору не мають.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Частиною 1 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ст. 57, ч. 2,
3, 4 ст. 60, ч. 1 ст. 179, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1,
3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1, п.4 ч. 2 ст. 23, ч. 1, 4
ст. 277 Цивільного кодексу України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Згідно з роз'ясненнями, які
містяться в п.п. 15, 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Відповідно до статті 40 Конституції
України (254к/96-ВР) усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції (254к/96-ВР), а не
поширення недостовірної інформації. У
випадку звернення особи із заявою до
правоохоронних органів судам слід
враховувати висновки, викладені у
Рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (v008p710-03)
(справа про поширення відомостей).
Разом з тим наявність у такому
зверненні завідомо неправдивих
відомостей, а також у разі
встановлення, що для звернення особи до
вказаних органів не було жодних
підстав і було викликано не наміром
виконати свій громадський обов'язок
або захистити свої права, свободи чи
законні інтереси, тягне
відповідальність, передбачену
законодавством України.

Задовольняючи позов частково,
суд виходив з того, що ОСОБА_1
звернувшись з заявою до
правоохоронного органу, за якою
постановою дільничного інспектора у
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками
складу злочину передбаченого ст. 296
Кримінального кодексу України
відмовлено - поширила недостовірну
негативну інформацію стосовно
позивачів, спричинив їм цим моральну
шкоду в розмірі 500 грн. кожному.

Але з цим висновком погодитися не
можна оскільки суд дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Так, при розгляді вказаної справи,
суд в порушення вимог вказаних вище
законів та роз'яснень Пленуму
Верховного суду України безпідставно
не узяв до уваги, що звернення ОСОБА_1 із
заявою до правоохоронних органів, з
урахуванням висновків викладених у
Рішенні Конституційного суду України
від 10 квітня 2003 року № 8-рп 2003 (справа
про поширення інформації), не може
вважатися поширенням відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію або завдають шкоди інтересам
цих осіб, тобто, не врахував, що
відсутня обставина, наявність якої є
обов'язковою юридичного складу
правопорушення, передбаченого ст. 277
Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи, що
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має похідний характер і пов'язане
з установленням факту порушення прав
особи незаконними діями іншої особи,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позову.

Питання про поворот виконання
рішення суду першої інстанції судовою
колегією не розглядалось оскільки воно
не є предметом апеляційного
оскарження.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені витрати. З урахуванням
зазначеного з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
судовий збір сплачений за подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції у сумі по 62, 50 грн, з
кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319,
321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального
кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 09 грудня
2011 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди, захист честі, гідності
та ділової репутації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
по 62 (шістдесят дві) гривні 50 копійок, з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: