Справа № 592/8027/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року

м.Суми

Ковпаківський райсуду м. Суми в складі
головуючого судді Алфьорова А.М., при
секретарі Літовченко С.М., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою,
вимоги якої обґрунтовує тим, що на
підставі рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми з нього стягнено
аліменти на утримання сина ОСОБА_2 на
користь колишньої дружини ОСОБА_3 в
розмірі 1/6 щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

У відповідності до даного рішення
видано виконавчий лист № 2-738 від 27.04.2010
року. ВДВС СМУЮ відкрито виконавче
провадження № 28251585. Виконавчий лист
направлено для примусового виконання
до прокуратури Сумської області.

27.08.2012 року скаржник був звільнений з
органів прокуратури Сумської області
та з посади старшого слідчого
прокуратури Сумського району. Своє
звільнення оскаржує у судових
інстанціях до цього часу. Рішення судів
першої та апеляційної інстанції
скасовані Вищим адміністративним
судом і справи направлені на новий
судовий розгляд. На даний час
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани визнане протиправним судом та
скасований відповідний наказ
прокурора Сумської області. Справа
щодо поновлення скаржника на роботі та
органах прокуратури перебуває на
розгляді у суді першої інстанції.

16 липня 2014 року скаржник отримав копію
постанови від 07.07.2014 року державного
виконавця ВДВС СМУЮ про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Факт отримання ним даної постанови
підтверджується заявою до ВДВС від
16.07.2014 року та копією самої постанови з
підписом державного виконавця з
надписом «Копія вірна».

Отримана постанова винесена з грубим
порушенням Закону України «Про
виконавче провадження» є незаконною
та підлягає скасуванню, і є такою, що
порушує права та інтереси на вільне
володіння, користування, та
розпорядження майном, не тільки
скаржника, а і інтереси
неповнолітнього сина ОСОБА_4, який за
рішенням суду перебуває на його
утриманні та вихованні, і проживає з
ним.

У спільній власності перебуває
квартира, де скаржник проживаємо з
сином за адресою АДРЕСА_1.

У порушення вимог ст. 57 зазначеного
Закону державним виконавцем після
винесення, постанова не направлена
боржнику на наступний робочий день
копія, а лише вручена нарочно 16.07.2014
року.

Державний виконавець без виклику
боржника, без підрахунку сум
заборгованості не накладаючи арешт на
рахунки в банківських установах, виніс
постанову про накладення арешту та
заборону відчуження всього рухомого
майна.

Без наявності безпосередньої суми
боргу, державний виконавець у
порушення вимог Закону накладає арешт
на все майно, навіть при цьому не
перевіривши яке майно є у боржника і
який його правовий статус. Державний
виконавець не маючи на меті реалізації
майна, виніс постанову з метою
забезпечення виконання рішення суду.

Державний виконавець повинен
зазначити строк вилучення та наступної
передачі на реалізацію арештованого
майна, але цього не здійснено.

В супереч вимогам Закону України «Про
виконавче провадження» не підрахована
сума боргу на момент винесення
постанови. Таким чином і з цих
міркувань постанова суперечить
вимогам ч.2 ст. 55 Закону і таке рішення є
неправомірним.

Згідно ст.84 Закону передбачено, що у
разі неможливості стягнення аліментів
протягом 3 місяців підряд, то лише тоді
накладається арешт на майно боржник,
останній платіж перед винесеною
постановою здійснено 06.05.2014 року в сумі
400 грн. на користь ОСОБА_3, а тому арешт
майна застосовано незаконно.

За таких умов у державного виконавця
відсутні були підстави для накладення
арешту на майно боржника ОСОБА_1

Крім того, державним виконавцем не
прийнято до уваги, що по іншому
виконавчому провадженню, де ОСОБА_3
виступає боржником, а саме по стягненню
з неї на користь скаржника аліментів на
утримання другого сина ОСОБА_5, який
мешкає з ним. Остання починаючи з
листопада 2013 року, після звільнення
посади вихователя ДНЗ № 21, стала на
облік у службі зайнятості, але
інформацію про стягнення з неї
аліментів не приховала з метою
ухилення від сплати аліментів і в
добровільному порядку на користь сина
ОСОБА_5 кошти не надавала до цього часу.
Заборгованість складає більше 3000 грн.

Таким чином, державний виконавець не
приймаючи заходи до проведення
взаєморозрахунків по обопільним
боргам, безпідставно виніс постанову
про накладення арешту на майно та
заборону його відчуження.

Враховуючи викладене скаржник просить
суд визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
ОСОБА_6 від 07.07.2014 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження як незаконну,
зобов’язати відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції направити на
виконання в органи та установи, які
посвідчують договори відчуження майна
чи проводять його перереєстрацію на
іншого власника та сторонам відповідну
інформацію після прийнятого рішення
суду.

У судовому засіданні скаржник вимоги
заяви підтримав у повному обсязі.

Представник відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції у судовому
засіданні надав заперечення,
обґрунтовуючи її тим, що керуючись ст.57
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про арешт саме
рухомого майна боржника та оголошення
заборони його відчуження з метою
забезпечення реального виконання
рішення суду, що згідно чинного
законодавства не передбачає
становлення строку надання для опису,
вилучення та реалізації майна
боржника. Починаючи з квітня 2013 року
стягувач ОСОБА_3, неодноразово
зверталась до відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції з приводу видачі
довідки про отримання аліментів в
неповному обсязі згідно виконавчого
листа № 2-738/10 від 27.04.2010 року виданий
Ковпаківським районним судом м. Суми
про стягнення аліментів з ОСОБА_1, 1972р.н.
на утримання сина ОСОБА_2, 14.09.2007р.н. у
розмірі 1/6 частини з усіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, до його
повноліття. Згідно ст.74 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
наявності заборгованості із сплати
аліментів понад три місяці стягнення
може бути звернено на майно боржника.
Звернення стягнення на заробітну плату
не перешкоджає зверненню стягнення на
майно боржника.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що кошти
сплачувались востаннє в травні 2014 року,
але в матеріалах виконавчого
провадження на момент накладання
арешту, дана квитанція відсутня, що
суперечить вимогам заявника, тим наче,
що згідно п.5, п.6 ст.12 Закону України
«Про виконавче провадження»,7.13.1.
Інструкції з організації примусового
виконання рішення, сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне чи часткове самостійне виконання
рішення боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи. Боржник до відділу не
з'являвся, копій квитанцій не надавав
та ухилявся від сплати аліментів, таким
чином не виконував рішення суду про що
свідчить довідка розрахунок по сплаті
аліментів станом на 01.09.2013 року з
виведеною заборгованістю 4540 грн. 81 коп.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження копія постанови про
накладення арешту отримана боржником
нарочно 16.07.2014 року, що підтверджується
власноручним підписом ОСОБА_1 на його
письмовій заяві.

15.07.2014 року виходом державного
виконавця на адресу місця проживання
боржника (м.Суми, вул.Іллінська, 6.52/2,
кв.37) встановлено, що на стук в двері
ніхто не відчинив, зі слів сусіда -
ОСОБА_7 ( м.Суми, вул.Іллінська, 6.52/2, кв.39)
останнім часом ОСОБА_8 не бачили, де він
мешкає нікому не відомо. Державним
виконавцем був залишений виклик на
21.07.2014 року, але наступного дня до
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
з'явився боржник та надав копії
квитанцій на суму 700 грн.

Скаржник звертався з заявою не про
відсутність заборгованості у нього, а
про надання розрахунку існуючої
заборгованості і то, тільки після
накладення арешту та виклику
державного виконавця. Таким чином,
після перерахунку від 28.07.2014 року сума
заборгованості склала 5596 грн. 02 коп.
Після отримання достовірної
інформації про джерела доходів
боржника та їх розмір, державний
виконавець здійснює перерахунок
заборгованості та повідомляє про нього
стягувача і боржника.

Підсумовуючи все вищевикладене,
представник ДВС СМУЮ просить суд
відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1
щодо неправомірності постанови про
арешт майна боржника, постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_6
залишити в силі, відмовити в
зобов’язанні ВДВС СМУЮ направити на
виконання в органи та установи, які
посвідчують договори відчуження майна
чи проводять його перереєстрацію на
іншого власника та сторонам відповідну
інформацію.

Суд вислухавши думку сторін,
дослідивши надані докази та вивчивши
матеріали по справі, вважає вимоги
скарги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та
дружини, 27 квітня 2010 р. Ковпаківським
районним судом м. Суми видано
виконавчий лист № 2-738/10 про стягнення з
ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини з
усіх видів його заробітку щомісячно на
утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але
не менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, до його повноліття,
починаючи з 17 червня 2009 року, на користь
ОСОБА_3 /а.с.77/.

17 серпня 2011 р. постановою державного
виконавця Ковпаківського органу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 28251585, за вказаним
виконавчим листом /а.с.78/.

На підставі письмової заяв стягувача,
ОСОБА_3, державною виконавчою службою
СМУЮ було надана довідка про
неотримання аліментів від 02.09.2013 р. № 4,
згідно якої стягувачка за період з
01.09.2012 р. по 31.08.2013 р. згідно виконавчого
листа № 2-738/10, не отримувала аліменти
/а.с.82/.

За період з 01.12.2013 р. по 31.05.2014 р.
стягувачка отримала аліменти: у грудні
2013 р- 200 грн., у лютому 2014 р. – 300 грн., у
травні 2014 р. – 400 грн. /а.с.84/.

На підставі письмової заяви ОСОБА_3, 07
липня 2014 р. державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
СМУЮ винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошено заборону
на його відчуження /а.с.86/.

Про що внесено відомості до державного
реєстру обтяжень рухомого майна /а.с.87/.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Постановами, може бути накладений
арешт у розмірі суми стягнення з
урахуванням

виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, на все майно боржника або на
окремі предмети. Копії постанови,
якою накладено арешт на майно
боржника та оголошено заборону на
його відчуження, державний
виконавець надсилає

органам, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони

на його відчуження.

На момент винесення постанови, Відділ
державної виконавчої служби СМУЮ не
мав достовірні дані про реальний
розмір заборгованості боржника.

Також у винесеній постанові, державним
виконавцем ВДВС СМУЮ в п. 2 зазначено
заборону здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, що суперечить змісту
винесеній постанові, оскільки арешт
накладено на все рухоме майно.

Відповідно наданій довідки ВДВС СМУЮ
від 24.10.2014 р. № 4, станом на 31.10.2014 р.
заборгованість за виконавчим листом №
2-738 відсутня.

Керуючись ст.383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
ОСОБА_6 від 07.07.2014 р., у виконавчому
провадженні № 28251585 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Зобов’язати відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції направити на
виконання в органи та установи, які
посвідчують договори відчуження майна
чи проводять його реєстрацію на іншого
власника та сторонам, відповідну
інформацію, після прийнятого рішення
суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду
Сумської області через Ковпаківський
райсуд м. Суми.

Суддя:
А.М. Алфьоров