АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
tПровадження: № 22ц/790/6832/14
Головуючий 1-ої інстанції -
Справа: № 643/2969/14-ц
Доповідач - Тичкова О.Ю.
Категорія: договір про надання послуг
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Даниленко В.М., Піддубного Р.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 02 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом
комунального підприємства
«Харківводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
надані послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року КП "Харківводоканал"
(надалі КП) звернулося до суду з
позовом, у якому просило солідарно
стягнути з відповідачів
заборгованість за надані послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення у розмірі 6 135 грн. 96 коп.

В обґрунтування позовних вимог
підприємство посилалося на те, що з 1999
року відповідачі не сплачували за
надані їм послуги з централізованого
водопостачання (за періоди з 01 січня 1999
року по 28 лютого 2006 року та з 01 серпня 2007
року по 31 січня 2014 року) та
водовідведення (за період з 01 березня
2009 року по 31 січня 2014 року), у зв'язку із
чим і утворилася заборгованість 5 990
грн. 56 коп. Також КП просило стягнути
індекс інфляції у розмірі 97 грн. 10 коп.
та 3% річних від простроченої суми у
розмірі 48 грн. 30 коп.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
проти задоволення позову заперечував.
Пояснив, що у квартирі АДРЕСА_1 він з
сім'єю не проживає, послуги не споживає.
До того ж між ним та позивачем відсутні
будь-які договірні правовідносини.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 02 вересня 2014 року позов
КП "Харківводоканал" було задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 заборгованість за надані
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення у
сумі 6 135 грн. 96 коп. та судовий збір.

Не погодившись із зазначеним рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить рішення суду скасувати. В
обґрунтування посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника КП
"Харківводоканал", ОСОБА_3, який
представляє інтереси інших
відповідачів у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
скарга підлягає задоволенню частково,
а рішення суду - зміні з наступних
підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.ч. 2.3 ст. 309 ЦПК
України підставою для зміни рішення
суду першої інстанції є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Як було встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з 19 серпня 1998 року є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.
112).

З 1999 року їм надаються послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, за які вони належним
чином не сплачують, у зв'язку із чим у
них утворилась заборгованість у
розмірі 5 990 грн. 56 коп. Також їм були
нараховані 3% річних за прострочення
грошових зобов'язань у розмірі 97 грн. 10
коп. та індекс інфляції, що склав 48 грн.
30 коп. (а.с. 5-8).

Задовольняючи позовні вимоги КП суд
першої інстанції керувався ст. ст. 67,68
ЖК України, ст. ст. 13,14 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» та
виходив з того, що позивач довів факт
користування відповідача наданими їм
послугами та не сплату їх за отримані
послуги, стягнувши заборгованість з 1999
року. При цьому заяву відповідачів про
застосування строків позовної
давності суд не розглянув (а.с. 36).

Судова колегія повністю погодитися з
зазначеними висновками суду не може з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 19 серпня 1998 року
квартира АДРЕСА_1 - В знаходиться у
спільній сумісній власності ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 112).

За змістом ст.ст. 322, 369 ЦК України
співвласники зобов'язані утримувати
майно, що їм належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку ОСОБА_6 у
спірній квартирі не зареєстрований (
а.с. 3) і вимог до нього позивач не
заявляв, що не позбавляє інших
співвласників після виконання за нього
обов'язку з утримання квартири
пред'явити до нього регресний позов.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 Закону
України від 24.06.2004 № 1875-IV "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
має право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно із законодавством та
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Доказів повного не споживання послуг з
водопостачання та водовідведення
відповідачі суду не надали.

Тому доводи апелянта про відсутність
договору з позивачем про надання
послуг не є суттєвими.

Також не можуть бути враховані доводи
апеляційної скарги про те, що плата за
користування послугами з
централізованого водопостачання та
водовідведення не мала повністю
нараховуватись у зв'язку із тимчасовою
реєстрацією відповідачів за адресою:
АДРЕСА_2 та не проживанням за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 37-45).

Відповідно до підпунктів 1, 3 пункту 29
Правил надання послуг з
централізованого опалення,постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630 (надалі Правила)
споживач має право на зменшення
розміру плати у разі тимчасової
відсутності споживача та/або членів
його сім'ї на підставі письмової
заяви споживача та офіційного
документа, що підтверджує його/їх
відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання, проходження
військової служби, відбування
покарання).

Споживач має право на несплату
вартості послуг за період тимчасової
відсутності

споживача і членів його сім'ї (у разі
відключення виконавцем холодної та
гарячої води і опломбування запірних
вентилів у квартирі (будинку
садибного типу) та відновлення надання
послуг шляхом зняття пломб за свій
рахунок протягом доби згідно з

письмовою заявою.

Як вбачається із матеріалів справи та
пояснень ОСОБА_3 опломбування у
квартирі АДРЕСА_1 здійснено не було, із
відповідною заявою відповідачі не
звертались.

Разом з тим, із розрахунків
заборгованості, наданих КП «ХВК» до
суду апеляційної інстанції (а.с. 115-120),
вбачається, що при нарахуванні плати за
надані послуги нарахування
здійснювалось не на трьох осіб, а на
одну, а у періоди, коли довідки про
тимчасове місце перебування були
відсутні, - на всіх співвласників, які
були зареєстровані в квартирі.

Це дає суду підстави вважати, що
позивачем на виконання вимог п.п. 1 п. 29
Правил були враховані довідки про
реєстрацію місця перебування
відповідачів в іншому місці, і
відповідно нарахований розмір плати
було зменшено.

Як вбачається із матеріалів справи, КП
«ХВК» просило стягнути з відповідачів
заборгованість, починаючи з 01 січня 1999
року за послуги з централізованого
водопостачання, та з 01 серпня 2007 року за
надані послуги з централізованого
водовідведення, з урахуванням трьох
відсотків річних та індексу інфляції у
розмірі 6135 грн. 96 коп. Разом з тим,
позовна заява була подана 28 лютого 2014
року, тобто з пропуском встановленого
ст. 257 ЦК України строку загальної
позовної давності у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідна заява була подана
відповідачами до завершення розгляду
справи, матеріали справи не містять
доказів існування обставин, які б
свідчили про зупинення чи переривання
перебігу строку позовної давності на
виконання вимог ст. ст. 263, 264 ЦК України,
а тому у суду першої інстанції були
відсутні підстави для незастосування
строків позовної давності.

Оскільки позов було подано 28 лютого 2014
року, то стягнення заборгованості має
відбуватися з 28 лютого 2011 року.
Відповідно до наданого апеляційному
суду розрахунку заборгованість
відповідачів за період з 01.02.2011 року по
30.01.2014 року складає 1321 грн. 27 коп., а
відповідальність за порушення
зобов'язання зі сплати грошових коштів
89 грн. 63 коп.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку про обґрунтованість вимог КП
про стягнення з відповідачів наявної
суми заборгованості за період з 28
лютого 2011 року по 28 лютого 2014 року у
розмірі 1321 грн. 27 коп. та штрафних
санкцій у розмірі 89 грн. 63 коп.

У зв'язку з цим рішення суді підлягає
зміні в частині зменшення суми, що
підлягає стягненню, з 6 135 грн. 96 коп. до 1
934 грн. 08 коп.

Керуючись ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. ст. 303,
304, п. 4 ч.1, ч.ч. 2,3 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.
ст. 316, 317, 319 ЦПК України, п. 29 Правил
надання послуг з централізованого
опалення,постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 02 вересня 2014 року - змінити.
Зменшити стягнену з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Комунального
підприємства "Харківводоканал" суму
заборгованості за надані послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення з 6 135 (шести тисяч ста
тридцяти п'яти) гривень 96 (дев'яноста
шести) копійок до 1 934 (однієї тисячі
дев'ятисот тридцяти чотирьох) гривень 08
(восьми) копійок.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: