Справа №173/1997/14-ц
Провадження №2/173/1179/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося до Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог, зазначено, що відповідно до умов
договору № DZHCRX12150048 від 7 жовтня 2006 року
ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3294
грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. У зв'язку з порушенням
Позичальником умов договору станом на
29 серпня 2014 року заборгованість за
кредитним договором становить 24506 грн.
64 коп., в тому числі: 3294 грн. 50 коп. -
заборгованість за кредитом; 3631 грн. 74
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; 263 грн. 55 коп. -
заборгованість по комісії; 15673 грн. 68
коп. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором; 500 грн. -
штраф (фіксована частка) та 1143 грн. 17
коп. - штраф (процентна складова). Також
позивач просив стягнути з відповідача
понесені ним судові витрати, а саме
судовий збір, сплачений ним під час
подання позовної заяви.

В судове засідання представник
позивача не з`явилася, подала заяву про
розгляд справи без її участі, позов
підтримала та просила суд задовольнити
заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнала частково, підтвердила суду
факт укладення договору кредиту та
порушення строків погашення кредиту.
Разом з тим відповідач просила суд
зменшити суму заборгованості, оскільки
до неї жодних претензій з боку банку не
було і тому вважає неправомірним
нарахування такої суми заборгованості.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

7 жовтня 2006 року між публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» (правонаступник -
закритого акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк») (Банк)
та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено
договір № DZHCRX12150048, згідно з умовами
якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі
3294 грн. 50 коп. на строк до 7 липня 2007 року
з умовами сплати відсотків за його
користування у розмірі 1% на місяць на
суму залишку заборгованості. Погашення
заборгованості згідно з умовами
договору здійснюється в наступному
порядку: щомісяця в період сплати
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 437 грн. 57 коп. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно умов договору (а.с.
5).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Уклавши із закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» кредитний договір та
отримавши грошові кошти на умовах
повернення, строковості та платності,
ОСОБА_1 порушила договірні
зобов`язання, що призвело до виникненя
заборгованості, яка станом на 29 серпня
2014 року становить 7189 грн. 79 коп.: 3294 грн.
50 коп. - заборгованість за кредитом; 3631
грн. 74 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 263
грн. 55 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом (а.с.4).

Доказів повернення суми нарахованих
відсотків на день ухвалення рішення
сторонами суду не надано. У зв'язку з
чим суд вважає законними та
обґрунтованим и вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості по кредиту, процентах
та комісії.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, які є невід'ємною
частиною договору, передбачено
відповідальність за невиконання
зобов'язання. Так п. 5.1 встановлено, що у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, Позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні. Згідно з розрахунком
позивача за порушення строків сплати
відсотків за користування кредитом
відповідно до умов договору станом на 29
серпня 2014 року нараховано пеню в сумі
15673 грн. 68 коп.

Суд приймає до уваги, що розмір пені
значно перевищує розмір
заборгованості, яка підлягає
стягненню. Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Верховний Суд
України, розглянувши 3 вересня 2014 року
справу № 6-100цс14 зробив правовий
висновок про те, що суд може зменшити
розмір неустойки за умов, що він значно
перевищує розмір збитків. Згідно зі ст.
360-7 Цивільного процесуального кодексу
України постанови Верховного Суду
України є обов'язковими для судів
першої інстанції. За таких обставин суд
вважає за можливе зменшити розмір пені.

Пунктом 5.3. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, які є
невід'ємною частиною договору також
передбачено, що при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більше ніж на 30
днів, Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

Позивачем надано розрахунок
штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 1143
грн. 17 коп. (процентна складова). При
цьому процентна складова, а саме 5% від
суми позову, розрахована, в тому числі,
на суму пені.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України пеня є видом забезпечення
виконання зобов'язання, а не сумою
заборгованості. Нарахування штрафу у
виді 5% від суми пені є по суті
нарахуванням процентів на неустойку,
що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу
України не допустимо. У зв'язку з цим,
суд вважає, що штраф у виді 5% від суми
заборгованості може бути нарахований
лише на суму заборгованості за
кредитом, процентам за користування
кредитними коштами та комісії.

У зв'язку з цим суд вважає вимоги
позивача про стягнення з відповідача
суми штрафу у виді процентної
складової 5% від суми нарахованої пені
необґрунтованими, оскільки вони не
відповідають вимогам діючого
законодавства.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
штрафу суд виходить з наступного
розрахунку: 500 грн. - фіксована складова
штрафу та 5% від суми заборгованості (7189
грн. 79 коп.) - 359 грн. 49 коп. Саме ці суми
штрафу підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Суд не вбачає підстав для застосування
позовної давності, оскільки з
розрахунку заборгованості вбачається,
що погашення заборгованості було в 2014
році, тим самим відповідач у
відповідності до ст.264 Цивільного
кодексу України визнала свій борг, що є
підставою для переривання перебігу
позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд приймає до уваги, що позов
задоволено частково, а тому згідно з ч.1
ст. 88 Цивільного процесуального
кодексу України судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
які підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 264, 526, 530, 549-551, 1054 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212-215,
224-233, 360-7 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ін.н.НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1)
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за
кредитним договором у розмірі 11049 грн. 28
коп.:

3294 грн. 50 коп. - заборгованість за
кредитом;

3631 грн. 74 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

263 грн. 55 коп. - заборгованість за
комісією за користування кредитом;

3000 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

500 грн. - штраф (фіксована частка);

359 грн. 49 коп. - штраф (процентна
складова)

та судові витрати у розмірі 110 грн. 49
коп. (р/р 0001, МФО 305299, ).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, проте не були присутні під час
проголошення рішення суду, мають право
оскаржити його протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко