У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду
Волинської області від 03 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні належним на праві
власності майном,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом у якому просили зобов'язати
відповідачів не чинити їм перешкод у
користуванні 90/100 частин житлового
будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1
шляхом звільнення 90/100 частин житлового
будинку від належних відповідачам
речей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі договору дарування
від 12 грудня 20006 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої Луцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
є власником 59/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться у
АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом виданого 11 жовтня
2012 року державним нотаріусом Першої
Луцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_6 також має у власності
31/400 частин вказаного будинковолодіння,
а позивач ОСОБА_5 93/400 частин.
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 06 лютого 1991 року є власником 1/10
частини житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що
розташований у АДРЕСА_1. Відповідно до
зазначеного договору дарування в
постійне користування відповідачу
виділена кімната 1-8 пл. 11,4 кв.м.

ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3
перешкоджають позивачам у
користуванні належною їм частиною
житлового приміщення, оскільки зайняли
для проживання кімнати 1-6, площею 17,2
кв.м та кімнату 1-5, площею 12,0 кв.м, а не
належну ОСОБА_2 кімнату 1-8, площею 11,4
кв.м. Проживання відповідачів в
належній позивачам частині будинку
створює їм перешкоди у реалізації їх
прав як власників, тому просили
задовольнити позов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 03 липня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 90/100 частинами житлового будинку
по АДРЕСА_1 шляхом звільнення кімнат 1-6,
1-5 цього будинку від належних
відповідачам речей.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 просять скасувати оскаржуване
судове рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
районного суду, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
порядок користування житловим
будинком АДРЕСА_1 визначений
попередніми власниками, який сторонами
неоспорюється. Також не надано суду
доказів вчинення позивачами перешкод у
користуванні належним їм житловим
будинком зі сторони відповідачів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи у справі нове
рішення про задоволення позову,
апеляційний суду виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог. Враховуючи встановлені
в судовому засіданні обставини щодо
порушення прав позивачів як власників
будинку, та виділення в користування
відповідача кімнати 1-8 відповідно до
договору дарування від 06
лютого 1991 року, якою він має право
користуватись, апеляційний суд дійшов
до висновків що позов щодо усунення
перешкод у користуванні майном
підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, представнику ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні належним на
праві власності майном відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук