Справа №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року

м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого одноособово судді
Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання
Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одеси справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії та рішення державного
виконавця Другого Приморського
відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси зі скаргою на
дії та рішення державного виконавця
Другого Приморського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції,
ОСОБА_2, в якій просив визнати
неправомірними дії державного
виконавця, скасувати розрахунок
заборгованості по сплаті аліментів від
16.06.2014 р.,постанову про арешт коштів
боржника від 16.06.2014 р., постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 16.06.2014
р.

В обґрунтування скарги вказує на те, що
про здійснення виконавчих дій та
прийняття вищевказаних документів
боржник не був повідомлений ніяким
чином та те, що державним виконавцем
здійснений розрахунок заборгованості
по аліментам у порушення вимог чинного
законодавства України, виходячи з
розміру валового обороту від
здійснення підприємницької
діяльності.

Представник скаржника надала письмову
заяву про залишення без розгляду вимог
в частині визнання дій державного
виконавця протиправними, також надала
суду письмові пояснення та заяву в якій
просить слухати справу у її
відсутність.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 10 вересня 2014 року залишено
без розгляду вимоги скарги ОСОБА_1 в
частині визнання дій державного
виконавця протиправними.

Представник відділу ДВС до суду не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав до суду письмові
заперечення, в яких скаргу ОСОБА_1
просив залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи свої заперечення,
представник зацікавленої особи
посилається на те, що за весь час
виконавчого провадження жодної зави
або повідомлення від боржника, що він
отримує дохід від здійснення
підприємницької діяльності не
надходило, тому не було підстав для
проведення виконавчих дій. Вжиті
заходи були здійснені на підставі
заяви стягувача від 14.04.2014 р. про
направлення запиту до ДПІ з метою
з'ясування доходу від здійснення
підприємницької діяльності.

Дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, та надавши їм
правову оцінку, суд вважає скаргу
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2009 р. на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження» Другим Приморським
відділом ДВС Одеського міського
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом № 2-821
Приморського районного суду м. Одеси
від 18.03.2009 р. про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання
сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 13.12.2006 р. і до досягнення
дитиною повноліття.

Згідно письмових пояснень, наданих
начальником Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби,
державним виконавцем було встановлено
місце роботи боржника - ТОВ «Арете
Україна ЛТД», та 30.04.2009 р. виконавчий
лист разом з розпорядженням державного
виконавця направлено до бухгалтерії
для утримання аліментів із заробітної
плати ОСОБА_1 де і утримуються аліменти
по теперішній час.

З матеріалів справи вбачається, що
24.04.2014 р., державним виконавцем, ОСОБА_2,
був складений розрахунок
заборгованості по аліментам ОСОБА_1,
яким встановлено відсутність
заборгованості станом на 01.04.2014 р.

Згідно письмового звіту про сплату
аліментів № 160614-1 від 16.06.2014 р.,
складеного директором ТОВ «Арете
Україна ЛТД», ОСОБА_1, розмір
заборгованості станом на 01.06.2014 р.
становила 1750 грн. та була погашена
02.06.2014 р.

На підставі зазначених доказів, суд
доходить до висновку про вжиття
необхідних заходів та належне
здійснення виконавчого провадження
щодо утримання аліментів із заробітної
плати боржника, ОСОБА_1, за основним
місцем роботи.

Разом з цим, 16.06.2014 державним виконавцем
Другого Приморського відділу ДВС
ОСОБА_2, здійснений розрахунок
заборгованості по аліментам, де станом
на 01.04.2014 р. визначено розмір
заборгованості ОСОБА_1 по сплаті
аліментів у розмірі 368751 грн. 12 коп.,
нарахованого з додаткового доходу
боржника від здійснення
підприємницької діяльності.

16.06.2014 р. державним виконавцем винесено
постанови про арешт коштів боржника та
арешт всього майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Порядок примусового виконання рішень
про стягнення аліментів регулюється
Законом України «Про виконавче
провадження» та Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 р., зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802.

Так, згідно ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) боржника на
підприємстві, в установі, організації,
у фізичної особи, фізичної особи -
підприємця відрахування здійснюються
з фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця.

Згідно п. п. 7.17 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженою Наказом Міністерства
юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р.,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 02.04.2012 р. за № 489/20802, у разі якщо
боржник отримує заробіток (доходи) у
різних місцях, відрахування аліментів
із кожного виду виплат здійснюється за
окремими постановами про стягнення
аліментів згідно з розміром утримання,
визначеним виконавчим документом.

Із оскаржуваного розрахунку від 16.06.2014
р., наявному в матеріалах справи
вбачається, що він здійснений на
виконання виконавчого листа
Приморського районного суду м. Одеси №
2-821 від 18.03.2009 р. та на підставі довідки
ДПІ Приморського району від 13.06.2014 р.
про відомості у деклараціях про доходи
платника єдиного податку ОСОБА_1

Суд доходить до висновку, що наявний
розрахунок заборгованості по
аліментам від 16.06.2014 р. не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України
«Про виконавче провадження» із
змінами, внесеними згідно із Законом №
406-VII від 04.07.2013 р., розмір відрахувань із
заробітної плати та інших доходів
боржника вираховується із суми, що
залишається після утримання податків,
зборів та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно приписів ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження», розмір
заборгованості зі сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України.

Частина 1 статті 195 Сімейного кодексу
встановлює, що заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
провадилося їх стягнення.

У своїх запереченнях, орган державної
виконавчої служби посилається на
проведення телефонної розмови із
ОСОБА_1, в якому останнього повідомлено
про наявність заборгованості та у
випадку надання ним довідки з ДПІ про
доходи з урахуванням витрат, понесених
від здійснення ним підприємницької
діяльності, буде проведено відповідний
перерахунок.

Проте, ч. 3 ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження», встановлений
обов'язок надсилання постанови
державного виконавця для виконання
підприємству, установі, організації,
фізичній особі, фізичній особі -
підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів, а тому
повідомлення про наявність
заборгованості по телефону суд не
визнає належним повідомленням
боржника про вчинення виконавчої дії.

Крім цього, орган державної виконавчої
служби фактично погоджується із
необхідністю визначення доходу
боржника, з урахуванням витрат,
понесених ним під час здійснення
підприємницької діяльності, та
повідомив суд про необхідність
проведення перерахунку та обчислення
заборгованості по аліментам, що
підтверджує обґрунтованість вимог
скаржника.

Доводи державної виконавчої служби про
те, що відсутність заяви або
повідомлення боржника про наявність
додаткового виду доходу є підставою
для невжиття виконавцем виконавчих дій
суд вважає необґрунтованими, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» в обов'язки
державного виконавця входить вживання
всіх передбачених законом заходів
примусового виконання рішень,
своєчасного і в повного вчинення
виконавчий дії.

Цією ж статтею державного
виконавця наділено усіма необхідними
правами щодо отримання інформації,
необхідної для належного виконання
рішення суду, зокрема самостійно
проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону, з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Згідно п. 13 Постанови
Кабінету Міністрів України від 26
лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів
доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліментів на одного
з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»,
утримання аліментів провадиться з суми
заробітку (доходу), що належить особі,
яка сплачує аліменти, після утримання з
цього заробітку (доходу) податків.

На підставі аналізу наведених норм
чинного законодавства України, суд
доходить до висновку, що утримання
аліментів та розрахунок
заборгованості аліментів з доходу
фізичної особи-підприємця від
здійснення підприємницької
діяльності, здійснюється державним
виконавцем на підставі отриманих від
уповноваженого органу сум фактичного
заробітку (доходу) фізичної
особи-підприємця, з урахуванням
фактично понесених витрат фізичної
особи-підприємця.

Як вбачається із матеріалів справи,
оскаржуваний розрахунок
заборгованості був обчислений
державним виконавцем на підставі
довідки ДПІ Приморського району від
13.06.2014 р. з сум, вказаних ОСОБА_1 у
звітних податкових деклараціях про
доходи суб'єкта підприємницької
діяльності за 2007-2014 роки, які не
являються фактичним заробітком
(доходом) даної особи, оскільки не
враховані фактично понесені витрати на
здійснення підприємницької
діяльності, сплата податків та єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду цивільних
і кримінальних справ» від 07.02.2014 р.,
судам необхідно враховувати, що розмір
заборгованості за виконавчим
документом про стягнення аліментів
державний виконавець повинен
визначати, керуючись вимогами статті 74
Закону «Про виконавче провадження»,
відповідними нормами сімейного
законодавства, а також постановою
Кабінету Міністрів України від 26
лютого 1993 року № 146 (з наступними
змінами) «Про перелік видів доходів,
які враховуються при визначенні
розміру аліментів на одного з подружжя,
дітей, батьків, інших осіб».

Таким чином, суд вважає доводи
скаржника обґрунтованими, а скаргу
такою, що підлягаю задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
7,11,70,74 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 195 СК України ст.ст.
383-385 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення
державного виконавця Другого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 -
задовольнити.

Розрахунок заборгованості по
аліментам ОСОБА_1 станом на 01.04.2014 р. у
розмірі 368751 грн. 12 коп., складений
державним виконавцем другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби ОСОБА_2 від 16.06.2014 р.-
скасувати.

Постанову державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
арешт коштів ОСОБА_1 від 16.06.2014 р.-
скасувати.

Постанову державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
арешт майна боржника ОСОБА_1 та
оголошення заборони на його відчуження
від 16.06.2014 р. - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5 - денний
строк з дня проголошення ухвали заяви
про апеляційне оскарження. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо
було подано апеляційну скаргу , ухвала
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя