Справа № 363/570/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/5464/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 58
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 30 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«ПРОВІТА», ОСОБА_3 про стягнення
страхового відшкодування та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, який мотивував
наступним: 14 червня 2013 року у м.
Марганці по вул. Нікопольській з вини
ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобіль
позивача отримав механічні
пошкодження. У зв'язку з цим просив суд
стягнути на його користь: зі страхової
компанії - суму основного боргу по
виплаті страхового відшкодування у
розмірі 13 416,80 грн. та пеню за
прострочення виплати страхового
відшкодування у розмірі 405,99грн.; з
ОСОБА_3 - моральну шкоду у розмірі 20 000,00
грн. Також просив покласти на
відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 30 липня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. З товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«ПРОВІТА» на користь позивача стягнуто
12416,80 грн. страхового відшкодування та
375,73 грн. пені, 243,60 грн. витрат по сплаті
судового збору, 1399,24 грн. витрат,
пов'язаних із явкою до суду, та 500,00 грн.
витрат на правову допомогу. В частині
позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Частково не погоджуючись із вказаним
рішенням суду, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, неповноту та неправильність
встановлення обставин, що мають
значення для справи, просив рішення
суду першої інстанції в частині
відшкодування витрат на правову
допомогу скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу в розмірі 4000 грн. Апеляційну
скаргу обґрунтував тим, що згідно з
квитанцією № 23 від 27 травня 2014 року
оплата послуг адвоката склала 4000 грн., а
судом неправомірно зменшено
відшкодування таких витрат до 500 грн. На
дану справу адвокатом витрачено 10
годин, тому хоча розмір компенсації
витрат на правову допомогу за Законом
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
під час розгляду судами цивільних та
адміністративних справ» № 4191-І й може
становити 4872,00 грн., фактично було
витрачено 4000,00 грн., на стягненні яких
він і наполягає.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
прийшла до висновку, що підстави для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до положень ст. 79 ЦПК
України до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать й
витрати на правову допомогу. Згідно ст.
84 ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Як вбачається з положень ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
під час розгляду судами цивільних та
адміністративних справ», стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною компенсуються лише
витрати за участь особи, що надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під
час ознайомлення з матеріалами
справи в суді. Таким чином витрати за
інші види робіт при наданні правової
допомоги в даному порядку компенсації
не підлягають.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
обґрунтовував невідповідність
висновків суду тим, що фактично ним
було отримано правову допомогу на суму
4872,00 грн. В той же час перераховані у
скарзі види робіт не входять до
вищевказаного переліку робіт, вартість
яких компенсується іншою стороною в
якості витрат на правову допомогу. За
таких умов витрати на їх оплату не
можуть бути покладені на іншу сторону,
що зумовлює необґрунтованість доводів
апеляційної скарги щодо незаконного
характеру рішення суду. При визначенні
розміру витрат на правову допомогу в
даній справі суд першої інстанції
виходив з розміру фактично наданої
допомоги, яка відповідно до обставин
справи та положень закону може бути
покладена на відповідача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, належно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим, відтак передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: