Провадження № 2/308/749/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представників позивача
ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

представника відповідачки
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат на утримання їхньої
неповнолітнього сина ОСОБА_6
Посилається на те, що він перебував у
шлюбі з ОСОБА_3 до 12.02.2007 р., від якого у
них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
Після розірвання між ними шлюбу
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 27.02.2008 р. було змінено місце
проживання сина разом з ним. Починаючи
з 2007 року він з дитиною проживає окремо,
відповідачка з даного часу не надає
матеріальної допомоги на утримання
сина та не приймає участі у його
вихованні. На даний час йому відомо, що
ОСОБА_3 немає постійного місця роботи
та стабільного доходу. Рішенням суду з
відповідачки стягнуто аліменти в сумі
550 грн. щомісячно на утримання їхнього
сина та на даний час у неї наявна
заборгованість по аліментах. Син
перебуває на диспансерному обліку з
діагнозом неврологія, порушення
адаптації, потребує постійного
лікування та санаторного оздоровлення,
що несе за собою додаткові витрати. В
період з 26.06.2013 р. до 16.07.2013 р. син
перебував на відпочинку в с. Лебедівка
Татарбунарського району, база
відпочинку «Одісей». Оплата послуг
проживання та харчування склала 3960 грн.
та проїзд Ужгород-Одеса-Ужгород в сумі
352.45 грн. В період з 31.07.2013 р. по 09.08.2013 р.
він з сином їздив на обстеження в м.
Київ та оплата за проїзд склала 269.16 грн.
Їхній син навчається в школі та
відвідує секцію плавання, що несе
додаткові витрати. Підготовка дитини
до школи в 2013 році згідно досліджень
інституту демографії та соціальних
досліджень Національної академії наук
України складає 2000-2500 грн. Ці витрати
батьки повинні нести у рівних долях.
Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його
користь додаткові витрати на утримання
сина ОСОБА_6 у сумі 5831.61 грн.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні
просила відмовити у задоволенні
позову, пояснивши що на даний час
постійного місця роботи немає,
перебуває на обліку в Ужгородському
міському управлінні праці та
соціального захисту населення по
погляду за своїм дядьком ОСОБА_7, який
являється інвалідом першої групи та
отримує за це символічну плату. За
станом свого здоров'я вона знаходиться
на диспансерному обліку в
невропатолога та нефролога, у зв'язку з
чим потребує постійного лікування.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала та просила
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на обставини викладенні у
письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Дане положення стосується особливих
обставин, приблизний перелік яких
надається даною статтею. До таких
особливих обставин закон відносить
насамперед випадки, коли дитина, яка
знаходиться на утриманні батьків,
потребує додаткових витрат на неї у
зв'язку із розвитком певних її
здібностей, страждає на тяжку хворобу,
є калікою.

Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено,
що розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який між ними було розірвано у
лютому 2007 року. Від даного шлюбу у них
народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
після розірвання шлюбу проживав з
матір'ю. Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 27.02.2008 р.
визначено місце проживання дитини
разом з батьком. Однак на даний час
ОСОБА_6 проживає разом з своєю бабусею -
ОСОБА_1

З листа Ужгородської міської дитячої
клінічної лікарні про стан здоров'я
ОСОБА_6 вбачається, що дитина перебуває
на обліку МДП з народження, міститься
інформація про його стаціонарне
лікування та огляд лікарями у різні
періоди починаючи з 27.02.2006 р. по 07.03.2013 р.
(а.с. 18).

Згідно ст. 57-59 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до положень ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач послався на те, що в період з
26.06.2013 р. до 16.07.2013 р. син перебував на
відпочинку в с. Лебедівка
Татарбунарського району, база
відпочинку «Одісей», оплата послуг за
проживання та харчування склала 3960
грн., а витрати за проїзд склали 352.45 грн.
Посилаючись на норми ст.ст. 180, 183, 185 СК
України ОСОБА_5 просить стягнути
вказані суми з відповідачки як
додаткові витрати на утримання дитини
та на підтвердження цих вимог надав
суду копії проїзних документів та
копію довідки виданої ФОП ОСОБА_8 від
16.07.2013 р. (а.с. 6, 8).

Суд вважає ці вимоги безпідставними,
оскільки будь-яких доказів того, що
база відпочинку «Одісей» є
лікувальним, оздоровчим
спеціалізованими медичним закладом та
таким, що віднесений до Державного
реєстру дитячих закладів оздоровлення
та відпочинку позивачем не надано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оздоровлення та відпочинок дітей»
відпочинок - комплекс спеціальних
заходів соціального, виховного,
медичного, гігієнічного, спортивного
характеру, що забезпечують організацію
дозвілля дітей, відновлення фізичних і
психічних функцій дитячого організму,
сприяють розвитку духовності та
соціальної активності дітей, що
здійснюються в дитячому закладі
оздоровлення та відпочинку протягом
відпочинкової зміни; оздоровлення -
комплекс спеціальних заходів
соціального, виховного, медичного,
гігієнічного, спортивного характеру,
спрямованих на поліпшення та зміцнення
фізичного і психічного стану здоров'я
дітей, що здійснюються в дитячому
закладі оздоровлення та відпочинку
протягом оздоровчої зміни.

Крім того, ОСОБА_5 не надав будь-яких
доказів щодо рекомендації або
направлення лікарями дитини на
оздоровлення чи відпочинок до вказаної
бази відпочинку.

Стосовно вимог про стягнення з ОСОБА_3
додаткових витрат на проїзд з сином на
обстеження в м. Київ, оплата за який
склала 269.16 грн., то такі також є
безпідставними, оскільки не
підтвердженні жодними доказами, а саме
про те, що дитина дійсно перебувала на
обстеженні. З цих самих підстав суд не
приймає до уваги доводи позивача про
додаткові витрати пов'язані з
підготовкою сина до школи у 2013 році та
відвідування секції плавання.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.
3 ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Відповідно
до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням викладеного та наявних
доказів, що містяться в матеріалах
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини
не підлягають задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213-215 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.