Справа № 212/7322/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого - судді
Борис О.Н., за участі: секретаря
Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які
беруть участь у справі, без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Кривого Рогу цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з ОСОБА_3 завдану матеріальну
шкоду в сумі 15000 гривень, понесені нею
витрати за проведення судово-медичної
експертизи в сумі 118,32 гривень, витрати
на правову допомогу в сумі 2000 гривень
та витрати понесенні у зв'язку з
сплатою судового збору при зверненні з
позовом до суду в сумі 243,60 гривень.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказав, що з відповідачем по
справі є сусідами, з якою склались
неприязні відносини. 19 квітня 2014 року
приблизно о 20.00 годині позивач разом зі
своїм знайомим поверталась до себе
додому, де біля під'їзду на лавочці
сиділа відповідачка. Проходячи мимо,
позивач сказала своєму знайомому:
«Дивись, сидить наша красуня». Почувши
це, відповідач накинулась на позивача
намагаючись її вдарити та зі всієї сили
штовхнула позивача, в результаті чого
остання впала на ліву руку. Згідно
судово-медичного обстеження та
висновку спеціаліста, в результаті
неправомірних дій ОСОБА_3 позивачу були
заподіяні ушкодження у вигляді
перелому латерального мета епіфіза
лівої променевої кістки без зміщення
уламків, яке виникло від дії тупого
твердого предмету (предметів). За своїм
характером виявлене тілесне
ушкодження відноситься до середнього
ступеня тяжкості, за ознакою тривалого
розладу здоров'я більше 21 доби. У
зв'язку з травмою та тимчасовою втратою
працездатності, позивач переніс сильні
душевні переживання та моральні
страждання, що виразилися у нервовому
стресі, у відчутті пригніченості,
змінився її постійний стабільний
спосіб життя.

У судове засідання позивач надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримує,
просить їх задовольнити у повному
обсязі. При цьому, у заяві вказала, що не
заперечує проти ухвалення по справі
заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи була належним чином сповіщена,
що знаходить підтвердження в
матеріалах справи, про причину неявки
суду не повідомила. Суд, увалює рішення
на підставі наявних у справі даних та
доказів (постановляє заочне рішення).

Проаналізувавши обставини справи, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню. До такого
висновку суд приходить на підставі з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Матеріалами справи встановлено та
підтверджено.

З письмових пояснень позивача
убачається, що 19 квітня 2014 року, в
результаті неправомірних дій ОСОБА_3,
позивач ОСОБА_2 отримала тілесні
ушкодження. З довідки № 2492 (а.с. 5),
вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до
травмпункту КЗ «Криворізька міська
клінічна лікарня № 8» ДОР, у зв'язку з
отриманою 19 квітня 2014 року о 20:00 годині,
травмою. Згідно висновку спеціаліста №
1039 від 21 травня 2014 року, у ОСОБА_2
виявлені ушкодження у вигляд перелому
латерального мета епіфіза лівої
променевої кістки без зміщення
уламків, яке виникло від дії тупого
твердого предмету (предметів). За свої
характером виявлене ушкодження
відноситься до середнього ступеню
тяжкості, за ознаками тривалого
розладу здоров'я більше 21 доби (а.с. 4).

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 1167 ЦК України передбачені
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, а саме: ч. 1 - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Якщо судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 1-4 частини другої
статті 23 статті ЦК України, таке
відшкодування у розмірі, визначеному
судом, здійснює особа, яку визнано
винною у скоєні кримінального
правопорушення.

Статтею 23 ЦК України встановлено яку
форму може набувати моральна шкода та в
яких випадках вона може бути заподіяна
особі, право на відшкодування якої
особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Як убачається із позовної заяви вимоги
про відшкодування моральної шкоди
позивачем обґрунтовувалися, зокрема, у
тимчасовій втраті працездатності, у
перенесених нервових стресах, у
постійному відчутті пригніченості. З
вказаних причин, був змінений
звичайний спосіб життя позивача,
обмежене спілкування з близькими та
друзями. Для відновлення звичайного
способу життя позивач змушена пройти
повний курс лікування та докласти
зусиль для поновлення цього способу
життя.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди
внаслідок порушення її прав, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї, чи близьких родичів.

Згідно Постанови №4 Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України №5 від
25.05.2001 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема, у порушенні права
власності, нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

На думку суду, розмір відшкодування
моральної шкоди повинен відповідати
моральним стражданням з урахуванням
ступені і тривалості фізичних
страждань, порушення нормального
укладу життя та наданих доказів, тому
позов у частині моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню,
виходячи зі співмірності вимог та
наданих доказів.

За змістом заявленого позову,
цивільно-правовими наслідками дій
відповідача дій є заподіяння ОСОБА_2
моральної шкоди, яка виразилась в
перенесенні позивачем моральних
страждань. Між цими наслідками та діями
відповідача наявний прямий причинний
зв'язок.

Таким чином, враховуючи обставини
справи, які свідчать про небажання
ОСОБА_3 в добровільному порядку
відшкодовувати завдану позивачу
моральну шкоду, викладені доводи
позивача у судовому засіданні, та з
урахуванням вимог розумності,
виваженості і справедливості, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 у розмірі 1500
гривень, що на думку суду буде
співмірним до завданих страждань.

Так, згідно вимог ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до цих витрат належать витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів перекладачів та
проведенням судових експертиз. Таким
чином, вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення з відповідача судового збору
в сумі 243,60 грн. та витрат за проведення
судово-медичної експертизи в сумі 118,32
грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про задоволення
вимог в частині понесених позивачем
витрат на правову допомогу, суд дійшов
висновку про їх часткове задоволення з
наступних підстав.

ОСОБА_2 просить стягнути в відповідача
на її користь 2000 гривень за понесені
витрати на правову допомогу, при цьому
доказів про сплату цієї суми не надає.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»,
витрати пов'язані з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, якщо компенсація
сплачується іншою стороною
обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.
Таким чином, вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 1461,60 грн. (40% від мінімальної
заробітної плати дорівнює 487,20 грн. х на
три години складання позовної заяви =
1461,60 грн).

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 84, 86, 88, 209, 212,
213-215, 224-225 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500 (одна
тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок,
витрати за проведення судово-медичної
експертизи в сумі 118 гривень 32 копійки,
витрати на правову допомогу в сумі 1461
гривню 60 копійок та витрати на сплату
судового збору в сумі 243 гривні 60
копійок.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. Повторне
заочне рішення позивач та відповідач
можуть оскаржити в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено з
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис