Провадження №2/761/7288/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого:
судді - Притули Н.Г.

при секретарі:
Паночко О.М.

за участю представника позивача:
Неклонського В.І.

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» до ОСОБА_2
про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2014 року до суду надійшла
вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить:
стягнути з відповідача на користь
позивача суму у розмірі 126 635,15 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 05.02.2014 року на
дорозі Київ-Одеса сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Фольцваген», державний
номер НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_3, автомобіля «Рено», державний
номер НОМЕР_2, транспортного засобу
«ДАФ», державний номер НОМЕР_3,
транспортного засобу «БАЗ», державний
номер НОМЕР_4 та транспортного засобу
«СЕАТ», державний номер НОМЕР_5 під
керуванням водія ОСОБА_2 Автомобілі під
час пригоди зазнали механічних
ушкоджень. Постановою суду винним в
даній пригоді визнано водія автомобіля
«СЕАТ», державний номер НОМЕР_5 - ОСОБА_2
Крім того, автомобіль «Фольцваген»,
державний номер НОМЕР_1 був
застрахований позивачем за Договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 11.04.2013 року
№28-2701-13-00056. Позивачем на виконання умов
зазначеного договору було здійснено
виплату страхового відшкодування у
розмірі 176 635,15 грн.

Цивільна відповідальність водія
автомобіля «СЕАТ», державний номер
НОМЕР_5 на момент ДТП була застрахована
в ПрАТ СК «Уніка», яка виплатила
позивачу страхове відшкодування в
розмірі 50 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача про
стягнення різниці між виплаченим
страховим відшкодуванням та
фактичними виплатами на підставі ст. 993
ЦК України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заявлені вимоги визнав та не
заперечував проти стягнення
зазначеної суми.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
тобто обов'язок доказування покладений
на сторони.

Вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши та оцінивши
письмові докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що постановою
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 18.02.2014 року
ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу. Зокрема в постанові
зазначено, що 05.02.2014 року приблизно о 16
год. 40 хв. ОСОБА_2 на автодорозі
Київ-Одеса, 38 км. + 900 м., керуючи
автомобілем «Сеат», державний номер
НОМЕР_5 не вибрав безпечну швидкість, не
врахував дорожню обстановку, в зоні дії
дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено»
здійснив обгін транспортного засобу,
виїхавши на смугу зустрічного руху,
допустив зіткнення з автомобілем
«ДАФ», державний номер НОМЕР_3, після
чого втратив контроль над керуванням
та допустив подальше зіткнення з
автомобілями: «Рено», державний номер
НОМЕР_2, «Фольцваген», державний номер
НОМЕР_1 та автобусом «БАЗ», державний
номер НОМЕР_4. Внаслідок зіткнення
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив п.2.3 В),
8.4, 12.1 ПДР України.

Постанова суду набрала законної сили.

В судовому засіданні відповідач
підтвердив, що обставини зазначені в
постанові суду вірно та за кермом
автомобіля «Сеат», державний номер
НОМЕР_5 в момент пригоди перебував він.

Відповідно до договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія та від
нещасного випадку з водієм та
пасажирами на транспорті №28-2701-13-00056
від 11.04.2013 року, укладеного між ПАТ «СК
«Українська страхова група» та ОСОБА_4,
було застраховано автомобіль
«Фольцваген», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Висновку №28 експертного
автотоварознавчого дослідження про
визначення матеріального збитку,
заподіяного ушкодженням колісного
транспортного засобу від 21.02.2014 року, що
складений фізичною особою-підприємцем
«ОСОБА_5» вартість відновлювального
ремонту колісного транспортного
засобу «Фольцваген» державний номер
НОМЕР_1 складає - 249 527,44 грн.

Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4
Закону України «Про страхування»
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: життям,
здоров'ям, працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки (стаття 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

06.02.2014 року власник автомобіля
«Фольцваген» державний номер НОМЕР_1 -
ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «СК
«Українська страхова група» із заявою
про настання страхового випадку та
виплату страхового відшкодування за
подією, яка сталася 05.02.2014 року о 16 год. 40
хв. на трасі Київ-Одеса.

Як вбачається зі страхового акту
№ЦРКА-1599 від 12.03.2014 року, пригоду, що
мала місце 05.02.2014 року визнано
страховим випадком та прийнято рішення
про виплату 176 635,15 грн. за ремонт
автомобіля.

12.03.2014 року ПАТ «СК «Українська
страхова група» перарахувала на
рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування
в розмірі 176 635,15 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення №5850 від 12.03.2014 року.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечувалось сторонами, що на момент
ДТП цивільна відповідальність
відповідача була застрахована в
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «УНІКА» згідно із
Полісом. На виконання умов договору,
страховою компанією здійснено
перерахування страхового
відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
сторона позивача наголошувала, що
після сплати страхового відшкодування
на виконання договору страхування, у
сторони позивача виникло право
регресної вимоги до відповідача,
обґрунтовуючи свої вимоги нормами
ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України
«Про страхування».

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82
ЦК України та регулює правовідносини
щодо відшкодування шкоди, передбачає
право регресу особи в разі, якщо вона
відшкодувала потерпілому шкоду,
завдану іншою особою в рамках
деліктних правовідносин між нею та
потерпілим.

Разом з тим правовідносини, пов'язані
зі страхуванням різних видів,
регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: життям,
здоров'ям, працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Така ж позиція викладена й у ст.27 Закону
України «Про страхування».

Відтак, оскільки існує спеціальний
порядок регулювання порядку сплати
страхового відшкодування в порядку
суброгації (ст. 993 ЦК України), суд не
може взяти до уваги посилання позивача
на положення ст. 1191 ЦК України.

У вказаній справі право вимоги
ґрунтується на суброгації, а не на
регресі.

Відповідно до цієї норми, до страховика
переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки, лише
в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування.

Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Отже, оскільки позивач на виконання
умов договору виплатив страхове
відшкодування, має право в порядку
суброгації стягнути сплачену суму з
відповідача, тому суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог та стягнення з відповідача на
користь позивача суму в розмірі 126 635,15
грн. (176 635,15 - 50 000,00).

У відповідності до ст.88 ЦПК України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно
задоволених вимог судові витрати.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 979, 980, 993, 1191, 1194 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215, 224 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
до ОСОБА_2 про стягнення коштів про
стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» суму в розмірі 126 635 (сто
двадцять шість тисяч шістсот тридцять
п'ять) гривень 15 копійок та судовий збір
в розмірі 1 266 (одна тисяча двісті
шістдесят шість) гривень 35 копійок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
м.Києва через Шевченківський районний
суд м.Києва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Н.Г.Притула