Справа №592/2511/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Князєв В. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1459/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Маслова
В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 07 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

третя особа: Комунальне підприємство
"Сумське міське бюро технічної
інвентаризації"

про усунення перешкод у користуванні
майном, земельною ділянкою,
зобов'язання до знесення загорожі,
прибирання надбудови та водозливної
труби, насипання шару ґрунту,

в с т а н
о в и л а :

14 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, просив суд зобов'язати
ОСОБА_4 усунути перешкоди, які
порушують його право на користування
нерухомим майном, розташованим по
АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, яка
перебуває в спільному користуванні
власників будинку по АДРЕСА_1
відновивши становище, яке існувало до
порушення права шляхом :

- знесення самочинно збудованої на
земельній ділянці загального
користування загорожі (паркану) № 7,

- прибирання з частини підвалу
надбудови /дах/ з огорожею,

- прибирання водозливної труби, яка
знаходиться біля дверей і крильця
частини будинку по АДРЕСА_1,

- насипання на підвал шару грунту
товщиною 60 см.

Рішенням суду від 07 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

Садиба по АДРЕСА_1 належить на праві
власності двом володільцям - сторонам
по справі :

ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 21.10.1977 р. належить
38/100 частин будинку, загальна площа
якого 54,70 кв.м, та відповідної частини
надвірних будівель (а.с. 7-8);

ОСОБА_4 належить 93/150 частини
зазначеного домоволодіння на підставі
договору дарування від 26.08.2003 р. (а.с. 42,
43).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми 15 лютого 2002 року між ОСОБА_5
(попереднім власником частки, яка в
даний час належить ОСОБА_4.) та ОСОБА_3
встановлений порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, згідно
якого :

ОСОБА_5 виділено земельну ділянку
площею- 306 кв.м, із них: під будівлями - 83
кв.м, під двором загального
користування- 75 кв.м, під двором
конкретного користування- 69 кв.м, під
городом- 79 кв.м. На плані земельна
ділянка зафарбована в зелений колір;

ОСОБА_6 виділено земельну ділянку
площею - 234 кв.м, із них: під будівлями- 81
кв.м, під двором загального
користування- 75 кв.м, під двором
конкретного користування- 79 кв.м. На
плані земельна ділянка зафарбована в
рожевий колір (а.с. 11-12, 13, 14, 54-56).

Згідно державного акту від 23.11.2011 р.
загальна площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 складає 545 кв.м (а.с. 47).

Згідно договору дарування від 06 грудня
2004 року ОСОБА_4 також належить 30/100
частин сусіднього домоволодіння
АДРЕСА_2. По 35/100 частин вказаного
домоволодіння належать ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 11 жовтня
2004 року.

Земельні ділянки, на яких розташовані
обидва домоволодіння - № НОМЕР_1 та №
НОМЕР_2, є суміжними .

Рішенням Ковпаківського райсуду м.
Суми від 15 березня 2007 року за ОСОБА_4
визнано право власності на самочинно
збудовану в домоволодінні АДРЕСА_2
житлову прибудову А 2-2, яка складається
із: коридору - 2-1 площею 9,7 кв.м, житлової
кімнати 2-2 площею 32,8 кв.м, ванної 2-3
площею 6,8 кв.м, коридору 2-4 площею 8,7 кв.м,
вітальні 2-5 площею 24,2 кв.м, гаражу І
площею 24,8 кв.м, погрібу пг-2 (а.с. 15-16).

З матеріалів справи вбачається, що не
дивлячись на те, що спір щодо
встановлення порядку користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 був
вирішений між співвласниками рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 15 лютого 2002 року, на протязі
тривалого часу ОСОБА_4 не влаштовує
визначений порядок користування
земельною ділянкою.

Зокрема. У травні 2010 року ОСОБА_4
звертався до ОСОБА_6 з позовом про
встановлення іншого порядку
користування земельною ділянкою, ніж
той, який був встановлений рішенням від
15 лютого 2002 року. ОСОБА_4 виходив з того,
що після судового рішення про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою він, ОСОБА_4,
побудував житлову прибудову до будинку
№ НОМЕР_2 (на суміжній земельній
ділянці), яка частково розташована на
земельній ділянці домоволодіння №
НОМЕР_1, тому він вважав, що виникли
підстави для зміни порядку
користування земельною ділянкою. Проте
у задоволенні такого позову ОСОБА_4
було відмовлено. При цьому суд виходив
з того, що сторони є співвласниками
будинку № НОМЕР_1, розташованого на
земельній ділянці площею 540 кв.м. Та
обставина, що ОСОБА_4, як співвласник
будинку № НОМЕР_2, добудував до нього
жилу прибудову з розташуванням її
частково на земельній ділянці №
НОМЕР_1, - не є підставою для перегляду
встановленого порядку користування
спірною земельною ділянкою, тим більше,
що ОСОБА_4 пропонує збільшити свою
частку у спірній земельній ділянці до
335 кв.м замість 306 кв.м, виділених за
судовим рішенням, та відповідного
зменшення ділянки ОСОБА_6 з 234 кв.м до 205
кв.м ( ас. 17, 19-20).

Звертаючись з позовом, який
розглядається у даній справі, ОСОБА_6
посилався на те, що останнім часом він
позбавлений можливості вільно і без
перешкод користуватися двором
загального користування, його частиною
підвалу та частиною належного йому
будинку, оскільки ОСОБА_4 самовільно
зняв з частини його підвалу шар землі,
де зробив цегляну кладку заввишки
приблизно 0,6 м, а через деякий час
поставив металеві стовпи на його
частині підвалу і у дворі загального
користування понад 10 шт., які скріпив
електрозваркою металевими шинами і
пригвинтив металеві листи.

ОСОБА_6 зазначав, що ОСОБА_4 самочинно
збудував на подвір'ї на земельній
ділянці загального користування
паркан (загорожу) довжиною приблизно 13,5
м, заввишки 2 м, який розділяє двір
загального користування, захвативши 23
кв.м двору загального користування і
таким чином він, позивач, позбавлений
вільного доступу до частини двору
загального двору, не має можливості
під'їхати автотранспортом до своєї
частини підвалу, а також ремонту і
обслуговування належного йому будинку.

Позивач посилався також на те, що
зазначені дії ОСОБА_4 призвели до
оголення природнього покриття частини
підвалу, що стало причиною його
промерзання взимку і протікання в
дощову погоду і стало наслідком
пошкодження овочів, фруктів. На цей час
він позбавлений можливості вільно
зайти в підвал, оскільки двері повністю
не відкриваються через наявність
незаконно встановленої огорожі, а
також він не може біля підвалу
розвернутися з валізою, тарою і т.д.

У 2013 році на незаконно встановлений на
частині підвалу металевий паркан
ОСОБА_4 зробив надбудову /дах/, з якого
дощова вода стікає у двір загального
користування і далі до крильця його
будинку і гаражу, оскільки їй більш
нікуди текти.

Позивач також зазначає, що ОСОБА_4
закріпив водозливну трубу з даху своєї
частини будинку таким чином, що вона
знаходиться біля самого крильця його
частини будинку і дощові води збігають
під крильце його частини будинку, яке
постійно намокає, пліснявіє,
руйнується, що чинить значні
незручності в користуванні будинком.

ОСОБА_6 посилався на те, що названі
порушення з боку відповідача є такими,
що тривають з року в рік. Але у 2010-2012 рр.
внаслідок промерзання підвалу взимку
та протікання води в дощову погоду у
підвалі зіпсувалися його овочі і
фрукти. Він неодноразово просив
відповідача припинити своєвільні дії,
не порушувати діюче законодавство і не
чинити йому перешкод у користуванні
належним йому майном, але всупереч
добросусідським взаємовідносинам
відповідач на його прохання не
відреагував.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції в обґрунтування своїх
висновків будь-яких мотивів не навів.

Колегія суддів вважає, що з висновком
суду про відмову у задоволенні позову
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його без повного і всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах та належної правової
оцінки зібраних у справі доказів. При
цьому виходить з наступного.

На підтвердження своїх доводів про
створення йому перешкод у користуванні
земельною ділянкою під двором
загального користування ОСОБА_6 надав
висновок № 56/13 експертного
будівельно-технічного дослідження від
09 грудня 2013 року, з якого вбачається
наступне :

на день проведення експертного
дослідження, тобто станом на 04.12.2013 р.,
фактичні межі розподілу та площі
земельної ділянки АДРЕСА_1 не
відповідають тим, які були визначені
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми 15 лютого 2002 року;

на земельній ділянці під двором
загального користування ОСОБА_4
встановлена огорожа, яка поділяє
земельну ділянку загального
користування на дві частини, одна з
яких використовується ОСОБА_4 як
земельна ділянка індивідуального
користування. Названа огорожа
проходить над будівлею погреба літ.
«Д», який знаходиться в спільному
користуванні співвласників
домоволодіння, крем того, земельна
ділянка над погребом літ. «Д» фактично
знаходиться у користуванні ОСОБА_4 ;

експерт також встановила, що фактично в
користуванні ОСОБА_3 в даний час
знаходиться земельна ділянка
загальною площею 210,0 кв.м, що на 24,0 кв.м
менше ніж визначено рішенням суду від 15
лютого 2002 року, із них : під будівлями -
76,0 кв.м, під двором загального
користування - 49 кв.м, під двором
конкретного користування - 85,0 кв.м;

в той же час у користуванні ОСОБА_4
фактично в даний час знаходиться
земель ділянка загальною площею 335,0
кв.м, що на 29,0 кв.м більше ніж визначено
рішенням суду від 15 лютого 2002 року, із
них : під двором загального
користування - 49,0 кв.м, під двором
конкретного користування та будівлями
- 286,0 кв.м ( ас. 34-39).

Таким чином з названого висновку
експерта вбачається, що встановленням
огорожі ОСОБА_4 перегородив двір
загального користування таким чином,
що позбавив позивача можливості
користуватись частиною двору
загального користування у розмірі 24
кв.м. За наведених обставин порушене
право позивача підлягає захисту шляхом
покладення на ОСОБА_4 обов'язку знести
самочинно збудовану на земельній
ділянці загального користування по
АДРЕСА_1 огорожу (паркан) № 7.

Колегія суддів вважає такими, що
заслуговують на увагу і доводи
позивача про порушення його прав у
зв'язку з обладнанням відповідачем
водозливної труби, яка знаходиться
біля дверей і крильця належної
позивачу частини будинку, та
встановленням відповідачем нахилу
даху над погрібом "Д" таким чином, що
вода з цього даху стікає у двір
загального користування.

З пояснень сторін та на фото на ас. 60-66
вбачається, що дощові води, які
стікають зі спірної водозливної труби
та даху над погрібом "Д" під крильце
належної позивачу частини будинку та у
двір загального користування, не
тільки створюють для позивача у
зимовий період незручності у вигляді
слизького двору, але й руйнують належне
позивачу крильце.

За таких обставин колегія суддів
вважає такими, що підлягають
задоволенню позовні вимоги про
покладення на ОСОБА_4 обов'язку
демонтувати водозливну трубу, яка
знаходиться біля дверей і крильця
належної ОСОБА_3 частини будинку, а
також обладнати водовідвід з даху
надбудови над погрібом "Д" таким чином,
щоб вода з цього даху не стікала у двір
загального користування .

З матеріалів справи вбачається, що до
1977 року ОСОБА_9 був єдиним власником
домоволодіння по АДРЕСА_1. У вересні 1977
року ОСОБА_9 замовив Сумському МБТІ
провести певну роботу для визначення
розміру ідеальної частки
домоволодіння з метою наступного її
продажу. Визначена ОСОБА_9 частина
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями
склала 38/100, які і були продані ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
21.10.1977 р. Вбачається, що на підставі
названого договору купівлі-продажу
ОСОБА_3 набув право власності на ?
частину погрібу "Д".

Під час розгляду даної справи ОСОБА_3 не
надав належних доказів на
підтвердження своїх доводів про
порушення його прав діями відповідача,
який прибрав грунтовий насип над
погрібом "Д" та зробив надбудову /дах/
над цим погрібом, а тому в цій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь
ОСОБА_3 1443 грн. 60 коп. в рахунок
повернення понесених ним судових
витрат.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 07 липня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 :

- знести самочинно збудовану на
земельній ділянці загального
користування по АДРЕСА_1 огорожу
(паркан) № 7;

- демонтувати водозливну трубу, яка
знаходиться біля дверей і крильця
належної ОСОБА_3 частини будинку по
АДРЕСА_1;

- обладнати водовідвід з даху надбудови
над погрібом "Д" таким чином, щоб вода з
цього даху не стікала у двір загального
користування по АДРЕСА_1.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1443
грн. 60 коп. понесених ним судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -