Провадження №2/761/4992/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Гуменюк А.І.

при секретарі
Туровській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» про
припинення правовідносин за
правочином, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач № 1), ОСОБА_2 (далі -
Позивач № 2) 22 травня 2014 року, в особі
свого представника, звернулися до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
(далі - Відповідач) про припинення
правовідносин за правочином.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 17
жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим
акціонерним товариством «БМ Банк» було
укладено Кредитний договір (далі -
Кредитний договір). В якості
забезпечення виконання зобов`язань за
Кредитним договором між Позивачем № 1,
Позивачем № 2 з однієї сторони та
Відповідачем - з іншої, 17 жовтня 2008 року
були укладені Договори поруки (далі -
Договори поруки), за якими Позивачі, як
поручителі, зобов`язувалися
відповідати перед банком за кредитними
зобов`язаннями ОСОБА_3. Зауважують, що у
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3
грошових зобов`язань за Кредитним
договором, Відповідач застосував
передбачене Кредитним договором право
на повернення кредиту достроково і, що
строк виконання основного
зобов`язання, забезпеченого порукою,
настав 21 березня 2012 році, про що
свідчить лист-вимога, адресована від
імені Відповідача на ім'я ОСОБА_3. Однак,
Відповідач звернувся до Позивачів з
вимогами про виконання зобов`язань за
Договорами поруки лише 13 листопада 2013
року. Таким чином, посилаючись на те, що
оскільки з моменту настання строку
виконання основного зобов`язання, 21
березня 2012 року, Відповідач не
пред`явив до Позивачів, як до
поручителів, вимоги в шестимісячний
строк, просять суд на підставі частини 4
статті 559 Цивільного кодексу України
ухвалити судове рішення, яким визнати
Договори поруки припиненими.

У судовому засіданні представник
Позивачів позов підтримав, просив суд
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Представник Відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, у
задоволенні позовних вимог просив суд
відмовити повністю. Обґрунтовуючи свою
правову позицію тим, що Кредитний
договір є довгостроковим і, що
узгодженою датою остаточного
повернення кредиту є 16 жовтня 2023 року.
Крім того, на його думку, Договорами
поруки визначено їх дію до повного
виконання зобов`язань за кредитним
договором позичальником чи
поручителем. Крім того, не погоджується
із твердженням представника Позивачів
про настання строку виконання
основного зобов`язання у березні 2012
року, оскільки на його думку,
можливість дострокового стягнення
кредитної заборгованості є виключно
суб'єктивним правом кредитора.
Зауважив, що направлення ОСОБА_3 21
березня 2012 року листа-вимоги з
проханням погасити заборгованість
мало на меті лише інформування
боржника про поточний стан
заборгованості, у зв'язку з чим вважає
позов безпідставним та таким, що
направлений на ухилення Позивачами від
виконання своїх договірних
зобов'язань.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності,
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
«БМ Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «БМ
Банк», та ОСОБА_3 було укладено
Кредитний договір № 26/41/171008 про надання
ОСОБА_3 кредиту у розмірі 57 420
швейцарських франків зі строком
погашення до 16 жовтня 2023 року та зі
сплатою відсотків у розмірі 9,49% річних
(а.с. а.с 6-8).

Крім того, суд також встановлено, що 17
жовтня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «БМ Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «БМ Банк»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а також між Відкритим
акціонерним товариством «БМ Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «БМ Банк»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені
Договори поруки № 26/41/171008-1 та
№ 26/41/171008-2 (далі - Договори поруки),
відповідно, за умовами яких ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, як поручителі зобов`язувалися
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3,
що випливають із Кредитного договору
(а.с. а.с. 15, 16).

Відповідно до статті 553 Цивільного
кодексу України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або
кілька осіб.

За змістом частин 1 та 2 статті 554
Цивільного кодексу України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи плату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, за
змістом пункту 7 Договорів поруки,
поручитель зобов`язаний сплатити
кредитору суму боргу не пізніше 10
календарних днів після отримання
повідомлення про невиконання
боржником зобов`язань за Кредитним
договором.

За змістом частини 4 статті 559
Цивільного кодексу України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з пунктом 9.3. та підпунктом 9.3.1.
пункту 9.3. Кредитного договору, банк має
право на розірвання даного договору та
вимагати дострокового погашення
заборгованості за кредитом, сплати
процентів, штрафних санкцій та інших
платежів, що передбачені даним
договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов даного договору, а
позичальник зобов`язаний на першу
вимогу повернути банку суму
заборгованості за кредитом, що
залишилась, сплатити проценти та
штрафи, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у тому числі, у випадку
якщо позичальник порушує графік
погашення, встановлений договором (а.с.
а.с. 7, 8).

Як вбачається із матеріалів справи,
Листом-вимогою № 30-16-02/III від 21 березня
2012 року, Відповідач звернувся до
ОСОБА_3, як боржника, за Кредитним
договором протягом тридцяти днів з
моменту отримання даної вимоги
достроково в повному обсязі погасити
заборгованість за Кредитним договором
(а.с. 19).

Таким чином, аналізуючи вищенаведене,
суд приходить до висновку, що
направляючи ОСОБА_3 вказаний
лист-вимогу, Відповідач скористався
передбаченим пунктом 9.3. Кредитного
договору правом на дострокове
розірвання Кредитного договору та
стягнення з ОСОБА_3 всієї суми
заборгованості за вказаним правочином,
у зв`язку з чим, строк виконання
основного зобов`язання за Кредитним
договором настав у березні 2012 року.

Разом з тим, як встановлено судом, до
Позивачів, як поручителів за
Договорами поруки, Відповідач
звернувся із листами-вимогами про
погашення протягом 30 днів з моменту їх
отримання суми заборгованості, котра
виникла у ОСОБА_3 за Кредитним
договором, лише 13 листопада 2013 року
(а.с. а.с. 17, 18).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що Відповідач звернувся до
Позивачів з вимогами погасити
заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним
договором поза межами встановленого
частиною четвертою статті 559
Цивільного кодексу України
шестимісячного строку.

Суд критично оцінює позицію
представника Відповідача про те, що
Договорами поруки визначено їх дію до
повного виконання зобов`язань по
Кредитному договору позичальником чи
поручителем, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 251
Цивільного кодексу України, строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов`язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Згідно з частиною першою статті 252
Цивільного кодексу України, строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Крім того, за змістом частини другої
статті 251 Цивільного кодексу України,
терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Як визначено частиною другої статті 252
Цивільного кодексу України, термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Зі змісту Договорів поруки вбачається,
що в них не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договорів (пункт 12) про його дію до
повного виконання зобов`язань по
Кредитному договору боржником чи
поручителем не є встановленим
сторонами строком припинення дії
поруки, оскільки суперечить частині
першій статті 251 та частині першій
статті 252 Цивільного кодексу України, у
зв'язку з чим, підлягають застосуванню
норми частини четвертої статті 559
Цивільного кодексу України про те, що
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов`язання не пред`явить вимоги до
поручителя.

Аналогічної позиції дотримується і
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, який у пункті 24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України № 5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» визначив, що
відповідно до частини четвертої статті
559 Цивільного кодексу України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252
Цивільного кодексу України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги фактичні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі, у зв'язку
з чим, правовідносини між Позивачами з
однієї сторони та Відповідачем, з
іншої, за Договорами поруки підлягають
визнанню судом припиненими.

При цьому, виходячи із вимог статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, із Відповідача на користь
Позивача № 1 підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243 грн. 40 коп., та
на користь Позивача № 2 підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.
40 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 251, 252, 553, 554, 559, 611 Цивільного
кодексу України, керуючись статями 10,
11, 13, 57, 60, 88, 209, 212- 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» про
припинення правовідносин за
правочином - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати припиненими правовідносини
між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним
товариством «БМ Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «БМ Банк», за
Договором поруки № 26/41/171008-1 від 17
жовтня 2008 року, укладеним між Відкритим
акціонерним товариством «БМ Банк»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Визнати припиненими правовідносини
між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним
товариством «БМ Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «БМ Банк», за
Договором поруки № 26/41/171008-2 від 17
жовтня 2008 року, укладеним між Відкритим
акціонерним товариством «БМ Банк»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» (Код )
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судові витрати, пов'язані
із розглядом справи, у розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 40 коп.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» (Код )
на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані
із розглядом справи, у розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м. Києва апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :