Справа 688/3590/14-ц
№ 2/688/705/14
Рішення

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області

у складі: головуючого-судді - Головко
Н.П.,

секретаря Гаврилової Н.К.

з участю: позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи на стороні
відповідача - Огородник Л.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Шепетівці цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, треті особи на стороні
позивача, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_6, ОСОБА_7,
до ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, Шепетівський районний
державний нотаріус Огородник Людмила
Юліївна про визнання недійсним
заповіту,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом про визнання заповіту
недійсним, посилаючись на те, що
заповіт складений без належного
волевиявлення спадкодавця, який не
підписував заповіт; підписаний особою,
яка є близьким родичем - членом сім'ї
спадкоємця, без присутності свідків, що
суперечить вимогам Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (із змінами),
а також при складанні заповіту не
дотримані вимоги щодо форми заповіту,
визначені ст. 1247 ЦК України та щодо його
посвідчення, передбачені ст.ст. 1251-1252 ЦК
України. Вказуючи на порушення її
права, як спадкоємця після смерті
батька, просила визнати заповіт
недійсним.

В судовому засіданні позивачка
позов підтримала. В обгрунтування
вимог зазначила, що її батько ОСОБА_10
не міг скласти заповіт на відповідачку,
оскільки за життя в присутності
родичів та сусідів, висловлював намір
заповісти все своє майно дітям.
Звернувшись в нотаріальну контору,
після смерті батька, дізналася про
наявність заповіту на користь
відповідачки, підписаного родичами
останньої. Крім того, вказуючи на
хворобу батька, вважає, що останній при
складанні заповіту не розумів значення
своїх дій, просила визнати заповіт
недійсним.

Треті особи на стороні позивача,
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилися, про місце й час
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджено поясненнями
позивачки, яка просила справу слухати
без їх участі, в зв'язку з перебуванням
останніх в Російській Федерації.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову
заперечила. В обгрунтування заперечень
зазначила, що з померлим ОСОБА_10
проживали як подружжя без реєстрації
шлюбу понад 27 років. Він з власними
дітьми не спілкувався, під час
стаціонарного лікування його ніхто не
навідував. Вона особисто доглядала
ОСОБА_10, а після його смерті займалась
похованням. В липні 2012 року ОСОБА_10
запропонував їй звернутися до
нотаріуса, щоб скласти заповіт.
Попередньо проконсультувавшись, вони
запросили трьох осіб ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, як свідків, оскільки внаслідок
хвороби, чоловік не міг підписати
заповіт, і звернулися до державного
нотаріуса районної нотаріальної
контори, оскільки міський нотаріус
перебувала у відпустці. Під час
складання заповіту ОСОБА_10
усвідомлював значення своїх дій, на
нього ніхто не тиснув. Зазначила, що
ніхто із запрошених свідків не є її
родичем. Просила у позові відмовити.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - районний
державний нотаріус Огородник Л.Ю. в
судовому засіданні суду пояснила, що 3
липня 2012 року до неї звернувся ОСОБА_10
для складання заповіту. Під час
попередньої консультації, дізнавшись,
що заповідач не може власноручно
підписати заповіт, вона запропонувала
запросити свідків та особу, яка в його
присутності підпише заповіт. Під час
складання заповіту вона роз'яснила
присутнім вимоги законодавства, що
регулюють порядок посвідчення
заповіту іншою особою. Особисто
розмовляла з заповідачем,
пересвідчилась, що його волевиявлення
було вільним і відповідало внутрішній
волі. Заповіт був оголошений вголос
одним із свідків та підписаний у
присутності ОСОБА_10, який дав на це
згоду. Зазначила, що на час вчинення
вказаної нотаріальної дії керувалася
положеннями Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 22 лютого 2012 року, оскільки
Інструкція, на яку посилається
позивачка на той час не діяла.

Заслухавши осіб, які беруть участь в
справі, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін, або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, - п.7 постанови від 06
листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду справ про визнання
правочинів недійсними», правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
передбачених законом…

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 207 ч.4,
1233, 1247 ч.ч.1,2, 1253 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті, який
складається у письмовій формі, має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може бути підписаний
власноручно, за дорученням заповідача
та у його присутності, текст заповіту
може бути підписаний іншою особою, що
засвідчується нотаріусом із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою яка його вчиняє, у обов'язковій
присутності не менш як двох свідків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним. За
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Частиною 3 ст.10, частиною 1 ст.60 ЦПК
України визначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про його смерть серії
НОМЕР_1 (а.с.7)

За життя - 03 липня 2012 року ОСОБА_10 склав
заповіт, відповідно до якого все своє
майно заповів ОСОБА_3, що
підтверджується текстом заповіту
(а.с.25).

У встановленому порядку заповіт
зареєстрований у спадковому реєстрі,
що підтверджується відповідним
витягом № 37816993 від 08 липня 2014 року (а.с.9)

Зі змісту заповіту слідує, що при його
складанні були дотримані вимоги ст.ст.
207 ч.4, 1247 ч.ч.1,2, 1248, 1253 ЦК України.

В судовому засіданні третя особа -
державний нотаріус Огородник Л.Ю.
підтвердила, що при посвідченні
заповіту нею були дотриманні вимоги
щодо форми заповіту та його
посвідчення. Нею була перевірена
дієздатність заповідача, у здатності
останнього усвідомлювати значення
своїх дій вона переконалась під час
проведеної з ним розмови. Його дії
були чіткі та адекватні, будь-яких
сумнівів щодо його психічного стану не
виникало Також нею бути встановлені
дійсні наміри спадкодавця, тобто його
волевиявлення.

Дані обставини підтверджені в судовому
засіданні показаннями свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, що були присутні при
посвідченні заповіту, та показаннями
свідка ОСОБА_11, яка за дорученням
заповідача ОСОБА_10 підписала текст
заповіту. Так, Свідок ОСОБА_12 суду
показала, що на пропозицію своєї
знайомої ОСОБА_11 погодилась бути
свідком при складанні заповіту ОСОБА_10
Вказала, що заповідач знайомився з
текстом заповіту, погодився з ним,
нотаріус роз'яснила зміст заповіту,
обов'язок свідків бути присутніми при
посвідченні заповіту. Зазначила, що
після прочитання тексту заповіту,
поставила свій підпис. Підтвердила, що
не є членом сім'ї чи близьким родичем
відповідачки.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що на
прохання відповідачки був присутній
під час посвідчення заповіту, який
складав її громадянський чоловік -
ОСОБА_10 та особисто його підписував, як
свідок. Зазначив, що ОСОБА_10
усвідомлював значення своїх дій,
розумів, що з ним відбувається,
особисто читав заповіт, але не міг його
підписати. Вказав, що не є членом сім'ї
чи близьким родичем відповідачки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала, що була присутня при
складанні заповіту ОСОБА_10, і
підписувала даний заповіт на прохання
останнього та у його присутності.
Зазначила, що ОСОБА_10 особисто
прочитав заповіт, але не міг його
підписати. Він розмовляв, читав, був
адекватний. Вказала, що не є членом
сім'ї чи близьким родичем
відповідачки.

Позивачкою не надано доказів того, що
на момент укладання заповіту 03 липня
2012 року ОСОБА_10 не розумів значення
своїх дій та (або) не міг керувати ними,
а її посилання на те, що внаслідок
хвороби він не міг розуміти значення
своїх дій є припущеннями.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_14, суду показав, що є
невропатологом державного закладу
«Вузлова лікарня ст. Шепетівка
південно-Західної залізниці», і
протягом 10 років був лікуючим лікарем
ОСОБА_10 Вказав, що останній до дня
смерті був при свідомості,
орієнтувався в часі. Ознайомившись з
медичними картами хворого ОСОБА_10
вказав, що в липні 2012 року до останнього
виїжджав на виклик невролог Хрищатий, у
зв'язку із скаргами на слабкість та
головокружіння. У нього було
діагностовано: наслідки перенесеного
порушення мозкового кровообігу в
лівому каратидному басейні у вигляді
дисцикуляторної енцефалопатії,
правосторонній гемапарез, вогнещевий
кардіосклероз. Це був стан після
інсульту - затруднені рухи в правих
кінцівках, неповноцінно працювали
м'язи. Зазначив, що вказані хвороби
ніяким чином не впливали на його
розумову діяльність.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 в судовому
засіданні суду показали, що працюючи у
територіальному центрі Управління
праці та соціального захисту населення
відвідували помешкання відповідачки,
яка перебуває у них на обліку,
спілкувалися з ОСОБА_10, і будь-який
відхилень у його розумовій діяльності
не спостерігали. Вказали, що останній
любив спілкуватися, під час розмов все
сприймав нормально.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що є
сусідкою відповідачки, знала померлого
ОСОБА_10 більше 20 років, який щодня
приходив до відповідачки, а протягом
останніх 2 років проживав разом з нею.
ОСОБА_10 був звичайною людиною,
неадекватності в його діях не було,
навпаки, планував своє майбутнє, хотів
зробити ремонт у помешканні.

Показання свідка ОСОБА_18 про те, що його
дідусь ОСОБА_10 мав намір заповісти своє
майно своїй донці - позивачці по справі,
як доказ неможливості складання
заповіту на користь відповідачки, суд
оцінює критично, оскільки такі наміри
не супроводжувалися будь-якими
наступними діями заповідача,
спрямованими на складання заповіту.

З досліджених у судовому засіданні
довідок та оглянутих медичних карток
лікувальних установ (Шепетівської
центральної районної лікарні та
державного закладу «Вузлова лікарня
ст. Шепетівка південно-Західної
залізниці») слідує, що причиною смерті
ОСОБА_10 є хронічна серцево-судинна
недостатність, яка розвинулась за
наслідками перенесеного ішемічного
інсульту у вигляді легкого лівобічного
геміпарезу (а.с.27-30).

Оцінюючи надані сторонами та
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що на момент складання
оспорюваного заповіту ОСОБА_10 в повній
мірі розумів значення своїх дій та
керував ними, його волевиявлення
відповідало внутрішній волі. При
складанні заповіту було дотримано
вимог закону щодо форми заповіту та
його посвідчення, а тому заповіт з
підстав визначених позивачем не може
бути визнаний недійсним.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 213, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 203,207, 215, 225, 1233,1247,1253,1257 ЦК
України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2, треті
особи на стороні позивача, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_3, третя
особа на стороні відповідача
Шепетівський районний державний
нотаріус Огородник Людмила Юліївна про
визнання недійсним заповіту -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: