ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1026/14-ц р.
Золочівський районний суд Харківської
головуючого судді Калайда І.С. .,
при секретареві Бойко І.О. .,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
коритсування житловим приміщенням,
15.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користуванням житлом в будинку
АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних
вимог позивачка зазначила, що їй на
праві приватної власності належить
зазначений житловий будинок, в якому за
її згодою був зареєстрований колишній
чоловік доньки- ОСОБА_3 ОСОБА_2. 15.07.1993
року шлюб між відповідачем та донькою
розірвано. З 2007 року ОСОБА_2 у будинку
позивачки не мешкає. На її неодноразові
прохання знятися з реєстрації ОСОБА_2
відмовлявся, а його реєстрація створює
ряд першкод у реалізації її цивільних
прав. На даний час місце проживання та
знаходження відповідача їй невідоме.
Від представника позивача за
дорученням, посідченим Лютівською
сільською радою 11.08.2014 року №207, ОСОБА_3
надійшла письмова заява про
підтримання позовних вимог ОСОБА_1 у
повному обсязі та клопотання про
розгляд справи за її відсутності та
відсутності ОСОБА_1 Також нею надано
згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з"явився. Зважаючи на те,
що його місцезнаходження невідомо, на
виконання вимог ст.74 ЦПК України,
відповідно до розпорядження Кабінету
Міністрів України "Про друковані
засоби масової інформації
загальнодержавної та місцевої сфери
розповсюдження, в яких у 2014 році
розміщуються оголошення про виклик до
суду відповідача, третіх осіб, свідків,
місце фактичного проживання
(перебування) яких невідоме" № 1022, 18.12.2013
року, відповідач викликаний до
судового засідання шляхом розміщення
відповідного оголошення в газеті
"Слобідський край" №126 від
21.10.2014 року. Таким чином, ОСОБА_2
ввжається належним чином повідомленим
про час та місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд
ухалює рішення в заочному порядку, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
Розглянувши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 04.11.1998 року,
посвідченим державним нотаріусом
Золочівської Державної нотаріальної
контори Харківської області,
реєстровий № 1016, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №26519714 від 24.06.2010 року (а.с. 12-14).
Згідно інформації Золочівського РС
ГУДМС України в Харківській області за
вих.№38/879 від 02.092.104 року ОСОБА_2
зареєстрований за адресою: с. Лютівка,
Золочівський район, Харківської
області (а.с.22). Зі свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
виданого Дзержинським ВРАГС м.Харкова
15.07.1993 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
З наданих суду актів, складених 13.02.2014,
13.04.2014, 13.06.2014, 13.08.2014 р.р. депутатом
сільської ради ОСОБА_5, сусідами ОСОБА_6
і ОСОБА_7, посвідчених секретарем
Лютівської сільської ради, вбачається,
що з вересня 2007 року ОСОБА_2 в будинку
АДРЕСА_1 не проживає (а.с.15-18).
При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями Конституції
України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім
того, основоположні принципи
здійснення правомочностей власника
сформульовані у статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод Рим, 04
листопада 1950 року, що набрала чинності
для України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог ст.9 КУ.
Ст.41 КУ визначено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право власності
набувається у порядку, визначеному
Згідно положень ст.15 ЦК кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства
Глава 23 ЦК України встановлює, що
громадянин, який став власником житла,
має право розпоряджатися ним на свій
розсуд. Однак, як зазначено в ст.13 ч.3
Конституції України, власність зобов '
язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
Статтею 405 ЦК України окреслено право
членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом. Так, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
№ 1382-IV прокоментовано порядок та
підстави зняття з реєстрації місця
проживання. Зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі в тому числі судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України. Об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України). Права власника житлового
будинку квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Член сім`ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідач не надав суду
належних доказів поважності своєї
відсутності у спірному будинку, чим не
виконав вимоги ст.10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
заперечень. Судом таких доказів не
встановлено при розгляді справи.
Таким чином, вважається доведеним
той факт, що відповідач у будинку не
проживає без поважних причин понад
один рік, у зв'язку з чим втратила своє
сервітутне право на спірне житло.
Оскільки судом позовні вимоги
задоволені у повному обсязі,
відповідно до положень ст.88 ЦПК
України підлягають відшкодуванню
судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 10, 60, 88, 214, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ч.2
Позовні вимоги ОСОБА_1
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, а особами, що
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні, - з дня
отримання копії рішення. Рішення
набирає законної сили після закінчення
строку подачі апеляційної скарги. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий суддя:
І.С. Калайда

.