Справа № 308/4879/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі
головуючого судді Фазикош О.В., при
секретарі Рабош А.О. розглянувши заяву
адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2, зацікавлена
особа Ужгородська районна державна
нотаріальна контора про встановлення
факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_2, зацікавлена
особа Ужгородська районна державна
нотаріальна контора звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Заява вмотивована тим, що 21.11.2003 р.
ОСОБА_3 склала заповіт у виконавчому
комітеті Кам'яницької сільської ради,
який зареєстрований у реєстрі за №113.
ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_3, яка була
матір'ю заявника. Заявник, ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем першої черги та
єдиним сином померлої. 28.03.2014 р. ОСОБА_1
звернувся із заявою про прийняття
спадщини до Ужгородської районної
державної нотаріальної контори. 28.03.2014
р. державним нотаріусом сформовано
Витяг про реєстрацію в Спадковому
реєстрі, з якого вбачається, що внесено
реєстрацію спадкової справи за
померлою ОСОБА_3. При цьому, державним
нотаріусом повідомлено заявника, що у
заповіті є помилка щодо написання його
прізвища, у зв'язку з чим без судового
рішення вона не зможе видати йому
свідоцтво про право на спадщину. Так, у
заповіті від 21.11.2003 р. вказано, що
спадкоємцем всього майна ОСОБА_3 є її
син ОСОБА_1 1963 р.н. Отже, 21.11.2003 р. при
складанні заповіту секретарем
Кам'яницької сільської ради ОСОБА_4
була допущена описка у прізвищі
заявника замість «ОСОБА_3» помилково
записано «ОСОБА_3». Оскільки описка у
прізвищі в заповіті від 21.11.2003 р.
створює перешкоди в оформленні
заявнику спадщини за померлою матір'ю,
а оформити новий заповіт тепер уже не
можливо, тому заявник просить
встановити, що в заповіті від 21.11.2003
року, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3,
посвідченому секретарем Кам'яницької
сільської ради ОСОБА_4 зареєстрованим в
реєстрі за № 113, замість невірного
зазначення прізвища сина: ОСОБА_1,
йдеться про сина - ОСОБА_1 1963 р.н. Згідно
заяви від 14 жовтня 2014 року про
уточнення вимог, враховуючи п.12
Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995
року, просив встановити факт
належності ОСОБА_1, 1963 р.н., заповіт від
21.11.2003 року, складеного померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та посвідченого
секретарем Кам'яницької сільської ради
ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі за
№113.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, від адвокат - ОСОБА_2 надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності заявника, підтримує
заявлені вимоги повністю.

Представник зацікавленої особи -
Ужгородської районної державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті; У судовому порядку
можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму
Верховного Суд України №5 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення" суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки, наприклад, якщо
підтвердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах, що
вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва
про право на спадщину.

Відповідно до заповіту від 21.11.2003 р.,
складеного секретарем Кам'яницької
сільської ради ОСОБА_4, який
зареєстрований у реєстрі за №113 ОСОБА_3
заповіла все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося
своєму сину - ОСОБА_1, 1963 р.н.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1., виданого
виконкомом Кам`яницької сільської ради
Ужгородського районну Закарпатської
області, актовий запис №23, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_2), його
батьком є ОСОБА_5, а матір'ю ОСОБА_3.

Згідно довідки від 11.04.2014 року за №437/02-10
виданої Кам'яницькою сільською радою
Ужгородського району Закарпатської
області, згідно записів по
господарських книг Кам'яницької
сільської ради за 2014 р. гр. ОСОБА_1, 1963
р.н. дійсно є сином ОСОБА_3.

Згідно довідки від 08.10.2014 року за №
1181/02-10 виданої Кам'яницькою сільською
радою Ужгородського району
Закарпатської області, на день смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в
виконкомі Кам'яницької сільської ради
21.11.2003 року посвідчувався заповіт за
№113 від імені померлої ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_1.

Згідно копії паспорта НОМЕР_3, виданого
11.05.1998 року Ужгородським РВ УМВС
України в Закарпатській області
прізвище заявника зазначено, як
«ОСОБА_3».

Встановлення даного факту, пов'язано із
оформленням спадщини за померлою
матір'ю - ОСОБА_3.

Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті;

Відповідно до п.7 постанови Пленуму
Верховного Суд України №5 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення" суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки, наприклад, якщо
підтвердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах, що
вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва
про право на спадщину.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму
Верховного Суд України №5 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення" При розгляді
справи про встановлення відповідно до
п.6 ст.273 ЦПК факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і
час народження якої, зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, вказаними у
свідоцтві про народження або в
паспорті, у тому числі, факту
належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення. Разом
з тим, цей порядок не застосовується,
якщо виправлення в таких документах
належним чином не застережені або ж їх
реквізити нечітко виражені
внаслідок тривалого використання,
неналежного зберігання, тощо. Це є
підставою для вирішення питання про
встановлення факту, про який йдеться в
документі, відповідно до чинного
законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених
підстав факту належності особі вироку
або рішення суду, квитка про членство в
об'єднанні громадян, військового
квитка, посвідчення до ордена або
медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх
видають органи реєстрації актів
громадянського стану, та інших
документів, що посвідчують особу, не
підлягають розгляду в порядку,
передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці
питання вирішуються органом, який
видав документ. Судами також не
встановлюється тотожність особи.
Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК
суд може встановлювати факти
належності особі документів, які не
відносяться до таких, що посвідчують
особу, наприклад, довідок про поранення
чи перебування у госпіталі у зв'язку
з пораненням, повідомлення
військових частин, військкоматів і
інших органів військового управління
про загибель чи пропажу без вісті в
зв'язку з обставинами військового часу,
а також заповіту, страхового
свідоцтва (полісу), ощадної книжки,
трудової книжки, іншого документа про
трудовий стаж.

На підставі вищевикладеного, беручи до
уваги встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини, а також
оцінюючи надані докази, суд вважає що
заява обґрунтована, а тому вона
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 209, 215-218,
256-259 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
зацікавлена особа Ужгородська районна
державна нотаріальна контора про
встановлення факту, що має юридичне
значення - задовольнити.

Встановити, юридичний факт, що ОСОБА_1,
1963 р.н., належить заповіт від 21.11.2003 року,
складений померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
та посвідченого секретарем
Кам'яницької сільської ради ОСОБА_4
зареєстрованого в реєстрі за №113.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

О.В. Фазикош