Справа № 372/1727/14-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/5096/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 15 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» Київська
обласна філія, ОСОБА_3 про визнання
недійсним правочину щодо
купівлі-продажу земельної ділянки
оформлений у вигляді протоколу
проведення прилюдних торгів, визнання
недійсним акту про проведення
прилюдних торгів, визнання права на
спадщину, визнання права власності,
вилучення та передачу нерухомого
майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивачка звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив суд
визнати недійсним правочин щодо
купівлі-продажу земельної ділянки 0,12
га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами за адресою
АДРЕСА_1, укладений між спеціалізованим
державним підприємством «Укрспецюст»
Київська обласна філія (продавець) та
громадянкою ОСОБА_3, оформлений у
вигляді протоколу № 5290075-3 проведення
прилюдних торгів по реалізації майна,
яке належить ОСОБА_4 від 14 червня 2005
року; визнати недійсним акт про
проведення прилюдних торгів від 16
червня 2005 року недійсним; визнати за
позивачем право на спадщину у вигляді
вищезазначених земельної ділянки з
будинком та надвірними спорудами та
визнати право власності на зазначене
нерухоме майно за позивачем, вилучити
його у відповідача та передати
позивачу.

На обгунтування позовних вимог
посилалася на те, що 24 січня 2001 року
ухвалою Обухівського районного суду
Київської області затверджено мирову
угоду, укладену між ОСОБА_4 та нею,
ОСОБА_2, за умовами якої вона
відмовляється від позову про розподіл
сумісного майна подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель. За мировою угодою ОСОБА_4
залишено право власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1 і недобудований
садовий будинок і на будівлі на цій
ділянці, у зв»язку з чим останній
повинен був сплатити їй, ОСОБА_2 до
01.12.2001 року грошову компенсацію за її
долю в спільному майні подружжя у
вигляді недобудованого садового
будинку і будівель на цій земельній
ділянці в сумі 23220, а в разі несплати
вказана сума підлягала стягненню в
примусовому порядку.

19.12.2001 року Обухівський районний суд
видав ОСОБА_2 виконавчий лист №2-102-01 на
стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у
сумі 23220 грн. компенсації за її долю у
спільному майні подружжя. 23.05.2003 року
Постановою державного виконавця ДВС
Обухівського РУЮ № 1591/дв4 було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення Обухівського
районного суду про стягнення з ОСОБА_4
грошової компенсації в розмірі 23 220,00
гривень на її користь ОСОБА_2 В межах
виконавчого провадження 14.08.2003 року був
складений акт опису й арешту майна та
07.04.2004 року зроблено експертний
висновок про ринкову вартість майна, що
належало боржнику, а саме,
недобудованого садового будинку і
будівель.

04 травня 2005 року Постановою Державного
виконавця ДВС Обухівського РУЮ
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду на підставі
виконавчого листа №2-102-1 було закінчено
та передане за актом приймання
передачі від 04.05.2005 року до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС Київського обласного управляння
юстиції, державним виконавцем якого 04
травня 2005 року було винесено постанову
про прийняття виконавчого провадження
№635.

06 травня 2005 року ОСОБА_2 подала до ВДВС
Обухівського РУЮ заяву про повернення
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_4 боргу на її користь без
виконання та закінчення виконавчого
провадження.

14 червня 2005 року Спеціалізованим
державним підприємством Укрспецюст»
Київська обласна філія були проведені
прилюдні торги по реалізації належного
ОСОБА_4 майна, про що був складений
протокол, згідно якого земельна
ділянка площею 0, 12 га з недобудованим
будинком та надвірними спорудами,
ділянка АДРЕСА_1 було придбане ОСОБА_3
за 125 700,00 гривень.

17 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
був зареєстрований шлюб.

22 лютого 2010 року постановою головного
державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ
Київської області виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
коштів в сумі 23 220 грн. повернуто
стягувачеві на підставі п.1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження» та
знято арешт з майна боржника.

В січні 2011 року ОСОБА_4 помер. Згідно
нотаріально посвідченого заповіту
ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було
і з чого б не складалося і взагалі все
те, що належатиме йому на момент смерті
і на що він за законом мав би право
заповів своїй дружині ОСОБА_2

Позивачка вважала, що 14 травня 2005 року
Спеціалізованим державним
підприємством «Укрспецюст» Київська
обласна філія без відповідних
повноважень було примусово продане
майно ОСОБА_4, який вже не мав статусу
боржника в виконавчому провадженні, у
зв»язку з чим правочин по примусовому
продажу на підставі ст. 203 та ст. 216 ЦК
України має бути визнаний недійсним із
застосуванням наслідків недійсності
правочину.

Рішенням Обухівського
районного суду Київської області від 15
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Згідно ст. 3 ЦПК кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215
ЦК України одним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Порядок проведення прилюдних торгів
регламентується Законом України «Про
виконавче провадження», Інструкцією
про порядок проведення виконавчих дій
та Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 27.10.1999 року №
68/5.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах.

Стаття 650 ЦК України передбачає, що
особливості укладення договорів
купівлі-продажу на біржах, аукціонах,
конкурсах тощо, встановлюються
відповідними актами цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних торгах)
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

По справі встановлено, що 24 січня
2001 року ухвалою Обухівського районного
суду Київської області затверджено
мирову угоду укладену між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, за умовами якої ОСОБА_2
відмовляється від позову про розподіл
сумісного майна подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель. За ОСОБА_4 залишено право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
і недобудований садовий будинок та на
будівлі на цій ділянці, а ОСОБА_4
згідно затвердженої мирової угоди
повинен був сплатити ОСОБА_2 до 01.12.2001
року грошову компенсацію за її долю в
спільному майні подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель на цій земельній ділянці в
сумі 23 220, 00 грн., а в разі несплати
вказана сума підлягала стягненню в
примусовому порядку.

19.12.2001 року Обухівський районний суд
видав ОСОБА_2 виконавчий лист №2-102-01 на
стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у
сумі 23220 грн. компенсації за її долю у
спільному майні подружжя.

23.05.2003 року Постановою державного
виконавця ДВС Обухівського РУЮ № 1591/дв4
було відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення
Обухівського районного суду про
стягнення з ОСОБА_4 грошової
компенсації в розмірі 23 220,00 гривень на
її користь ОСОБА_2 В межах виконавчого
провадження 14.08.2003 року був складений
акт опису й арешту майна та 07.04.2004 року
зроблено експертний висновок про
ринкову вартість майна, що належало
боржнику, а саме, недобудованого
садового будинку і будівель.

04 травня 2005 року Постановою Державного
виконавця ДВС Обухівського РУЮ
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду на підставі
виконавчого листа №2-102-1 було закінчено
та передане за актом приймання
передачі від 04.05.2005 року до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС Київського обласного управляння
юстиції, державним виконавцем якого 04
травня 2005 року було винесено постанову
про прийняття виконавчого провадження
№635.

06 травня 2005 року ОСОБА_2 звернулась до
ВДВС Обухівського районного
управління юстиції з заявою про
повернення їй без виконання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_4 боргу на її користь.

Проте, на той час виконавче провадження
у ВДВС Обухівського РУЮ вже не
перебувало на виконанні, оскільки було
передане на виконання до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції, однак до цього органу ОСОБА_2 з
заявою про повернення їй виконавчого
листа без виконання не зверталась.

Листом за № 227 від 31 травня 2005 року
ОСОБА_2 було повідомлено Київською
обласною філією спеціалізованого
Державного підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України про
призначення проведення прилюдних
торгів по реалізації арештованого
майна на 14 червня 2005 року о 12 годині за
адресою - м. Обухів, вул. Київська, 5.

14 червня 2005 року спеціалізованим
Державним підприємством «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України на
підставі договору від 25 травня 2005 року
№ 5290075 про надання послуг по
організації і проведеню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, між спеціалізованим
Державним підприємством «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України та
підрозділом примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Київського обласного
управління юстиції було проведено
прилюдні торги з реалізації
арештованого майна, а саме: земельна
ділянка площею 0, 12 га з недобудованим
будинком та надвірними спорудами,
ділянка АДРЕСА_1. Реалізоване майно
придбала ОСОБА_3, а 16 червня 2005 року про
проведені прилюдні торги було складено
акт.

Про хід проведення прилюдних торгів з
реалізації земельної ділянки площею 0,
12 га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами, ділянка АДРЕСА_1
було складено протокол № 5290075-3 від 14
червня 2005 року , в якому зазначено, що
переможцем торгів стала ОСОБА_3, яка
запропонувала ціну в розмірі 125700
гривень.

Про проведені прилюдні торги ОСОБА_2
було повідомлено підрозділом
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції листом № 1089 від 16 червня 2005
року та направлено копію акту.

Заначені обставини встановлені
рішенням Подільського районного суду
м. Київа по справі № 2-27/09 від 10 липня 2009
року за позовом ОСОБА_4 до Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції Міністерства Юстиції України,
Київської обласної філії
спеціалізованого Державного
підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України, Відділу
державної виконавчої служби
Обухівського районного управління
юстиції Київської області, ОСОБА_3 про
визнання недійсним протоколу та акту
проведення прилюдних торгів, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було
відмовлено та яке набрало законної
сили (а.с.64-67).

Вказаним рішенням Подільського
районного суду м. Київа по справі №
2-27/09 від 10 липня 2009 року також
встановлено, зокрема, що доводи
представника позивача про те, що
проведення виконавчих дій після 12
травня 2005 року, тобто після надходження
до ВДВС Обухівського РУЮ заяви
стягувачки про повернення їй
виконавчого листа без виконання, суд не
може прийняти до уваги, оскільки в цей
час виконавче провадження вже
знаходилось на виконанні у підрозділі
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції, а до цього органу стягувачка
ОСОБА_2 з заявою про повернення
виконавчого документа без виконання не
зверталась, хоча їй письмово
повідомлялось про передачу
виконавчого провадження на виконання
до іншого органу.

З матеріалів справи видно, що рішенням
Обухвівського районного суду від 24.10.2005
року задоволено позов ОСОБА_3 про
визнання власником недобудованого
нерухомого майна - недобудованого
житлового будтинку та інших споруд, що
знаходяться на земельній ділянці (баня,
туалет, навіс, ворота хвіртка, огорожа)
за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.55-56). Дане
рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_4
розглянуто Апеляційним судом
Київської області та ухвалою від 08
квітня 2008 року залишено без змін
(а.с.57-59).

Матеріали справи містять також ухвалу
Обухівського районного суду Київської
області від 09 липня 2008 року, якою було
відмовлено ОСОБА_4 у перегляді за
нововиявленими обставинами рішення
Обухівського суду від 24.10.2005 року про
визнання за ОСОБА_3 права власності на
нерухоме майно (а.с.60-61). Дана ухвала
залишена без змін Апеляційним судом
Київської області (а.с.62-63).

Судом встановлено, що 17 жовтня 2009 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був
зареєстрований шлюб.

22 лютого 2010 року постановою головного
державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ
Київської області виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
коштів в сумі 23 220 повернуто
стягувачеві на підставі п.1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження» та
знято арешт з майна боржника.

27 лютого 2010 року ОСОБА_4 склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського МНО ОСОБА_5, за яким все своє
майно, де б воно не було і з чого б не
складалося, і взагалі все те, що
належатиме йому на момент смерті і на
що він за законом мав би право, заповів
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2
про визнання недійсними прилюдних
торгів по реалізації майна, що належало
ОСОБА_4, визнання недійсним правочину
щодо купівлі-продажу земельної ділянки
з недобудованим будинком та надвірними
спорудами, визнання недійсним акту про
проведення прилюдних торгів, визнання
за позивачкою право на спадщину
зазначеного майна та визнання за нею
прав власності на вказане майно та
вилучення спірного майна у ОСОБА_3 та
передачі його позивачці, суд виходив з
обставин справи, у т.ч. обставин
встановлених судовими рішеннями, що
набрали законної сили за позовними
вимогами як ОСОБА_4, так в ОСОБА_2 щодо
обставин реалізації з прилюдних торгів
майна, що належало ОСОБА_4 та придбаного
ОСОБА_3, вимог закону, що регламентують
дані правовідносини та дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивачки
ОСОБА_2 у повному обсязі.

Даний висновок суду, на думку колегії, є
правильним.

Суд обґрунтовано відхилив також доводи
позивачки щодо порушення її прав на
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4,
оскільки в силу ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. На
момент смерті спадкодавця ОСОБА_4
нерухоме майно, а саме, земельна
ділянка 0,12 га з недобудованим будинком
та надвірними в АДРЕСА_1 належало на
праві приватної власності ОСОБА_3, а
отже воно не входило до складу
спадкової маси, а тому у позивачки
відсутні підстави для його
витребування на свою користь..

Крім того, ч. 2 ст. 388 ЦК України гарантує
особам, які купили майно у порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, захист їхніх прав від можливої
віндикації.

Статтею 1 Першого протоколу до
Європейської Конвенції з прав людини
та основоположних свобод передбачено,
що кожна фізична або юридична особа
має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін , якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
закону. Підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

В апеляційній скарзі не приведено
доводів, які б спростували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК
України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного
суду Київської області від 15 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: