Справа № 201/385/14-ц (2/201/456/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу №
201/385/14-ц (2/201/456/2014) за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» про стягнення страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-АВТО» про стягнення
страхового відшкодування (а. с. 2-3).

Позивач у позовній заяві та у судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що 23 липня 2013
року за участю автомобіля «Kia Magentis», д/н
НОМЕР_1, належного позивачу та
застрахованого відповідачем,
відбулась дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої вказаний
автомобіль був пошкоджений. Вартість
відновлювального ремонту даного
автотранспортного засобу, встановлена
авто товарознавчим дослідженням,
становить 3 724,53 грн., проте відповідач
відмовився виплати позивачу страхове
відшкодування, у зв'язку з чим ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом та
просив суд стягнути на його користь з
відповідача 3 381,33 грн. Суму
несплаченого страхового відшкодування
з вирахуванням франшизи, 128,50 грн. пені
за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування, 500,00 грн. в рахунок
повернення витрат на визначення
розміру збитків, 600,00 грн. за надання
правової допомоги (а. с. 2-3).

Позивач у судовому засіданні заявлені
ним позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач надіслав на адресу суду
заяву про розгляд даної цивільної
справи за відсутності свого
представника, в заяві також вказав, що
не визнає позовні вимоги в частині
стягнення витрат на правову допомогу
та витрат на визначення розміру
збитків, у вирішенні решти позовних
вимог - поклався на розсуд суду (а. с. 34).

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, судом були встановлені
наступні факти:

На підставі договору добровільного
страхування транспортного засобу №
05-00/00008341/1.1.2.00, укладеного між ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» та ОСОБА_1 16 липня 2012 року,
був застрахований автомобіль «Kia Magentis»,
д/н НОМЕР_1, належний позивачу на праві
власності. Вартість вказаного
автомобіля, зазначена в договорі
складає 68 640,00 грн., сума франшизи - 0,5%
(тобто 343,20 грн.). Викладені обставини
підтверджуються матеріалами справи (а.
с. 5-8, 9).

23 липня 2013 року за участю автомобіля «Kia
Magentis», д/н НОМЕР_1, відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої був пошкоджений
вказаний автомобіль (а. с. 4), у зв'язку з
чим ОСОБА_1 звернувся на адресу
відповідача з заявою про страхове
відшкодування (а. с. 10), у виплаті якого
листом від 11 вересня 2013 року
відповідачем було відмовлено (а. с. 22).

Зі звіту про оцінку вартості
матеріального збитку, спричиненого
власнику колісного транспортного
засобу № 33/07/13, складеного 30 липня 2013
року, вбачається, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля Kia
Magentis», д/н НОМЕР_1, становить 3 724,53 грн. (а.
с. 12-20).

Судом встановлено, що позивачем було
сплачено 500,00 грн. за проведення оцінки
матеріального збитку, спричиненого
власнику колісного транспортного
засобу № 33/07/13 (а. с. 21).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного Кодексу України, а також
умовами укладеного між сторонами
договору.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України
„Про страхування" страхувальник
зобов'язаний: повідомити страховика
про настання страхового випадку в
строк, передбачений умовами
страхування.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України
„Про страхування" умовами договору
страхування можуть бути передбачені
також інші обов'язки страхувальника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України
„Про страхування" страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.25 Закону України „Про
страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 31.4.2 договору
добровільного страхування
транспортного засобу № 05-00/00008341/1.1.2.00
від 26 липня 2012 року при порушенні
термінів виплати страхового
відшкодування страхувальник має право
вимагати від страховика сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який нарахована пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

В період з 13 серпня 2013 року облікова
ставка НБУ встановлена в розмірі 6,5 %
річних.

Сума франшизи згідно з п. 7 укладеного
між сторонами договору 343,20 грн.

Таким чином, оцінюючи дослідженні у
судовому засіданні докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт настання
страхового випадку, а відмова
відповідача здійснити страхове
відшкодування суперечить чинному
законодавству України та умовами
укладеного між сторонами договору
страхування транспортного засобу та
вважає за можливе задовольнити вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача страхового відшкодування
з вирахуванням суми франшизи, що
становить 3 381,33 грн., суми пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування за період з 11 вересня 2013
року по 13 січня 2014 року відповідно до п.
31.4.2 договору у розмірі 128,50 грн., та 500,00
грн. витрат на встановлення вартості
відновлювального ремонту автомобіля.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У задоволенні вимог про стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
у сумі 600,00 грн., суд вважає за необхідне
відмовити у зв'язку з відсутністю
підтверджень сплати вказаних грошових
коштів позивачем.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК
України та ЗУ «Про судовий збір»,
приймаючи до уваги результат вирішення
справи, а також те, що позивач
звільнений від сплати судового збору
на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав
споживача», суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 614, 979, 990 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Ато» про стягнення страхового
відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 3
381 (три тисячі триста вісімдесят одну)
грн. 33 коп., суму витрат, пов'язаних з
проведенням експертного дослідження, у
розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп., 128 (сто
двадцять вісім) грн. 50 коп. пені за
несвоєчасну виплату страхового
відшкодування, а разом - 4 009 (чотири
тисячі дев'ять) грн. 83 коп.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» на користь
держави судовий збір у сумі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой