Справа № 261/2417/13-ц
Провадження № 2/261/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
17
лютого 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька в
складі: головуючий - суддя Іванов В.М,
при секретарі Абрамчук А.В., за участю
за участю позивача ОСОБА_1, його
представників, представника
відповідача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовної
заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та поділ майна, -

В с т а н о в и в
:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача про розірвання
шлюбу та поділ майна.

Позовні вимоги після їх уточнення,
мотивовані тим, що 16 липня 2005 року
сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу
сторони дітей не мають. Сімейні
відносини не склались, позивач втратив
почуття поваги та кохання до дружини,
що призвело до припинення з нею шлюбних
стосунків, та не бажає їх поновлення.
Тому позивач просить розірвати між ним
та ОСОБА_2. шлюб. Під час шлюбу сторони
придбали квартиру АДРЕСА_4 вартістю 90
900 грн, договір купівлі продажу був
укладений на ім'я відповідача. На даний
час у добровільному порядку вирішити
питання щодо розподілу майна, набутого
подружжям за час шлюбу, сторони не
мають можливості. На підставі цього
позивач звернувся до суду з позовом, та
просить розподілити спільно набуте
майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, в
Петровському районі м. Донецька,
визнавши за кожним право власності на
1/2 частку квартири.

В судовому засіданні позивач
підтвердив свій позов, наполягав на
його задоволенні у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3
підтвердила доводи позивача,
наполягала на задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_4
підтвердила доводи позивача,
наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, надала заяву з проханням
розглянути справу у її відсутність,
будучи допитаною в попередньому
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги визнала в повному обсязі не
заперечувала проти задоволення позову.
Наполягала на розірванні шлюбу та
просила суд залишити їй прізвище після
розірвання шлюбу «ОСОБА_2».

Представники відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов
визнали у повному обсязі не
заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_7 в
судове засідання не з'явився, будучи
допитаним в попередньому судовому
засіданні проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про одруження, 16
липня 2005 року, сторони зареєстрували
шлюб відділ реєстрації актів
цивільного стану Калінінського
районного управління юстиції, актовий
запис № 289.

Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини - інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони припинили шлюбні стосунки, не
мають наміру поновити сімейні
відносини, між ними склалися такі
стосунки, при яких подальше спільне
життя неможливе.

Надання сторонам строку для
примирення, суд вважає недоцільним.

При цьому суд також приймає до уваги, що
між сторонами є спір відносно
спільного майна. Так в судовому
засіданні встановлено, що сторонами
під час шлюбу була придбана квартира
АДРЕСА_4 вартістю 90 900 грн.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1
Сімейного кодексу України, квартира
квартиру АДРЕСА_4, що була придбана за
час шлюбу сторін, є об'єктом права їх
спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу
України, дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено за
домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу
України, дружина та чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу
України, та за змістом ст. 372 ЦК України
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, законом.

Отже, суд, вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2,
розділити майно, що є спільною
власністю подружжя, визнавши за кожним
право власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.
60, 61, 63, 69, 70, 71 , 112 СК України, ст.ст. 368, 372
ЦК України, ст. ст. 214 - 215 ЦПК України (2004
р.), суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та поділ майна задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 16 липня 2005 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька, актовий
запис № 289 - розірвати.

Поділити майно, що знаходиться в
спільній сумісній власності, визнавши
право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ?
частині квартири АДРЕСА_1.

При розірванні шлюбу відповідачу
ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження через місцевий суд до
судової палати по розгляду цивільних
справ Апеляційного суду Донецької
області.

Суддя:
В.М. Іванов