Справа № 170/810/13-ц Провадження №
22-ц/773/1505/14 Головуючий у 1 інстанції:
Сушик Н.В. Категорія: 27, 44 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
орган опіки і піклування Шацької РДА у
Волинській області, про звернення
стягнення та виселення, за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення
Шацького районного суду Волинської
області від 15 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
третьої особи - ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення. Вимоги обґрунтовані тим, що
14.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№VO20GI, за яким останній отримав
кредит в розмірі 150 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення - 14.01.2028 року. З
метою забезпечення виконання грошових
зобов'язань позичальника, 14.01.2008 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено договір іпотеки № VO20GI,
відповідно до умов якого надано в
іпотеку нерухоме майно, а саме,
житловий будинок загальною площею 65,90
кв.м. та земельну ділянку по АДРЕСА_1.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним
чином не виконує взяті на себе
зобов'язання, станом на 04.07.2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором в розмірі - 259 395,22
грн., з них: 148 470,92 грн. - заборгованість
за кредитом, 85 744,94 грн. - заборгованість
по процентам, 1 597,98 грн. - пеня, 23 581,38 грн.
- штраф (процентна складова). Тому
позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки шляхом його продажу
ПАТ КБ «ПриватБанк» іншій особі та
виселити всіх осіб, які проживають в
будинку зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Заочним рішенням Шацького районного
суду Волинської області від 15 серпня 2014
року позов в даній справі задоволено
повністю.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 14.01.2008 року,
укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 в розмірі 259395 гривень 22 копійки,
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1, а саме, на належний їй будинок
загальною площею 65,90 кв.м., житловою
площею 51.50 кв.м. та земельну ділянку
площею 0,2 га, які розташовані за
адресою: Волинська область, Шацький
район, с. Пульмо, вулиця Африкантова,
буд. 7, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладенням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст.38 Закону України «Про
іпотеку».

Виселено з житлового
будинку за зазначеною адресою ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 із зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якого входять питання
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного будинку.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» сплачений ним судовий
збір по 541 грн. 73 коп. з кожного.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржуване рішення в повному обсязі
та ухвалити нове, яким в позові
відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, скасувавши рішення суду,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.01.2008 року між ОСОБА_2 та Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк» укладено кредитний
договір № VO20GI, згідно якого
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 150000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.01.2028 року (а.с.12-16 ).

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань позичальника,
14.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №
VO20GI, відповідно до умов якого
надано в іпотеку нерухоме майно, а саме,
житловий будинок загальною площею 65,90
кв.м. та земельну ділянку площею 0,20 га,
цільове призначення якої - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до договору вартість
предмета іпотеки за згодою сторін
встановлена 246 000 грн. (а.с. 18-20).

Умовами договору іпотеки (п.4.1.)
визначено, що іпотеко держатель
набуває право на задоволення своїх
вимог за рахунок предмета іпотеки у
випадку, якщо у момент настання строку
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані неналежним чином).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з розрахунку заборгованості за
кредитним договором позичальник з
січня 2010 року повністю припинив
здійснювати поточні платежі щодо
повернення позики.

Ці обставини не заперечив в суді
апеляційної інстанції позичальник
ОСОБА_2

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.2.4 кредитного договору
від 14.01.2008 року позичальник
зобов'язувався щомісячно до 14 числа
кожного місяця здійснювати щомісячні
платежі.

Пунктом 5.2.4 договору надано право банку
вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту в
цілому у випадку прострочення сплати
чергового платежу понад два місяці.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України також
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з умовами договору іпотеки від
14.01.2008 року та ч.ч. 1, 2, 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання, у
тому числі, якщо кінцевий термін
повернення кредиту ще не настав,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки,
реалізувати його, задовольнити свою
вимогу в повному обсязі, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, витрат на
утримання заставленого майна, а також
інших витрат, пов'язаних з реалізацією
предмета іпотеки. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Отже, у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2
не виконував умови основного
зобов'язання та не здійснював оплату
щомісячних платежів з січня 2010 року по
поверненню кредитних коштів, банк мав
право відповідно до умов договору та
закону вимагати дострокового
повернення всієї суми позики та
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до розрахунку
заборгованість ОСОБА_2 у зв'язку з
неналежним виконанням ним своїх
зобов'язань за кредитним договором від
14.01.2008 року станом на 04.07.2013 року
заборгованість становила 259 395,22 грн., з
них: 148 470,92 грн. - заборгованість за
кредитом, 85 744,94 грн. - заборгованість по
процентам, 1 597,98 грн. - пеня, 23 581,38 грн. -
штраф (процентна складова).

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Стаття 38 цього Закону надає право
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки будь-якій іншій
особі-покупцеві. Ч.5 цієї статті
передбачено, що дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладення договору
купівлі-продажу здійснюються іпотеко
держателем від свого імені.

Аналізуючи вищенаведені положення
правових актів, умови договору та
враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку щодо наявності підстав,
передбачених законом для задоволення
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- житловий будинок та земельну ділянку,
належні ОСОБА_1

Однак, ухвалюючи рішення в цій частині,
суд помилково зазначив в рішенні про
продаж предмета іпотеки шляхом
укладення від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу, тоді як договором та
законом передбачено вчинення дій
іпотеко держателями по продажу
предмета іпотеки від свого імені.

Також в рішенні суду не зазначено ціни
продажу предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

В п. 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що суд у резолютивній частині рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки може зазначити, що початкова
ціна встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Отже, мотивувальну частину рішення
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки слід змінити, виклавши цю
частину в новій редакції з врахуванням
вищезазначених положень закону.

Колегія суддів не погоджується
повністю з рішенням суду щодо
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
житлового будинку АДРЕСА_1.

Стаття 11 ЦПК України зобов'язує суди
розглядати цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Ч. 2 ст. 31 ЦПК України надає право
позивачу протягом усього часу розгляду
справи збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитися від позову.

Заміна неналежного відповідача або
залучення до участі у справі інших осіб
як співвідповідачів може
здійснюватися судом тільки за
клопотанням позивача (ч. 1 ст. 33 ЦПК
України).

Виходячи зі змісту цієї статті, а також
інших положень
цивільно-процесуального
законодавства, обов'язковою умовою
залучення судом до участі у справі
інших осіб як співвідповідачів є
клопотання позивача.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем - ПАТ КБ «ПриватБанк»
заявлено позов про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 (а.с. 3).

Під час судового розгляду справи
позивачем - ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні
вимоги не були змінені і не були
заявлені вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що свідчать
матеріали справи, у яких відсутня заява
позивача про зміну позовних вимог,
заява (клопотання) про залучення
зазначених осіб як співвідповідачів.

Ухвалою суду від 24.12.2013 року в порушення
вимог ст. 33 ЦПК України без клопотання
позивача залучено до участі у справі
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і відносно
зазначених осіб ухвалено рішення про
виселення.

Отже, судом першої інстанції порушені
принципи диспозитивності цивільного
судочинства, судове рішення ухвалено
відносно осіб, позов до яких не
заявлено, а тому у зв'язку з порушенням
судом норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, рішення суду щодо виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та зняття їх з реєстрації
підлягає скасуванню та у зв'язку з
вищезазначеними положеннями закону та
встановленими обставинами у справі
рішення відносно цих осіб не може
ухвалюватись.

За змістом ч. 4 ст. 9 ЖК України, статтей
39, 40 Закону України «Про іпотеку»
мешканці житлового приміщення після
прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки
зобов'язані звільнити житлове
приміщення на письмову вимогу
іпотекодержателя протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги.

Таким чином, відповідно до цих норм
обов'язковою умовою прийняття рішення
про виселення є отримання письмової
вимоги про виселення та її невиконання.

В своїх поясненнях відповідач ОСОБА_1
заперечила надходження на адресу по
місцю проживання вимоги банку про
виселення. В матеріалах справи
відсутні докази щодо отримання
відповідачем ОСОБА_1 вимоги про
виселення від 21.04.2013 року, а також
будь-яких інших вимог банку про
виселення, тому колегія суддів вважає,
що позов про виселення ОСОБА_1 у зв'язку
з недотриманням порядку щодо
попередження про виселення є
передчасним та задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з порушенням норм
процесуального та матеріального права
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Заочне рішення Шацького районного суду
Волинської області від 15 серпня 2014 року
в даній справі скасувати з ухваленням
нового рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, орган
опіки і піклування Шацької РДА у
Волинській області, задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 14.01.2008 року,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2, в розмірі 259 395 грн. 22 коп.
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: на житловий будинок загальною
площею 65,90 кв.м. та земельну ділянку
площею 0,20 га, які розташовані за
адресою - Волинська область, Шацький
район, село Пульмо, вул.Африкантова,7
шляхом надання права ПАТ КБ
«ПриватБанк» від свого імені продати
предмет іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу у
порядку, встановленому статтею 38
Закону України «Про іпотеку». Ціну
продажу предмета іпотеки встановити на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» 2 593 грн. 95 коп.
сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: