Справа № 2/326/92/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014р.

м.Приморськ

Приморський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Назарової А.Г.,

за участю прокурора Гріпас О.Ю.,
представника відповідача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Прокурора Приморського району
Запорізької області в інтересах
держави до Приморської міської ради
Запорізької області, ОСОБА_2, третя
особа Державна інспекція сільського
господарства у Запорізькій області про
визнання частково нечинним рішення
Приморської міської ради № 4 від
25.10.2013р. та його скасування,
витребування земельної ділянки у
власність територіальної громади,

встановив:

До суду надійшов 14.01.2014р. вказаний
позов від прокурора Приморського
району Запорізької області в інтересах
держави, в якому прокурор просить
визнання нечинним та скасувати рішення
Приморської міської ради № 4 від
25.10.2013р. «Про виділення громадянам
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд» в
частині надання ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,1 га, яка розташована по
АДРЕСА_1; витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_2 у власність
територіальної громади м.Приморську в
особі Приморської міської ради вказану
земельну ділянку; зобов`язати ОСОБА_2
повернути у власність територіальної
громади м.Приморську в особі
Приморської міської ради вищевказану
земельну ділянку.

В судовому засіданні прокурор на
позові наполягає, вказує, що рішення
міськради відбулось в порушення ст.123
ЗК, так як не було сформовано земельну
ділянку, що вимагає створення проекту
землеустрою, його відсутність
унеможливлює укладення договору
суперфіцію, який до того ж не
зареєстровано у держреєстратора, то ж
він є нікчемним.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує тим, що всі
необхідні документи до міськради нею
подано, проте ще не виготовлено
документів на користування землею,
тому вона не використовує ніяким чином
цю земельну ділянку. Про те, що договір
суперфіцію потребує державної
реєстрації вона знає, проте ще не
зверталась до держреєстратора з цим,
бажає добровільно відмовитись від
земельної ділянки.

Представник Приморської міськради
Варбанський Е.Є., також заперечив на
позов, вказавши, що ОСОБА_2 у
встановленому порядку подано заявку на
отримання земельної ділянки для
будівництва житлового будинку.
Міськрадою її заява розглядалась та
прийнято рішення про надання такої
ділянки на умовах суперфіція. Земельні
ділянки по АДРЕСА_1 згідно генплану
забудови міста - віднесено до земель
забудови, по 0,1 га. на власника. Ці
вулиці сформовано ще в 1994р. і він не
вважає,, що тут потребують застосуванню
вимоги ст.. 123 ЗК, чинність яких набута
значно пізніше. Порушень діючого
законодавства в діях міськради не
вбачає, та стверджує, що вимоги
прокурора, який просить повернути
ділянку міськраді - не підтримує.

Суд, заслухавши сторони, та дослідивши
матеріали справи прийшов до висновку,
що позов не відповідає вимогам ст.119
ЦПК, за наступних підстав.

Так, прокурор, за ст. 45 ч.2 ЦПК може
звертатись до суду з позовами тільки
для захисту інтересів держави або
громадянина.

В позові визначено, що його подано в
інтересах держави, але якого саме
державного органу - не зазначено, при
цьому в судовому засіданні з'ясувалось,
що зацікавленим органом, за змістом
позовних вимог, є Приморська міськрада,
яка не віднесена до органів державної
влади, а є органом місцевого
самоврядування. То ж, порушено вимоги
ст. 119 ч.7 та ч.2 п.2 ЦПК. Крім того, в ст. 5 ЗУ
«Про прокуратуру» також визначено
функції прокуратури на представництво
інтересів держави та громадянина в
суді, та заборонено виконувати функції
не передбачені цим законом. За ст.. 140
Конституції України, міська рада
віднесена до органу, через який місцева
громада здійснює функцію місцевого
самоврядування, то ж до органу який
представляє державу - не віднесений.
Землі для забудови житла в межах
населених пунктів не є державною
власністю, та ними розпоряджаються
органи місцевого самоврядування за
ст.ст. 12, 39 Земельного кодексу. За
довідкою Держземагенства АДРЕСА_1, та
інші, згідно проекту землеустрою про
встановлення межи м.Приморська, за
постановою ВРУ від 04.06.09р. № 1459
віднесена до земель житлової забудови
міста Приморська. Тобто ці землі
визначено у відповідній межі і
віднесено до земель комунальної
власності, а не державної ( а.с. 16).

Крім того, з суті вимог за позовом
вбачається, що об'єднано в один позов
вимоги, які не відповідають підвалинам
цивільного процесу, зокрема те, що за п.1
позовних вимог відповідачем є
Приморська міськрада, а за п. 2 цих вимог
є особою, в інтересах якої такі вимоги
заявлено, при цьому, представник
міськради їх не підтримує, що тягне
наслідки за ст. 46 ч.3 ЦПК. За ст. 10 ЦПК
однією з засад цивільного процесу є
змагальність сторін, проте, коли по
справі одна й та сама сторона
представлена як з боку позивача так і з
боку відповідача, це становище
унеможливлює існування такого
принципу. Також, за ст. 11 ч.2 ЦПК сторона
на власний розсуд використовує свої
процесуальні права, зокрема і право на
відмову від позову, проте в цьому
випадку, Приморська міськрада не
підтримує вимог що стосуються її
інтересів, однак інша сторона -
прокурор вимагає їх задоволення,
всупереч вказаної норми права. За
принципами пар.1 гл. 4 ЦПК одна й та сама
особа не може бути в одній справі
одночасно як позивачем так і
відповідачем, що кореспондується с
забороною представника бути одночасно
на боці вказаних осіб по одній справі (
ст. 40 ЦПК). Приморською міськрадою
зустрічний позов не заявлявся, а
навпаки заявлено про не підтримання
вимог прокурора, що стосуються
інтересів міськради. То ж на думку суду,
така ситуація виключає можливість
участі міськради одночасно на боці
позивача та відповідача. Суд сам, за ст.
33 ЦПК, не може залучити належного
відповідача, то ж позивачу потрібно
визначитись в цьому питанні із складом
учасників за позовом та позовними
вимогами, яки б виключали таку ситуацію
з існуванням однієї особи як сторони
позивача та відповідача одночасно.

Так як ці недоліки позову було
встановлено тільки під час судового
засідання, то суд застосувавши
наслідки порушення вимог ст. 119 ЦПК,
передбачені в ст.. 121 ЦПК на цій стадії
процесу, ухвалою від 17.02.14р. надав
прокурору час на усунення зазначених
недоліків в 5 діб.

До суду подано пояснення прокурора, в
яких він наполягає на розгляді справи
за первинним позовом,, не вбачаючи
наявності порушення вимог ст. 119 ЦПК.
Суд вважає, що таким чином, ухвалу суду
не виконано,, недоліки діючого
цивільно-процесуального
законодавства,, що перешкоджають
розгляду справи - не усунуто. Тому, суд
застосовує наслідки передбачені в
ст.207 ч.1 п.8 ЦПК, та залишає позов без
розгляду, що не позбавляє права
звернутись до суду повторно з таким
саме позовом.

Судовий збір не сплачувався, інших
витрат по справі немає.

Керуючись. ст.ст. 207 ч.1 п.8, 209, 210 ЦПК, суд

Ухвалив:

Залишити без розгляду позов прокурора
по цій справі.

Ухвала може бути оскаржена в 5 діб до
апеляційного суду Запорізької області
через суд 1-ї інстанції.

Суддя
Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя
Р.Л. Булашев

24.02.2014