У х в а л а

іменем україни

19 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Третя
Сімферопольська державна нотаріальна
контора, про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 21 жовтня 2013 року та
рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом,
у якому просили: визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане Третьою
Сімферопольською державною
нотаріальною конторою 21 травня 2002 року
ОСОБА_7, та зменшити розмір спадкової
частки на 19/100 (57/300), тобто зі 140/300 до 83/300
часток будинку АДРЕСА_1; визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане
Третьою Сімферопольською державною
нотаріальною конторою 08
листопада 2006 року ОСОБА_6, та зменшити
розмір спадкової частки на 19/100 (57/300),
тобто зі 140/300 до 83/300 часток указаного
будинку; визнати за позивачами право
власності додатково на 19/100 часток, а
всього - на 39/100 часток зазначеного
будинку. Свої вимоги обґрунтовували
тим, що при складанні 07 вересня 2000 року
договору дарування належної ОСОБА_8
частки майна на користь позивачів,
працівниками БТІ при розрахунках бло
допущено арифметичну помилку і
помилково зазначено частку 20/100 замість
39/100 часток.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 21 жовтня 2013 року в задоволенні
указаного позову відмовлено в повному
обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції
змінено, виключено з мотивувальної
частини рішення посилання на
пропущення строку позовної давності як
на самостійну підставу для відмови в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивачі просять
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і дав
їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Зокрема, відмовляючи в задоволенні
указаного позову, суд першої інстанції,
з висновками якого частково погодився
й апеляційний суд, обґрунтовано
виходив з недоведеності та
безпідставності заявлених вимог.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд обґрунтовано
змінив рішення суду першої інстанції
шляхом виключення з мотивувальної
частини рішення посилання на
пропущення строку позовної давності як
на самостійну підставу для відмови в
задоволенні позову, погодившись з
безпідставністю заявлених вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 21 жовтня 2013 року у незміненій
частині та рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 09
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик