Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р.
Справа № 608/3214/13-ц

Номер провадження2/608/53/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої судді
Коломієць Н. З.

з участю секретаря
Смаглій О. Р.,

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представників сторін
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чорткові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. В
позовній заяві він вказав, що з
відповідачкою ОСОБА_5 з 1994 року
перебував у шлюбі, який рішенням
Чортківського районного суду від 30
березня 2011 року було розірвано. За час
спільного проживання з відповідачкою
ними було набуте рухоме та нерухоме
майно на загальну суму приблизно 320 000
гривень ( 40 тисяч доларів США). В
період перебування в шлюбі він
працював на роботі за кордоном
дев'ять років, а відповідачка ОСОБА_5 -
три роки. Після розлучення сторони
домовились, що все майно залишається у
власності відповідачки ОСОБА_5 та вона
зобов'язується сплатити позивачу
компенсацію у розмірі 10 000 доларів США,
про що 09 квітня 2012 року написала
розписку. Однак, по сьогоднішній день
відповідачка ОСОБА_5 свої зобов'язання
не виконала. Просить суд стягнути з
відповідачки 79 930 гривень та згідно
додаткової позовної заяви, виділити
йому у власність: ? частину квартири
АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я
ОСОБА_2, автомобіль марки ВАЗ - 21011, 1978
року випуску, вартістю 15 000 гривень;
мебельну стінку польського
виробництва, вартістю 4 000 гривень;
спальний гарнітур, вартістю 4 500
гривень; кухонний набір, вартістю 3 000
гривень; телевізор кольоровий марки
«Амколь», вартістю 1 100 гривень, всього
на загальну суму 14 100 гривень; у
власність відповідачки ОСОБА_5 просить
виділити дві мебельні стінки, в тому
числі стінку «Трембіта» на загальну
суму 8 000 гривень та дві м'які частини на
суму 10 000 гривень, всього на загальну
суму 18 000 гривень.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 змінив позовні вимоги,
зменшивши їх. Просить стягнути з
відповідачки 79 930 гривень коштів (на
його думку, як половину від спільно
зароблених за час шлюбу з
відповідачкою ОСОБА_5), та виділити
йому у власність мебельну стінку
польського виробництва, спальний
гарнітур, кухонний набір та телевізор
кольоровий марки «Амколь». Від вимог
щодо визнання за ним права власності
на автомобіль марки ВАЗ-21011, 1978 року
випуску, д. н. з. НОМЕР_1 та ? частину
квартири АДРЕСА_1, відмовився.
Виділити у власність відповідачки
ОСОБА_5 дві мебельні стінки, в тому
числі мебельну стінку «Трембіта» та
дві м'які частини.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_3, змінені позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримав. Просить суд визнати
кошти в сумі 38 471 доларів США
спільною сумісною власністю подружжя
і частину цих грошей в розмірі 9 000
доларів США стягнути з відповідачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в користь позивача
а також виділити йому у власність
зазначене ним майно.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася. В надісланій суду заяві
зазначила, що ніякої розписки
позивачу ОСОБА_1 вона не писала, хто
її написав, їй не відомо. Вказала, що
позивач поїхав за кордон в 2004 році, а
вона трохи пізніше, в 2005 році.
Прожили вони там разом два роки.
Потім вони розійшлися, через негідну
поведінку ( з її слів), чоловіка. Коли
вони розходились, то чоловік сказав,
що нічого від неї не хоче, але
просив, щоб вона не зверталася в суд
з позовом до нього про стягнення
аліментів, що вона і зробила.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнає,
заперечує проти його задоволення.
Суду пояснила, що кошти, які вона
отримувала з-за кордону надсилалися
її другою дочкою, яка поїхала за
границю також у 2005 році, для
погашення кредиту. А також не визнає
позов і як представник відповідача
ОСОБА_5. В письмових запереченнях на
позов, як відповідач так і
представник відповідача ОСОБА_5
вказала, що позов ОСОБА_1 є
необґрунтованим та безпідставним.
Зазначила, що розписку ОСОБА_5 не
писала, позивачем, незрозуміло як,
проведено оцінку спільного рухомого
і нерухомого майна на суму 320 000
гривень. А також не погоджується з
порядком розподілу рухомого майна,
зазначеного відповідачем в
додатковій позовній заяві. Оскільки,
позивачем не доведено, що все вказане
майно є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя а також не
погоджується і з оцінкою вказаного
майна, зазначеною позивачем в
додатковій позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2
- адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні
зазначив, що позивач не довів свої
вимоги, так як, ним не доказано, що
саме ним висилалися кошти на ім'я
ОСОБА_2 і за них була придбана
квартира. Вважає, що поділу
підлягають ті меблі, які були
оцінені експертом.

Свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю
позивача, суду пояснила, що син
довший час перебував на заробітках :
близько двох років працював в Тюмені,
два роки - в Португалії, п'ять років -
на Кіпрі. З відповідачкою ОСОБА_5
прожив в шлюбі близько сімнадцяти
років. За час шлюбу ними були
зароблені гроші. Однак, син приїхав
з-за кордону без грошей.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
працював на Кіпрі. До нього приїхав
ОСОБА_1, який є рідним братом його
дружини. Вони разом працювали на
фірмі десь два роки. Щомісяця вони
висилали близько 1 тисячі доларів
США додому, він - тещі, а ОСОБА_1 -
родині. ОСОБА_1 йому говорив, що вони
купили квартиру в Чорткові за 30
тисяч доларів США разом з меблями.
Також, знає, що ОСОБА_1 разом з
дружиною купив мебельну стінку,
спальний гарнітур, кухонний набір,
м'яку частину, телевізор. Зазначив, що
був присутнім при написанні
розписки ОСОБА_5, ця розписка
писалася по згоді.

Свідок ОСОБА_9, яка є рідною
сестрою ОСОБА_1, суду пояснила, що
брат працював в Тюмені. На зароблені
там кошти вони з дружиною купили дві
мебельні стінки, кухонний набір,
м'яку частину, телевізор. Також він
працював в Португалії два роки, в ці
роки він з нею не спілкувався. Коли
вона з чоловіком поїхала на Кіпр, то
брат зателефонував їй і попросив
забрати його. На кошти, які вона йому
дала на дорогу, він приїхав на Кіпр.
Коли брат жив з нею, то гроші він
посилав тещі. Пізніше він забрав
жінку до себе і вони стали жити
окремо. Брат з невісткою жили
нормально, однак, вони рідко
спілкувалися. Сусід їй сказав, що брат
купив квартиру за 35 тисяч доларів
США разом меблями. В 2007 році брат
подзвонив їй і сказав, що з жінкою
вони живуть окремо.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
знає сім'ю ОСОБА_1. Жили вони в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області. Це була
заможна сім'я. Вони продали там
житло десь за 8 тисяч доларів і
переїхала проживати в Тернопільську
область. Їхній син ОСОБА_1 їздив на
заробітки на Кіпр. Чула, як ОСОБА_2
говорила, що зять висилав їй гроші.

Свідок ОСОБА_11, яка є дочкою
сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_5, суду
пояснила, що квартиру в місті
Чорткові купила її баба ОСОБА_2 за
свої власні кошти для неї разом з
меблями. Зараз вона проживає в цій
квартирі. Її утримує тільки мама,
яка висилає кошти з-за кордону.
Батько ніколи не платив аліментів. З
розмов їй відомо, що ті речі, які є в
с. Сокиринці : дві мебельні стінки,
м'яка частина, спальний гарнітур,
кухонний набір, телевізор, купляли
разом тато, мама і бабка. Про ті
кошти, які висилали тато і мама з-за
кордону, їй нічого не відомо а також
вона нічого не знає про розписку.

Вислухавши позивача,
відповідача, їх представників, свідків
та дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
змінені позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Частина 3 статті 368 Цивільного
кодексу України трактує, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Як вбачається з рішення
Чортківського районного суду по
справі № 2-241/11 від 30 березня 2011 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано,
неповнолітню дочку ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з
матір'ю. Дане рішення не оскаржувалося
та набрало законної сили 11 квітня
2011 року.

В наданій суду розписці від 09
квітня 2012 року, позивачем ОСОБА_1,
ОСОБА_5 зобов'язалася сплатити своєму
колишньому чоловікові - ОСОБА_1 10 000
(десять тисяч) доларів США компенсації
в рахунок спільного майна подружжя. В
свою чергу ОСОБА_2 надала право ОСОБА_1
проживати в її квартирі, яка
розташована в АДРЕСА_1 до виконання
зобов'язання її дочкою - ОСОБА_5 по
сплаті компенсації ОСОБА_1

Однак, суд критично оцінює
вказаний доказ, оскільки, написання
такої розписки заперечується
відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_2, а
також позивачем не надано доказів
того, що вказані кошти є спільною
сумісною власністю подружжя.

Так, згідно повідомлення
№1620/95-БТ від 14 березня 2014 року ПАТ КБ
«Правекс - Банк», протягом 2004-2009 років
грошові перекази у валюті на ім'я
ОСОБА_2 від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не
надходили.

Згідно повідомлення № 066-03/585 від
22 травня 2014 року філії ПАТ «Державний
експортно - імпортний банк України»,
ОСОБА_2 в період з 05 серпня 2005 року по
10 грудня 2007 року отримала поштові
перекази через касу установи на
загальну суму 38 471, 60 долар США та з 25
грудня 2007 року по 24 грудня 2008 року 16
451, 60 євро. Однак, вказати відправника
переказу банк не має технічної
можливості, оскільки, електронний
архів системи Моney Gram існує лише
протягом двох місяців з моменту
проведення платежу, паперові
документи (заявки на отримання
переказу) передані на знищення по
закінченню терміну зберігання.

Оскільки, відповідачі по справі
були не згідні з поданою позивачем
оцінкою майна, то за клопотанням
позивача ОСОБА_1 та його адвоката
ОСОБА_3 була призначена товарознавча
експертиза.

30 вересня 2014 року на адресу суду
поступив висновок експерта № 924/14-22 від
25 вересня 2014 року, згідно заключної
частини якого, вартість: мебельної
стінки польського виробництва
складає 846, 25 гривень, спального
гарнітуру - 654,50 грн.,

кухонного гарнітуру - 1 350 гривень,
кольорового телевізора «Амколь» - 350
гривень, набору м'яких меблів - 1 300
гривень, мебельної стінки «Трембіта»
- 1 500 гривень, туалетного столика - 392, 59
гривні, комоду - 210 гривень, що
знаходяться в с. Сокиринці
Чортківського району в господарстві
ОСОБА_2 ( ОСОБА_5).

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу
України, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 70 цього Кодексу, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч. 1 ст. 372 Цивільного кодексу
України, майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Посилаючись на п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від
21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про право на
шлюб, розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» можна зазначити, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 Сімейного кодексу України та ст.
372 Цивільного кодексу України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

При винесенні рішення суд врахував
обсяг спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, а саме: речей ,
які були предметом оцінки експертизи,
і вирішив виділити у власність
позивача ОСОБА_1 мебельну стінку
польського виробництва, спальний
гарнітур, кухонний набір та телевізор
на загальну суму 3 200, 75 гривень, а у
власність відповідача ОСОБА_5 -
мебельну стінку «Трембіта», набір
м'яких меблів, туалетний столик та
комод на загальну суму 3 402, 59 гривні.

Враховуючи, що жодна із сторін
не ставила питання про стягнення
грошової компенсації за відступ від
часток рівності, суд не вбачає
підстав для стягнення різниці за
перевищення часток на користь ОСОБА_1
в сумі 201, 84 гривні.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 70
Сімейного кодексу України, ст. ст. 368,
372 Цивільного кодексу України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 57,
60, 212, 213, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги
задовольнити частково.

Провести поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, виділивши:

ОСОБА_1 у власність : мебельну
стінку польського виробництва,
вартістю 846, 25 грн.; спальний гарнітур,
вартістю 654, 50 грн.; кухонний набір,
вартістю 1 350 грн.; та телевізор
кольоровий марки «Амколь», вартістю
350 грн..

ОСОБА_5 у власність : мебельну
стінку «Трембіта», вартістю 1 500 грн.
та набір м'яких меблів, вартістю 1 300
грн., туалетний столик, вартістю 392, 59
грн.; комод, вартістю 210 грн..

В решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі
покласти на сторони в межах ними
понесених.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Тернопільської області через
Чортківський районний суд, шляхом
подачі протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строків на
його апеляційне оскарження.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах справи № 608/3214/13-ц

Рішення набрало законної сили
«_____»_______________р.

Суддя:
Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________р.

Секретар: