У Х В А Л А

"17" січня 2014 р.

Феодосійський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Маричевій С. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією родиною,
визнання майна спільною власністю,
визнання права власності на частку
майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
перебування у фактичних шлюбних
відносинах без реєстрації шлюбу,
визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності на
1/2 частку будівельних матеріалів та
земельної ділянки.

Представник позивача звернувся до суду
із заявою про забезпечення позову
шляхом заборони Реєстраційній службі
Феодосійського регіону реєструвати
право власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
відповідачем або іншими особами до
розгляду спору в суді.

Дослідивши матеріали справи, заяви про
забезпечення позову суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Предметом позову є визнання права
власності на майно (будівельні
матеріали, що були використані при
будівництві житлового будинку) та їх
поділ, необхідність вжиття заходів
забезпечення позову представник
позивача обґрунтовує тим, що в разі
отримання відповідачем свідоцтва про
право власності на будинок, зміниться
правовий режим майна, що зробить
неможливим виконання рішення по справі
у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 4, 18 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
право власності на новостворене
нерухоме майно підлягає реєстрації із
видачею свідоцтва про право власності
на таке майно.

Юридичне оформлення права власності на
новозбудований об'єкт не змінює
статусу цього майна, як набутого в
період спільного проживання чоловіка
та жінки однією сім'єю, й не позбавляє
позивача можливості пред'явити вимоги
про його поділ з тих же підстав.
Враховуючи викладене, суд доходить
висновку, що можливість оформлення
позивачем права власності на
закінчений будівництвом житловий
будинок не спричинить неможливості
виконання рішення суду у разі
задоволення позову, зазначений
представником позивача спосіб
забезпечення позову не відповідає
характеру спору й змісту позовних
вимог.

За таких обставин суд вважає, що заява
про забезпечення позову задоволенню не
підлягає. При цьому позивач не
позбавлений можливості звернутись
повторно із відповідною заявою про
забезпечення позову у спосіб, що
відповідає змісту позовних вимог й
характеру спору у разі наявності
підстав, передбачених ч. 3 ст. 151 ЦПК
України.

Керуючись ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
суд першої інстанції протягом 5 днів з
дня її проголошення, або протягом 5
днів з дня отримання її копії у разі
якщо ухвала постановлена без участі
особи, яка її оскаржує.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя:
Секретар:

Суддя М. В. Мурзенко