Справа №487/1541/14-ц 30.10.2014 30.10.2014 30.10.2014
Провадження №22-ц/784/2887/14
Провадження № 22ц/784/2887/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участі: представника позивачки
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 вересня 2014 року

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа
Універсальна товарна біржа «Миколаїв -
гарант» про визнання угоди дійсною,
поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулась з
позовом до ОСОБА_4 ОСОБА_7 про визнання
угоди дійсною, поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
січня 1988 року. Заочним рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва 22 січня 2014 року шлюб між ними
розірвано. Під час спільного
проживання вони придбали квартиру
АДРЕСА_1, а також на ім'я відповідача в
ПАТ КБ «ПриватБанк» та КС «Надія» були
покладені на депозитні рахунки спільні
кошти.

Посилаючись на те, що згоди щодо поділу
майна не досягнуто, позивачка,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
визнати дійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири,
розподілити майно набуте за час шлюбу,
визнавши за нею право власності на
частину в квартирі АДРЕСА_1, з
урахуванням коштів, що знаходяться та
знаходились на депозитних рахунках
відповідача, набутих за період шлюбу.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
визнати спірний договір
купівлі-продажу квартири дійсним.
Також визнано за сторонами право
власності на ? частину квартири,
відповідно за кожним. Крім того, суд
розподілив судові витрати. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин по справі, просив рішення суду
змінити, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з січня 1988 року.
Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва 22 січня 2014
року шлюб між ними розірвано. При цьому
судом встановлено, що шлюбні відносини
між ними припинились з липня 2011 року
(а.с.97).

Судом встановлено, що за час шлюбу
сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного на універсальній товарній
біржі «Миколаїв - гарант» 23 листопада
2001 року (а.с.9). 29 листопада 2001 року
Миколаївське МБТІ видало на ім'я
відповідача реєстраційне посвідчення
на вказану квартиру.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції визнав зазначений договір
дійсним.

Рішення суду в частині визнання
договору дійсним сторони не
оскаржують, а тому колегія суддів в цій
частині рішення не перевіряє.

Крім того, встановивши, що спірна
квартира набута подружжям за час шлюбу,
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
вона є об'єктом спільної сумісної
власності сторін, а тому їх частки є
рівними.

Також судом правильно встановлено, що
депозитний вклад в ПАТ КБ «ПриватБанк»
був відкритий на ім'я відповідача в
грудні 2012 року, тобто вже після
припинення сторонами шлюбних відносин,
а тому це майно не може вважатись
спільним майном подружжя в розумінні
ст. 60 СК України.

Такі висновки відповідають обставинам
справи та вимогам сімейного права, а
тому рішення в цій частині підлягає
залишенню без зміни.

Доводи апелянта про те, що сторони
проживають в одній квартирі, а тому не
припиняли шлюбні відносини до часу
ухвалення судом рішення про розірвання
шлюбу, не заслуговують на увагу,
оскільки не спростовують висновків
суду, які зроблено в зазначеному
судовому рішенні про розірвання шлюбу
щодо припинення сторонами шлюбних
відносин з липня 2011 року.

Разом з тим, відмовляючи у визнанні
права власності на депозитний вклад в
КС «Надія», суд не звернув належної
уваги на час, коли такий вклад було
відкрито на ім'я відповідача.

Як вбачається з довідки КС «Надія»,
депозитний внесок в розмірі 53662 грн. 20
коп., відкритого в даній кредитній
спілці на ім'я ОСОБА_4 29 квітня 2008 року.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вказаний депозитний внесок,
є об'єктом спільної сумісної власності
сторін і на нього поширюються
положення глави 8 СК України, зокрема ч.1
ст. 70 СК України щодо рівності часток у
спільному майні.

Таким чином, рішення в частині відмови
у визнанні права власності на
депозитний рахунок КС «Надія» підлягає
скасуванню, з ухваленням в цій частині
нового рішення про визнання за
позивачкою права власності на ? частину
цього вкладу та залишення за
відповідачем права на ? частину цього ж
вкладу.

Доводи апелянта про те, що цей
депозитний вклад має враховуватись при
визначені розміру часток у праві
власності на спірну квартиру, не
заслуговують на увагу, оскільки не може
вважатись належним способом поділу
майна подружжя в розумінні ст. 71 СК
України.

Керуючись статтями 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 вересня 2014 року в
частині відмови у визнанні права
власності на депозитний рахунок в
кредитній спілці «Надія» скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ?
частину депозитного рахунку в сумі 53662
грн. 20 коп., відкритого в кредитній
спілці «Надія» на ім'я ОСОБА_4.

Залишити за ОСОБА_4 право власності на ?
частину депозитного рахунку в сумі 53662
грн. 20 коп., відкритого в кредитній
спілці «Надія» на його ім'я.

В іншій частині рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: