Справа №
№2/263/2173/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області у
складі: головуючого - судді Шатілової
Л.Г., при секретарі Марчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Маріупольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про стягнення завданої
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача, в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що він є власником квартири АДРЕСА_1,
своєчасно сплачує всі платежі за
користування водопостачання. Після
проведеною звірки відповідачем не була
списана безпідставно нарахована
заборгованість та відповідач
продовжує вивішувати оголошення на
дошці оголошень та надсилати листи про
наявність боргу у нього, що публічно
ображає його. Борги, які він нібито має,
виникли ще за радянські часи та
рахуються за ОСОБА_1, а не за ОСОБА_1.
Відповідач письмовий розрахунок
заборгованості йому після звірки не
видав, тому він вимушений звернутися до
суду та просить визнати дії
відповідача незаконними по вимогам по
сплаті боргу та публічному оголошенню,
що він є злісний боржник, стягнути
моральну шкоду у сумі 2000 грн. та
зобов'язати видати довідку про
відсутність боргу.

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позові, просив справу
розглянути у його відсутність.

Представник відповідача
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність та письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що у позивача мається
заборгованість за користування
послугами водопостачання та
водовідведення станом на 01.05.2014 року у
розмірі 229,32 грн. та позивачем не надано
доказів того, що йому діями відповідача
заподіяно шкоду, просив у задоволені
позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
є власником АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на
житло від 13.02.1995 року (а.с. 14).

Згідно оголошення без дати,
номера та підписів із зазначенням
квартири АДРЕСА_1 без зазначення
прізвища, вказано, що у абонента
квартири 12 мається заборгованість
станом на 01.05.2014 року у сумі 229,32 грн.
(а.с. 3) та попереджень на ім'я позивача
без дати, номера та підписів, що у нього
існує заборгованість станом на 01.07.2009
року та 01.2008 року, яку необхідно
погасити, у випадку непогашення буде
припинене водопостачання (а.с. 15-16).

Відповідно до довідок, виданих
відповідачем, позивач має борг за 1997
рік 80,75 грн, за 1998 рік 63,4 грн., 1999 рік -
97,71 грн. , 2000 рік - 91,5 грн., 2001 рік - 179,19
грн., загальний борг складає 229,32 грн.

Згідно відповідей відповідача на
письмові звернення позивача від 22.07.2007
року, 23.04.2007 року, 14.08.2008 року зазначено,
що у позивача існує борг за
користування послугами водопостачання
та водовідведення та відповідач має
право, передбачене законодавством,
вимагати погашення заборгованості у
тому числі і шляхом звернення із
позовом до суду (а.с.19-21).

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачений
захист цивільних прав та інтересів
судом та зазначено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
в межах заявлених вимог та на підставі
доказів наданих сторонами.

Проаналізувавши норми
наведеного законодавства суд
приходить до висновку, що надсилання
позивачеві відповідачем повідомлення
щодо наявності боргу та його сплати не
встановлює для позивача будь-яких
обов'язків, крім рекомендації сплатити
нарахований борг та є різновидом
претензії, тобто, встановлення факту
відсутності боргу не передбачено
діючим законодавством в якості
способу захисту прав, тому у
задоволенні позову щодо зобов'язання
відповідача видати довідку про
відсутність боргу слід відмовити. З цих
же підстав позовні вимоги про визнання
незаконними дій відповідача щодо
оголошення позивача злісним
неплатником, що має борги протягом
тривалого часу - не підлягають
задоволенню.

Будь яких доказів, що позивачеві
заподіяно відповідачем моральну шкоду
суду не надано, тому не підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди у сумі 2000
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 212, 213,
215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Маріупольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про стягнення завданої
шкоди відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Л.Г.Шатілова