АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/3804/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1752/К/13
суддя Демиденко Ю.Ю.
Суддя-доповідач - Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді: Грищенко Н.М.

суддів: Остапенко В.О., Турік В.П.

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4, її представників -
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 07 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу, поділ майна подружжя
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу з позовом до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та поділ спільного майна
подружжя. Уточнивши позовні вимоги,
просив розірвати шлюб, укладений між
ним та відповідачкою, зареєстрований у
Відділі реєстрації актів цивільного
стану Тернівської районної в місті
ради, про що в книзі реєстрації
одружень зроблено актовий запис № 451;
визнати за кожною із сторін право
власності на 1/2 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за кожною із сторін право
власності на 1/2 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2;
визнати за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль марки ГАЗ 33023У-ЗНГ, д.н.з.
НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_4 право
власності на автомобіль марки ГАЗ 33023-14
КТП ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль
марки ВАЗ 210934-20, д.н.з. НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 20.09.1997 р. перебуває з
ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, від
якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_7. Спільне проживання сторонами
припинено через різницю поглядів на
життя, відсутність взаєморозуміння. В
період шлюбу в листопаді 2004 р.
сторонами придбана квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1; право
власності на яку зареєстровано на ім'я
відповідача ОСОБА_4 05.04.2012 р. сторонами
придбана квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_2, право власності на
яку зареєстровано на його ім'я. Крім
того, сторонами за час перебування у
зареєстрованому шлюбі, а саме в 2006 році
були придбані обидва автомобілі ГАЗ
які зареєстровані на дружину ОСОБА_4, а
також автомобіль ВАЗ, придбаний в 2008
році, та зареєстрований на його ім'я.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2,
про поділ майна подружжя. Уточнивши
позовні вимоги, просила виділити із
спільної сумісної власності подружжя у
приватну власність та визнати за нею
право власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
автомобіль марки ГАЗ 33023У-ЗНГ, д.н.з.
НОМЕР_1, автомобіль марки ГАЗ 33023-14 КТП
ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки
ВАЗ 210934-20, д.н.з. НОМЕР_3. Виділити із
спільної сумісної власності подружжя у
приватну власність та визнати за
ОСОБА_2 право власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2;
визнати за ОСОБА_2 право власності на
грошові кошти у розмірі 300983,30 грн. що
становлять дійсну вартість автомобіля
марки BMW E60530i, 2008 року випуски, д.н.з.
НОМЕР_4; стягнути з ОСОБА_2 на її користь
34302,65 грн., в рахунок грошової
компенсації в результаті поділу
спільного сумісного майна подружжя;
визнати за кожним із сторін право
правної власності на 1/2 частину знаку
для товарів і послуг «Частное
пердприятие «Новые окна»; а також
стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові
витрати в розмірі 3441,00 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 05 травня 2014 року
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя в частині вимоги
про поділ статутного капіталу та
грошових коштів ПП «Нові вікна» -
залишено без розгляду.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 07 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
зареєстрований 20 вересня 1997 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Тернівської районної у місті
ради по актовому запису №451 - розірвано.

Поділене спільне майно подружжя ОСОБА_2
та ОСОБА_4 загальною вартістю 394910.00 грн.

Визнане за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину чотирьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 77,2 кв.м.,
житловою площею 46,5 кв.м. вартістю 87297.00
грн.

Визнане за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину однокімнатної квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 29,1 кв.м.,
житловою площею 16,7 кв.м. вартість
квартири 40633.00 грн.

Визнане за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль «ГАЗ 33023У-ЗНГ», 2006 р. випуску,
Державний реєстраційний НОМЕР_1
вартістю 57200.00 грн., всього на суму 185130.00
грн.

Визнане за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину чотирьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 77,2 кв.м.,
житловою площею 46,5 кв.м. вартістю 87297.00
грн.

Визнане за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину однокімнатної квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 29,1 кв.м.,
житловою площею 16,7 кв.м. вартістю 40633.00
грн.

Визнане за ОСОБА_4 право власності на
автомобіль «ГАЗ 33023-14 КТП ЗНГ», 2006 р.
випуску, Державний реєстраційний
НОМЕР_2 вартістю 44520.00 грн.

Визнане за ОСОБА_4 право власності на
автомобіль «ВАЗ 210934-20», 2007 р. випуску,
Державний реєстраційний НОМЕР_3
вартістю 37330.00 грн., всього на суму 209780.00
грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 3441.00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також неповноту з'ясування фактичних
обставин справи, просила рішення суду
першої інстанції в частині поділу
спільного майна подружжя скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким поділити спільне майно подружжя
наступним чином.

Визнати та виділити із спільної
сумісної власності подружжя у приватну
власність та визнати за нею право
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1; автомобіль марки ГАЗ
33023У-ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль марки
ГАЗ 33023-14 КТП ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 та
автомобіль марки ВАЗ 210934-20, д.н.з.
НОМЕР_3.

Виділити із спільної сумісної
власності подружжя у приватну
власність та визнати за ОСОБА_2 право
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2
право власності на грошові кошти у
розмірі 300983,30 грн. що становлять дійсну
вартість автомобіля марки BMW E60530i, 2008
року випуски, д.н.з. НОМЕР_4; стягнути з
ОСОБА_2 на її користь 34302,65 грн., в
рахунок грошової компенсації в
результаті поділу спільного сумісного
майна подружжя; визнати за кожним із
сторін право правної власності на 1/2
частину знаку для товарів і послуг
«Частное пердприятие «Новые окна»; а
також стягнути з ОСОБА_2 на її користь
судові витрати в розмірі 3441,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_4 зазначила, що суд першої
інстанції, ухвалюючи оскаржуване
рішення, дійшов неправомірного
висновку, що не підлягають поділу
автомобіль марки BMW E60 530i, 2008 року
випуску д.н.з. НОМЕР_4 та знак для
товарів і послуг «Частное предприятие
«Новые окна».

Вважає невірним висновок суду щодо
неможливості поділу знаку для товарів
і послуг через те, що даний об'єкт є
нематеріальним об'єктом спільної
сумісної власності.

Судом не взято до уваги
довідку-рахунок № 223848 від 06.06.2013 року,
яка свідчить про відчуження ОСОБА_2
автомобіля марки BMW E60530i, 2008 року
випуски, д.н.з. НОМЕР_4 на користь
третьої особи - ОСОБА_8 не врахував
вартість транспортного засобу при
поділі майна подружжя.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині розірвання шлюбу, судом
апеляційної інстанції не
переглядається.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 20.09.1997 р., від
якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_7.

Як убачається з матеріалів справи, у
період шлюбу сторонами було придбано
рухоме та нерухоме майно, а саме :
чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_1
вартістю 174594.00 грн., однокімнатна
квартира АДРЕСА_2, вартістю 81266.00 грн.

Автомобілі: ГАЗ 33023У-ЗНГ, Реєстр.НОМЕР_1
вартістю 57200 грн., ГАЗ 33023-14 КТП ЗНГ
Реєстр.НОМЕР_2 вартістю 44520 грн., які
зареєстровані на відповідача ОСОБА_4
ВАЗ 210934-20, реєстр.НОМЕР_3 вартістю 37330.00
грн., та автомобіль «БМВ Е 60 530і», 2008
р.випуску Реєстр.НОМЕР_4 , який був
придбаний 19.05.2008 р. позивачем ОСОБА_2 за
580753,75 грн. згідно контракту (а.с.104-111)

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення первісного
позову, та відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог, виходячи з
наступного.

Згідно до вимог ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11
від 21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», судам роз'яснено, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясувати джерело і час
його придбання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонено законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не впливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", роз'яснено,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення ч.ч.4,5 ст. 71 СК
України щодо обов'язкової згоди
одного подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. У разі, коли неподільні речі не
можуть бути реально поділені між
подружжям відповідно до їх часток, суд
визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

З матеріалів справи убачається, що
сторонами не досягнуто згоди про поділ
нерухомого майна , а саме
чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 77,2 кв.м., житловою
площею 46,5 кв.м. вартістю 87297.00 грн. та
однокімнатної квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 29,1 кв.м., житловою
площею 16,7 кв.м. вартість квартири 40633.00
грн. які є неподільною річчю, а жодна із
сторін не внесла на депозитний
рахунок суду відповідної грошової суми
компенсації вартості, тому суд визнає
ідеальні частки кожного з подружжя у
спільному нерухомому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що до
відсутності правових підстав для
стягнення компенсації вартості
автомобіля марки BMW E60530i, 2008 року
випуски, д.н.з. НОМЕР_4. Як убачається з
матеріалів справи, спірний автомобіль
було відчужено у період спільного
проживання сторін.

Згідно ст.ст.10 ч.3, 27 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень, на
обґрунтування чого повинна надати суду
відповідні докази. Але відповідач
ОСОБА_4 не довела обставини, на які вона
посилалася в зустрічному позові
стосовно визнання права на грошові
кошти за проданий автомобіль БМВ в сумі
300983,30 грн.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4
ст.60 ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до ст. 10 ЦПК
України відповідач повинен довести
свої заперечення проти позову за
допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 цього ж Кодексу, що автомобіль було
продано без її згоди, а кошти
витрачені не в інтересах сім'ї.

Доводи апеляційної скарги відповідача
в частині відмови в задоволенні
поділу знаку для товарів і послуг
«Частное пердприятие «Новые окна»
колегія суддів вважає безпідставними,
такими, що не відповідають вимогам
законодавства.

Згідно ст.61 Сімейного Кодексу України -
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Згідно ст.66 Господарського кодексу
України - майно підприємства
становлять виробничі і невиробничі
фонди, інші цінності, вартість яких
відображається в самостійному балансі
підприємства.

Відповідно до ст.16 Закону «Про охорону
прав на знаки для товарів та послуг»
свідоцтво на знак дає його власнику
право використовувати знак, забороняти
іншим особам його використання без
згоди власника. Власник має право
передавати будь якій особі право на
знак згідно договору повністю, або
відносно частини зазначених у
свідоцтві товарів та послуг згідно
договору.

Відповідно до ст. 55 ГК України
суб'єктами господарювання є юридичні
особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, та фізичні
особи - громадяни, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані як підприємці. Однією з
організаційних форм господарювання є
підприємство (ст. 62 ГК України ).

Як убачається з Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб- підприємців ОСОБА_2 є
засновником ПП «НОВІ ВІКНА» та
власником знаку для товарів та послуг
«Частное предприятие НОВЫЕ ОКНА» з
оригінальним логотипом ( а.с.112-117).

Той з подружжя, хто є учасником
товариства має корпоративні права (
особисті та майнові) у повному обсязі,
самостійно здійснює належні йому
корпоративні права. Той з подружжя ,
хто не є учасником товариства, має
право на частину прибутку ( доходу)
товариства.

Таким чином знак для товарів і послуг
це лише позначення товару, яке
відрізняє товар від інших товарів або
послуг, не є матеріальним об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
використовується лише підприємством
та не може бути об'єктом поділу.

Інші доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст..ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 07 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: