Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 23 липня 2014
року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа - орган опіки та піклування
Новобузької районної державної
адміністрації Миколаївської області,
про відібрання малолітньої дитини та
визначення її місця проживання з
матір'ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та
піклування Новобузької районної
державної адміністрації Миколаївської
області, про визначення місця
проживання дітей з батьком,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 подав до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційну скаргу на вказані вище
судові рішення, що підтверджується
поштовим штемпелем на конверті, тобто з
пропуском строку, встановленого ч. 1 ст.
325 ЦПК України, відповідно до вимог
якої касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду.

У касаційній скарзі скаржник просить
поновити строк на касаційне
оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущений скаржником з
поважних причин, суд вважає за можливе
поновити його.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2,
мотивуючи свої вимоги тим, що у лютому
2014 року відповідач за її згодою у
черговий раз забрав дітей до своїх
батьків у гості, однак повернув лише
доньку та заявив, що син буде проживати
з ним. Незважаючи на те, що орган опіки і
піклування 26 лютого 2014 року визначив
місце проживання дітей з нею у АДРЕСА_1,
де створені необхідні умови для їх
проживання та виховання, відповідач
безпідставно утримує сина та
перешкоджає їх спілкуванню. У зв'язку
із зазначеним, просила визначити місце
проживання сина з нею у АДРЕСА_1 та
відібрати сина у відповідача.

У квітні 2014 року відповідач звернувся
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що позивачка не має заробітку та
доходу, а тому не в змозі утримувати
дітей, він працює водієм, проживає в
будинку своїх батьків, де вони
забезпечені кращими умовами для
проживання та виховання. У зв'язку із
наведеним, просив суд визначити місце
проживання дітей з ним.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 23 липня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено.
Постановлено негайно відібрати
малолітню дитину - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_2 та визначено
місце його проживання з матір'ю - ОСОБА_3

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. Допущено
негайне виконання рішення суду в
частині відібрання дитини і повернення
її тому, з ким вона проживала.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області від 11 вересня 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_3 Визначено місце
проживання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю
ОСОБА_3 у АДРЕСА_1. Передано
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від
батька ОСОБА_2 до його матері ОСОБА_3 за
її місцем проживання у АДРЕСА_1. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позову ОСОБА_3
відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2
задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 23 липня 2014 року та рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області від 11 вересня 2014
року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
орган опіки та піклування Новобузької
районної державної адміністрації
Миколаївської області, про відібрання
малолітньої дитини та визначення її
місця проживання з матір'ю та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - орган опіки та піклування
Новобузької районної державної
адміністрації Миколаївської області,
про визначення місця проживання дітей
з батьком.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ