Справа № 307/3077/14-ц
Провадження № 2/307/1371/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого: судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тячів цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу.
Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 31 травня 2007 року, та даний шлюб
було укладено у виконкомі
Тересвянської селищної ради,
Тячівського району Закарпатської
області, за актовим записом № 32.
Від даного шлюбу дітей немає. Майновий
В своєму позові позивачка просить суд
даний шлюб розірвати, так як причиною
розірвання шлюбу є те, що на початку
їхнього сімейного проживання у їхній
сім'ї було порозуміння та взаємна
повага, а потім між ними часто почали
виникати непорозуміння, сварки,
ревнощі, дедалі більше вони обоє
приходили до переконання, що їхній шлюб
є невдалим, у них різні погляди на
життя, по характеру вони одне одному не
За таких обставин з 2010 року фактично
їхнє подружнє життя припинилося, вони
втратили будь-який зв'язок між собою та
останнім часом у неї склалися дружні
відносини з іншим чоловіком, вони
проживають як сім'я і мають намір
зареєструвати шлюб, однак перешкодою є
формальне перебування у шлюбі з
Оскільки спільних дітей з відповідачем
вони не мають, то могли б розірвати шлюб
за взаємними заявами, але відповідач не
бажає подавати такої заяви, говорив
раніше що чинитиме їй перешкоди у
Як уже вказувалось подружнім життям з
відповідачем вони не проживають з 2010
року, їхній шлюб існує лише формально.
Оскільки шлюбні відносини між ними з
відповідачем фактично припинені з 2010
року, примирення і збереження їхнього
шлюбу вже є неможливим і недоцільним,
подальше формальне перебування у шлюбі
лише обоюдно шкодить їхнім інтересам,
перешкоджає кожному із них влаштувати
своє життя, особливо їй, оскільки без
реєстрації шлюбу проживає з іншим
чоловіком і в даний час має намір
зареєструвати шлюбні відносини, але
перешкодою для такої реєстрації шлюбу
є не розірваний шлюб із відповідачем .
Відповідно до ст.110, 112 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя і суд з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного із них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивачка в судове засідання не
з'явилася, однак надіслала до суду
заяву в якій просить суд слухати справу
у її відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, примирення
і збереження сімейних відносин є
неможливим, оскільки вона проживає у
фактичних шлюбних відносинах, але без
реєстрації шлюбу з іншим чоловіком.
Просить суд її позов задовольнити за
наявними у справі доказами.
Відповідач будучи належним чином
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, не повідомив суд про причини
неявки, тому суд вважає, що справу слід
розглянути у його відсутності на
підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних міркувань.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. За ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 11 цього ж кодексу передбачено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. У
статті 27 ЦПК України , поряд з іншими
правами та обов'язками осіб, які беруть
участь у справі вказано і право брати
участь у судових засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Не дивлячись на вказані вище норми
закону позивачка попросила розглядати
справу у її відсутності, чим позбавила
суд можливості допитати її у якості
свідка, і не надала жодного доказу, який
би підтверджував вказані нею у
позовній заяві обставини. Приєднане до
справи свідоцтво про шлюб, не може
бути визнане судом достатнім доказом
для розірвання шлюбу.
Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 110, 112 СК України, суд,
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу зареєстрованого 31
травня 2007 року у виконкомі
Тересвянської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області, за актовим записом № 32, -
Судові витрати покласти на позивачку.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Тячівського

районного суду:
С.М. Ляшко