Черкаський районний суд Черкаської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2014 року
м.
Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого судді Смоляра
О.А.

при секретарі Зарубі
Н.М.

з участю прокурора Савченка
С.В.

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом прокурора Черкаського
району до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Черкаської райдержадміністрації,
третя особа без самостійних вимог ДП
«Черкаське лісове господарство» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження РДА, визнання державних
актів на право власності недійсними, -

ВСТАНОВИВ

Прокурор Черкаського району звернувся
до суду з указаним позовом, мотивуючи
тим, що відповідно до розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації від 20.12.2007р. №428 «Про
передачу земельних ділянок у власність
громадян для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради», затверджено проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для .будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,7986га за рахунок
лісів 1-ї групи ДП «Черкаське лісове
господарство» в адміністративних
межах Свидівоцької сільської ради
Черкаського району Черкаської області
за межами населеного пункту та
передано земельні ділянки у власність
8-ми громадянам, в т.ч. і ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4. На підставі розпорядження
голови Черкаської РДА. вказані
громадяни отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.

Позивач вказує, що земельні
ділянки передані цим громадянам для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що не є
лісогосподарською потребою. Водночас,
вказана земельна ділянка на момент
здійснення передачі відносилась до
категорії земель лісогосподарського
призначення та перебувала у постійному
користуванні ДП «Черкаське лісове
господарство». Тобто, Черкаська РДА
порушила вимоги п.3 ч.1 ст.32 Лісового
кодексу України.

Станом на момент прийняття
оспорюваного розпорядження
повноваження щодо розпорядження
земельними лісовими ділянками площею
до 1га, що перебувають у державній
власності, на відповідній території за
межами населених пунктів, було надано
обласним державним адміністраціям, що
передбачено п.5 ч.1 ст.32 Лісового кодексу
України.

Прокурор вказує, що перед передачею у
власність земельної лісової ділянки,
що перебуває у державній власності, має
проводитись її вилучення у постійного
користувача, яким на момент видання
розпорядження являлось ДП «Черкаське
лісове господарство», чого здійснено
не було. Тому, Черкаська РДА не мала
повноважень і щодо вилучення вказаної
земельної ділянки, оскільки остання
знаходиться за межами населеного
пункту і надавалась у власність не для
цілей, встановлених п.п.а), б), в) ч.5 ст.149
ЗК України.

Прокурор вказує, що зі змісту висновку
ДП «Черкаське лісове господарство»
№1308-03 від 2007р. вбачається, що він не є
добровільною відмовою від права
постійного користування, а є згодою на
вилучення земельної ділянки для
суспільних та інших потреб в розумінні
ст.149 ЗК України. Згідно ст.142 ЗК України
відмова від права користування може
бути лише на користь держави чи органу
місцевого самоврядування, а не на
користь будь-якої юридичної чи
фізичної особи. Тому, у разі
добровільної відмови ДП «Черкаське
лісове господарство» від земельної
ділянки на користь осіб яким були
передані земельні ділянки це є
порушенням ст.142 ЗК України.

Оспорюваним розпорядженням РДА
порушено п.ґ) ч.4 ст.84 ЗК України щодо
неможливості передання земель
лісогосподарського призначення у
приватну власність із земель державної
власності. Повноваження з передачі у
власність земельних ділянок у
власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
межами населеного пункту районним
державним адміністраціям не надано.
Вказівки в земельному законодавстві
щодо можливості розпорядження
земельними ділянками житлової та
громадської забудови за межами
населеного пункту саме районними
державними адміністраціями відсутні.
Оспорюваним розпорядженням РДА
фактично змінено цільове призначення
спірної земельної ділянки, однак у
місцевої державної адміністрації
відсутні повноваження щодо вилучення
земель лісогосподарського призначення
державної форми власності, що
розташовані за межами населеного
пункту для нелісогосподарських потреб.
А тому, виконання вимог ст.20 ЗК України
щодо зміни цільового призначення
земель саме органами виконавчої влади,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, в даному випадку є
неможливим. Також, був порушений
порядок зміни цільового призначення
земельної ділянки, зокрема вимоги ст.57
ЛК України.

В судовому засіданні прокурор Савченко
С.В. позов підтримав, просив суд його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві. визнати незаконним та
скасувати розпорядження Черкаської
РДА №428 від 20.02.2007р. в частині
припинення права користування та
надання у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 земельних ділянок; визнати
недійсними державні акти на землю, що
видані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
підставі вказаного розпорядження.

Представник відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_1 заперечив щодо
позовних вимог прокурора, просив в
задоволенні позову відмовити повністю,
подавши письмове заперечення,
мотивуючи тим, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів в
обґрунтування позову; позов є
безпідставним, позовні вимоги повністю
недоведені позивачем; посилання
позивача на відсутність у Черкаської
РДА повноважень на розпорядження
спірною земельною ділянкою є
необґрунтованими і надуманими. ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ніяких порушень закону щодо
отримання у власність спірних
земельних ділянок не вчиняли, а
правомірно набули право власності на
спірну земельну ділянку з дотриманням
встановленого порядку. Крім того
заявив клопотання про застосування
позовної давності для звернення
прокурора до суду (ч. 4 ст. 267 ЦК України)
в обґрунтування якого вказав, що на
виконання завдання прокуратури
Черкаської області щодо законності
виділення земельних ділянок 15 липня 2008
року та 22 жовтня 2008 року прокурором
Черкаського району Черкаської області
витребувано з Черкаської РДА
розпорядження райдержадміністрації за
II півріччя та поточний 2008 рік, яким
проводилось виділення земельних
ділянок. Згідно супровідного листа від
27 жовтня 2008 року № 01-19/1889 Черкаська РДА
направила копії розпоряджень, якими
проводилось виділення земельних
ділянок в 2007 та 2008 роках, в тому числі і
розпорядження № 428 від 20 грудня 2007 року.

Відповідач:
Черкаська РДА, третя особа ДП
«Черкаське лісове господарство»в
судове засідання повторно не з'явився,
неповідомивши про причину неявки, та
надали до суду письмові заперечення,
просили суд в задоволенні позову
відмовити оскільки спірне
розпорядження прийняте у
відповідності до вимог закону. Крім
того відповідач - Черкаська РДА в
запереченні заявив клопотання про
застосування при вирішенні спору
строку позовної давності, в
обґрунтування чого вказав, що на запит
прокурора згідно супровідного листа
від 27 жовтня 2008 року № 01-19/1889 Черкаська
РДА направила копії розпоряджень,
якими проводилось виділення земельних
ділянок в 2007 та 2008 роках, в тому числі і
розпорядження № 428 від 20 грудня 2007 року,
а тому вважає, що прокурором пропущено
строк позовної давності при зверненні
до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступні фактичні обставини
справи.

Відповідно до розпорядження голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 20.12.2007р. №428 «Про
передачу земельних ділянок у власність
громадян для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради», затверджено проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для .будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,7986га за рахунок
лісів 1-ї групи ДП «Черкаське лісове
господарство» в адміністративних
межах Свидівоцької сільської ради за
межами населеного пункту та передано
земельні ділянки у власність 8-ми
громадянам, в т.ч. і ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4. На підставі розпорядження
голови Черкаської РДА. вказані
громадяни отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.

При вирішенні даного спору суд вважає
необхідним керуватись наступним.

Згідно ч.1 ст.149 ЗК України земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч.2 ст.149 ЗК України вилучення
земельних ділянок провадиться за
згодою землекористувачів на підставі
рішень Кабінету Міністрів України,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих державних
адміністрацій, сільських, селищних,
міських рад відповідно до їх
повноважень.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування, що
передбачено частинами 7, 8, 9 ст.118 ЗК
України.

Судом встановлено, що спірні земельні
ділянки передано вказаним громадянам
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що не є
лісогосподарською потребою. Водночас,
вказана земельна ділянка на момент
здійснення передачі відносилась до
категорії земель лісогосподарського
призначення та перебувала у постійному
користуванні ДП «Черкаське лісове
господарство». Тобто, Черкаська РДА
порушила вимоги п.3 ч.1 ст.32 Лісового
кодексу України.

Станом на момент прийняття
оспорюваного розпорядження
повноваження щодо розпорядження
земельними лісовими ділянками площею
до 1га, що перебувають у державній
власності, на відповідній території за
межами населених пунктів, було надано
обласним державним адміністраціям, що
передбачено п.5 ч.1 ст.32 Лісового кодексу
України.

Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України
районні державні адміністрації на їх
території вилучають земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті. Тому, Черкаська
РДА не мала повноважень і щодо
вилучення вказаної земельної ділянки,
оскільки остання знаходиться за межами
населеного пункту і надавалась у
власність не для цілей, встановлених
п.п.а), б), в) ч.5 ст.149 ЗК України.

Зі змісту висновку ДП «Черкаське
лісове господарство» №1308-03 від 11.2007р.,
що наявний в матеріалах справи,
вбачається, що даний висновок не є
добровільною відмовою від права
постійного користування, а є згодою на
вилучення земельної ділянки для
суспільних та інших потреб в розумінні
ст.149 ЗК України. Згідно ст.142 ЗК України
відмова від права користування може
бути лише на користь держави чи органу
місцевого самоврядування, а не на
користь будь-якої юридичної чи
фізичної особи. В судовому засіданні
представник ДП «Черкаське лісове
господарство» Сторчоус О.В. пояснив, що
відбулась добровільна відмова
підприємства від вказаної земельної
ділянки на користь вказаних громадян
що є порушенням вимог ст.142 ЗК України.

Судом встановлено, що оспорюваним
розпорядженням РДА порушено п.ґ) ч.4 ст.84
ЗК України щодо неможливості передання
земель лісогосподарського призначення
у приватну власність із земель
державної власності. Повноваження з
передачі у власність земельних ділянок
у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
межами населеного пункту районним
державним адміністраціям не надано.
Вказівки в Земельному законодавстві
щодо можливості розпорядження
земельними ділянками житлової та
громадської забудови за межами
населеного пункту саме РДА відсутні.
Оспорюваним розпорядженням РДА
фактично змінено цільове призначення
спірної земельної ділянки, однак у
місцевої державної адміністрації
відсутні повноваження щодо вилучення
земель лісогосподарського призначення
державної форми власності, що
розташовані за межами населеного
пункту для нелісогосподарських потреб.
А тому, виконання вимог ст. 20 ЗК України
щодо зміни цільового призначення
земель саме органами виконавчої влади,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, в даному випадку є
неможливим.

Вимоги щодо зміни цільового
призначення земельної лісової ділянки
передбачені нормами статті 57 Лісового
кодексу України (у чинній на час
виникнення спірних правовідносин
редакції). Зокрема, ч.3 ст.57 ЛК України
встановлює, що зміна цільового
призначення земельних лісових ділянок
здійснюється за погодженням з органами
виконавчої влади з питань лісового
господарства та з питань охорони
навколишнього природного середовища
Автономної Республіки Крим,
територіальними органами центральних
органів виконавчої влади з питань
лісового господарства та охорони
навколишнього природного середовища.
Частина друга ст.57 ЛК України
передбачає, що зміна цільового
призначення земельних лісових ділянок
з метою їх використання для житлової,
громадської і промислової забудови
провадиться переважно за рахунок площ,
зайнятих чагарниками та іншими
малоцінними насадженнями. Як
встановлено, Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області надано
висновок №1451 від 05.12.2007р. про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, який не
містить погодження щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки. ІІри цьому, спірна земельна
ділянка відведена за рахунок площ,
зайнятих лісами І групи. Крім цього, в
проектах відведення земельних ділянок
відсутній висновок територіального
органу центрального органу виконавчої
влади з питань лісового господарства
щодо погодження зміни цільового
призначення земельної ділянки. З
викладеного вбачається, що був
порушений порядок зміни цільового
призначення земельної ділянки, зокрема
вимоги ст.57 ЛК України.

Тому суд вважає, що розпорядження
Черкаської РДА №428 від 20.12.2007р. «Про
передачу земельних ділянок у власність
громадян для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради» в частині надання у
власність вказаним громадянам
земельних ділянок, - є таким, що
прийнято з порушенням діючого
законодавства, а відповідно і державні
акти на земельні ділянки були видані
неправомірно.

При розгляді клопотання про
застосування позовної давності суд
курується наступним:
Судом встановлено, що на виконання
завдання прокуратури Черкаської
області щодо законності виділення
земельних ділянок 15 липня 2008 року та 22
жовтня 2008 року прокурором Черкаського
району Черкаської області витребувано
з Черкаської РДА розпорядження
райдержадміністрації за II півріччя та
поточний 2008 рік, яким проводилось
виділення земельних ділянок. Згідно
супровідного листа від 27 жовтня 2008 року
№ 01-19/1889 Черкаська РДА направила копії
розпоряджень, якими проводилось
виділення земельних ділянок в 2007 та 2008
роках, в тому числі і розпорядження № 428
від 20 грудня 2007 року. Копії відповідних
листів-запитів та вищезазначеного
супровідного листа було надано
сторонами в судовому засіданні.
Таким чином, судом встановлено,
що в жовтні-листопаді 2008 року
розпорядження № 428 від 20 грудня 2007 року,
яке є предметом оскарження по даній
справі було предметом дослідження
прокуратури Черкаського району
Черкаської області.
Крім того,
сторонами було надано ксерокопію
адміністративного позову прокурора
Черкаського району Черкаської області
до Черкаської районної державної
адміністрації в порядку ст. 104 КАС
України про визнання незаконним
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації № 108 від 17
квітня 2008 року «Про передачу у
власність земельних ділянок для
будівництва і обслуговування жилих
будинків, господарських будівель і
споруд», з якого вбачається, що
прокурор звертався до Черкаського
окружного адміністративного суду 17
вересня 2010 року (згідно штампу вхідної
кореспонденції суду на
адміністративній позовній заяві) з
адміністративною позовною заявою про
визнання незаконним розпорядження
Черкаської РДА № 108 від 17 квітня 2008 року
«Про передачу у власність земельних
ділянок для будівництва і
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд», а
тому на той час прокуратурі
Черкаського району достовірно було
відомо про наявність розпорядження
Черкаської РДА, яка є предметом
оскарження цивільного позову.

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли прокурор
довідався або міг довідатися про
порушення інтересів держави, тобто з
моменту, коли Черкаською РДА
направлено копію розпорядження, яке
являється предметом спору по даній
справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор звернувся до суду лише 11
березня 2014 року, тобто із значним
пропуском термінів з часу дослідження
оспорюваного розпорядження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, який
діяв на момент прийняття розпорядження
№ 428 від 20 грудня 2007 року, позовна
давність не поширюється на вимоги
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акту органу
державної влади, органу влади АРК або
органу місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
встановлення порядку здійснення
судочинства» від 20 грудня 2011 року, яким
виключено п. 4 з ч. 1 ст. 268 ЦК України, та
згідно з п. 5 Прикінцевих та Перехідних
положень даного закону, відповідно до
якого протягом трьох років з дня
набрання ним чинності (тобто до 15 січня
2015 року) особа має право звернутися до
суду з позовом про визнання незаконним
правового акта органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи.

При цьому особа може звернутися до суду
з такими вимогами лише за умови, якщо
строк їх пред'явлення, встановлений
положеннями ЦК України, що діяли до
набрання цим Законом, не сплинув на
момент набрання чинності цим Законом.

Як вже зазначалося вище, розпорядження
№ 428 від 20 грудня 2007 року на адресу
прокуратури направлялося Черкаською
РДА супровідним листом № 01-19/1889 від 27
жовтня 2008 року. Таким чином, на момент
набрання чинності ЗУ «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства» від 20 грудня 2011 року
прокуратура Черкаського району
Черкаської області вже пропустила
трирічний строк (загальний строк
позовної давності, який розпочинається
з листопада 2008 року (моменту, коли
прокуратура витребувала та дослідила
розпорядження № 428 від 20 грудня 2007
року), а тому прокурор Черкаського
району Черкаської області втратив
право звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним правового акта
органу місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи за пропуском строку
позовної давності що є підставою для
відмови у позові.

Судові витрати у відповідності ст.88 ЦПК
України суд покладає на рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 257, 267 ЦК України,
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову прокурора
Черкаського району до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,, Черкаської
райдержадміністрації, третя особа без
самостійних вимог ДП «Черкаське лісове
господарство» про визнання незаконним
та скасування розпорядження РДА № 428
від 20 грудня 2007 року, визнання
державних актів на право власності
недійсним - відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Черкаський районний суд Черкаської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. А. Смоляр