Провадження № 2/127/561/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кириленка М.
М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської
ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з
позовом до Вінницької міської ради про
визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер чоловік
позивача - ОСОБА_3. ОСОБА_3 та ОСОБА_1
разом із донькою проживали в АДРЕСА_1.
Дана квартира була надана ОСОБА_3
відповідно до ордера № 4567/65, виданного
на підставі рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
народних депутатів № 457 від 22.07.1982 року.
До складу вказаної квартири входять: 1
кімната площею 17,3 кв. м., кухня, площею 7,3
кв. м., вбиральня (сполучена) площею 3,2
кв. м., коридор площею 4,0 кв. м., кладова
площею 1,4 кв. м. Станом на теперішній час
вартість даної квартири становить 52
537,00 гривень. На випадок своєї смерті
ОСОБА_3 не залишив заповіт, а тому після
його смерті відкрилась спадщина за
законом. Після смерті ОСОБА_3 позивач,
як спадкоємець першої черги
спадкування за законом, в строк
передбачений ст. 1270 ЦК України, а саме
16.04.2013 року з метою оформлення права на
спадщину звернулась до Третьої
Вінницької державної нотаріальної
контори, що підтверджується Витягом
про реєстрацію в Спадковому реєстрі №
33774010 від 16.04.2013 року. Крім позивача,
єдиним спадкоємцем першої черги
спадкування за законом, є ОСОБА_4, яка
відмовився від прийняття спадщини на
користь позивача, що підтверджується
довідкою № 1044 від 28.08.2013 року. Згідно
листа № 849/02-31 від 05.08.2013 року позивачеві
було відмовлено у видачі сідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
реєстрація права власності на квартиру
АДРЕСА_1 не проводилась та зазначено, що
у разі смерті власника нерухомого
майна, первинна реєстрація права
власності на яке не була проведена,
питання визнання належності цього
майна попередньому власнику та
наступного його власника (спадкоємця)
повинно вирішувати в судовому порядку.
ОСОБА_3 за час свого життя повністю вніс
пай в сумі 4 600,25 карб. за однокімнатну
кооперативну квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 6».
Тому озивач ввжає, що має законне право
на отримання у спадщину майна, що
належало її чоловікові - ОСОБА_3

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
визнання за ОСОБА_1 права власності в
прядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року, на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 33,2 кв.м., до складу якої входять:
кімната площею 17,3 кв.м., кухня площею 7,3
кв.м., вбиральня (сполучена) площею 3,2
кв.м., коридор площею 4,0 кв.м., кладова
площею 1,4 кв.м

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, аргументуючи
мотивами, викладеними в позовній заяві
та просила суд вимоги задовольнити.

Представник відповідача при вирішенні
даного питання поклався на розсуд суду.

По справі встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого 03.10.1982 року
Пиківською сільською радою
Калинівського району Вінницької
області, шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
03.10.1982 року, запис № 41. Прізвище дружини
після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого відділом ДРАЦС
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Вінниці, про
що 29.01.2013 року складено відповідний
актовий запис № 294. (а.с. 5)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_1.

Третьою вінницькою державною
нотаріальною конторою позивачу було
повідомлено про неможливість видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки реєстрація права
власності на квартиру АДРЕСА_1 не
проводилась. (а.с. 20)

В судовому засіданні оглянуто і
досліджено матеріали спадкової справи
№ 172/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
року ОСОБА_3. Згідно матеріалів даної
спадкової справи вбачається, що до
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори звернулись:
ОСОБА_1 (дружина) із заявою про
прийняття спадщини та ОСОБА_4 (дочка),
яка подала заяву про відмову від
прийняття належної їй частки спадщини
на користь ОСОБА_1 (а.с. 52-65)

Судом встановлено, що 22.07.1982 року
виконавчим комітетом міської Ради
народних депутатів м. Вінниці було
видано ордер № 4567/65 ОСОБА_3, сім'я якого
складається з одного чоловіка, на право
зайняття квартири АДРЕСА_1. Ордер
видано на підставі рішення виконкому м.
Вінниці № 457 від 22.07.1982 року. (а.с. 8-15)

Згідно рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради народних
депутатів № 200 від 04.06.1987 року змінено
нумерацію будинку по АДРЕСА_1. (а.с. 25-27)

В судовому засіданні оглянуто і
досліджено матеріали
інвентаризаційної справи № 80110 на
об'єкт нерухомого майна, розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 2672 та копії особового
рахунку № НОМЕР_3, виданих МКП «ЖЕК № 6»
17.09.2013 року, в квартирі АДРЕСА_1
проживають: квартиронаймач - ОСОБА_3
(вибув 06.03.2013 року), дружина - ОСОБА_1 (з
02.02.1983 року), дочка - ОСОБА_4 (з 02.11.1989
року). (а.с. 7, 24)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 будучи членом
житлово-будівельного кооперативу
здійснював паєнагромадження, і згідно
довідки, виданої МКП «ЖЕК № 6», повністю
вніс пай за однокімнатну кооперативну
квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 23) Однак, як
вбачається з матеріалів справи, право
власності на дану квартиру ОСОБА_3 не
зареєстрував.

На момент здійснення паєнагромадження
правовідносини регулювалися Законом
України «Про власність».

Статтею 15 Закону України «Про
власність», який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, було
передбачено, що член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно.

Згідно ст. 137 ЖК Української РСР, в
редакції, що діяла на момент виникнення
правовідносин, порядок організації та
діяльності житлово-будівельних
кооперативів установлювався
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом,
Примірним статутом
житлово-будівельного кооперативу та
іншими актами законодавства
Української РСР. Примірний статут
житлово-будівельного кооперативу
затверджується Радою Міністрів
Українській РСР.

Згідно п. 19 Примірного статуту ЖБК,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186,
жилий будинок (будинки) і надвірні
будівлі належать житлово-будівельному
кооперативу на праві кооперативної
власності (крім квартир у цьому
будинку, за які громадянами повністю
внесено пайові внески) і не можуть
бути у нього вилучені, продані або
передані ним як у цілому, так і
частинами (квартири, кімнати) ні
організаціям, ні окремим особам, за
винятком передачі, здійснюваної при
ліквідації кооперативу.

Суд звертає увагу на той значний факт,
що сам вступ до ЖБК не створює для
пайовика права власності на отримання
ним квартири до того часу, поки він не
виплатить пай повністю. Власником
житлового будинку і переданих грошових
коштів до цього моменту є кооператив, і
тільки член ЖБК, який повністю вніс
свій пайовий внесок за житлове
приміщення, надане йому в користування,
набуває право власності на нього.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ також, звернув увагу на те, що у
разі смерті члена
житлово-будівельного, садівницького
товариства, якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, але свідоцтво про
право власності не отримав, квартира в
житлово-будівельному кооперативі та
житловий будинок у садівницькому
товаристві входять до складу спадщини
(інформаційний лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013
року).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлим ОСОБА_3
заповіт не складався, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Оскільки позивач є тою з подружжя, що
пережила померлого, тому відповідно до
ст. 1261 ЦК України, має право на
спадкування за законом у першу чергу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 - дочка
спадкодавця, скориставшись своїм
правом, відмовилась від прийняття
спадщини на користь спадкоємиці
ОСОБА_1, звернувшись до нотаріуса
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною.

Судом у відповідності до ч. 6 ст. 1273 ЦК
України встановлено, що ОСОБА_4 не
відкликала своєї заяви про відмову від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого для її прийняття.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину. Але, це положення закону
треба сприймати у контексті статусу
спадкоємця у певні проміжки часу,
оскільки редакція даної норми має
широкий зміст. Якщо особи не можуть
довести свої права на спадщину, то
відповідні факти, з якими пов'язується
виникнення права на спадкування,
встановлюються судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що
одним із способів захисту судом
цивільних прав та інтересів особи є
визнання права.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визнання за ОСОБА_1 права
власності в прядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Вінниці, на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 33,2
кв.м., до складу якої входять: кімната
площею 17,3 кв.м., кухня площею 7,3 кв.м.,
вбиральня (сполучена) площею 3,2 кв.м.,
коридор площею 4,0 кв.м., кладова площею
1,4 кв.м.

Враховуючи клопотання позивача про
залишення судових витрат за позивачем,
суд прийшов до висновку про залишення
судових витрат за позивачем.

Відповідно до наведеного вище та
керуючись Конституцією України, ст.ст.
15, 16, 319, 321, 328, 1217, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222,
ст.ст. 1223, 1258, 1259, 1261, 1268, 1273, 1296 ЦК
України, ст. 60, ч. 1 ст. 61, ст. 63, ч. 1 ст. 69, ч.
1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України, ч. 1 ст. 3,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
прядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року в м. Вінниці, на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 33,2 кв.м., до складу
якої входять: кімната площею 17,3 кв.м.,
кухня площею 7,3 кв.м., вбиральня
(сполучена) площею 3,2 кв.м., коридор
площею 4,0 кв.м., кладова площею 1,4 кв.м.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: