22-ц/775/1518/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Попової С.А.,

суддів
Баркової Л.Л., Сорока Г.П.,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 02 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Фірма верхнього одягу «Фея» про
визнання незаконним та скасування
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з даним позовом, посилаючись на
наступне. З 1998 року позивачка працює в
ПАТ «ФіВО «Фея», займаючи з 2002 року
посаду начальника експериментального
цеху. Адміністрацією підприємства
28.11.2013р. було видано наказ № 176, з яким
вона ознайомлена 02.12.2013р., про
накладення на неї дисциплінарного
стягнення у вигляді догани за нібито
виконання нею роботи, що не була
доручена керівництвом, з пошиття
півпальто моделі М-213 в особистих цілях.
Однак, таке формулювання є неправдивим,
оскільки вона, як
матеріально-відповідальна особа
ввірених цінностей, виявивши дефект
зразку продукції, намагалась вжити
заходи по його відновленню задля
збереження та забезпечення
безперебійної, якісної та ефективної
діяльності підприємства, що не може
вважатись дисциплінарним проступком.
Накладаючи стягнення, роботодавець не
зважив на вимоги ч. 3 ст. 149 КЗпП України,
не врахувавши ступеню тяжкості
проступку, заподіяну шкоду, обставини,
за яких вчинено проступок, і попередню
її роботу. У зв'язку з чим просила
скасувати, як незаконний, наказ № 176 про
оголошення їй догани, та в порядку
компенсації моральної шкоди, що
полягає у душевних стражданнях від
грубого порушення роботодавцем її
трудових прав, стягнути з відповідача
10000грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 02 вересня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ
«ФіВО «Фея» про визнання незаконним та
скасування наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач ОСОБА_1, посилаючись в
апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права просить рішення
суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки ОСОБА_1, яка підтримала
доводи апеляційної скарги, заперечення
проти скарги представника відповідача
ПАТ «ФіВО «Фея» - Романюка А.В.,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебуває у трудових
правовідносинах з ПАТ «ФіВО «Фея» з
27.11.1998р. по теперішній час, в тому числі
з 2002р. займаючи посаду начальника
експериментального цеху.

25.11.2013р. ОСОБА_1 виконувала роботу, яка
не була їй раніше доручена
керівництвом, а саме пошиття півпальто
моделі М-213 в особистих цілях, без
оформлення в установленому порядку
дозволів на переміщення не облікованих
товаро-матеріальних цінностей, чим
порушила внутрішній трудовий
розпорядок підприємства, допустила
нецільове використання обладнання,
енергоресурсів підприємства та праці
підлеглих працівників підприємства.

Допущений позивачкою проступок потяг
необґрунтоване витрачання ресурсів
підприємства: витрати по використанню
електроенергії за 2 години роботи
дублюючого пресу С 1400 МР-S - 42,16грн.,
витрати по заробітній платі двох
кравців по дублюванню півпальто М-213 -
11,52гн. і по виготовленню розкладки
лекал та розкрою однієї одиниці цього
півпальто - 25,19грн. (а.с.37, 40, 41).

Внаслідок цього наказом ПАТ «ФіВО
«Фея» № 176 від 28.11.2013р. ОСОБА_1 оголошено
догану за неналежне виконання своїх
обов'язків, порушення вимог ст.ст. 18, 21,
30, 139 КЗпП України, п.п. 2.1, 2.3, 2.5, 2.7, 2.10, 2.14,
2.23 Посадової інструкції начальника
експериментального цеху, неналежне
використання права передбаченого
пунктом 3.5 Посадової інструкції,
порушення п. 2.1 розділу 5 та пункту 6.2
Положення «Про пропускний та
внутрішньооб'єктовий режим» ПАТ «ФіВО
«Фея». З наказом позивачка ознайомлена
згідно її розписки 02.12.2013р.

Підставою для застосування
дисциплінарного стягнення стали:
доповідна начальника виробничого
відділу ПАТ «ФіВО «Фея» Сак Л.В.,
інформаційні листи начальника
розкройно-підготовчої дільниці ОСОБА_4,
пояснювальні кравчинь ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розкладника лекал ОСОБА_7, доповідна
директора з виробництва Чако Є.О., акт
від 25.11.2013р. про виїмку частин крою
півпальто, згідно змісту якого
виявлено непередбачену плановим
завданням роботу кравців і розкладника
лекал експериментального цеху з
дублювання деталей кроя пальтової
тканини чорного кольору на півпальто
моделі М-213 в особистих цілях ОСОБА_1 із
застосуванням обладнання
(дублювального пресу С1400 МР-S) і
ресурсів підприємства (електроенергія,
трудовитрати).

У своїй пояснювальній від 25.11.2013р.
ОСОБА_1 зазначила, що вона особисто
прийняла рішення перешити дефектний
зразок півпальто з використанням праці
кравців її цеху.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з дотримання вимог трудового
законодавства при накладенні
дисциплінарного стягнення на
позивачку, доведення факту неналежного
виконання нею трудових обов'язків,
регламентованих законом і
нормативними актами підприємства, що
виключає можливість задоволення її
позову про скасування, як незаконного
наказу № 176 і відшкодування моральної
шкоди за рахунок роботодавця.

З такими висновками не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України
працівники зобов"язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу,
додержуватися трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 ч. 2 КЗпП України у
трудових колективах створюється
обстановка нетерпимості до порушень
трудової дисципліни, суворої
товариської вимогливості до
працівників, які несумлінно виконують
трудові обов"язки. Щодо окремих
несумлінних працівників
застосовується в необхідних випадках
заходи дисциплінарного і громадського
впливу.

Стаття 147 ч. 3 КЗпП України передбачає
накладення стягнення за порушення
трудової дисципліни за законодавством,
статутами і положеннями про
дисципліну.

За положеннями ст. 142 КЗпП України
трудовий розпорядок на підприємствах
визначається правилами внутрішнього
трудового розпорядку, які
затверджуються трудовими колективами
за поданням власника або упоноваженого
ним органу і виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника) на
основі типових правил.

Пунктами 3.1, 3.2., 3.3. Правил внутрішнього
трудового розпорядку ПАТ «ФіВО «Фея»
визначено, що працівники зобов'язані
працювати чесно та добросовісно,
виконувати трудову дисципліну,
виконувати весь робочий час для
продуктивної праці, дотримуючись
дисципліни праці; своєчасно та
ретельно виконувати роботу по
завданням, норми виробки та нормативні
виробничі завдання, добиватися
перевиконання цих норм; дотримуватися
технологічної дисципліни, не допускати
браку в роботі та покращувати якість
продукції.

Аналогічно умовами Колективного
договору підприємства у п.п. 2.8-2.13
визначено зобов'язання працівників
виконувати виключно функціональних
обов'язків та розпоряджень
адміністрації, дотримуватись ПВТР,
зберігати власність підприємства із
поліпшенням економічних показників
підприємства тощо.

За положеннями Посадової інструкції
начальника експериментального цеху
ПАТ «ФіВО «Фея», затвердженою 09.12.2009р.,
до посадових обов'язків позивачки
входять: здійснення керівництва
виробничо-господарською діяльністю
цеха (п. 2.1); забезпечення проведення
робіт з розробки і освоєння нових видів
виробів, застосування нових матеріалів
у проектованих видах продукції,
поліпшення якості і збільшення випуску
продукції, економне витрачання
матеріально-сировинних ресурсів (п. 2.3);
контроль виконання нормових завдань
працівниками цеху, забезпечення обліку
їх роботи (п. 2.6); забезпечення
правильності і своєчасності
оформлення первинних документів
обліку робочого часу, виробітку,
заробітної плати (п. 2.7); проведення
роботи по економії всіх видів ресурсів
(п. 2.14); забезпечення підвищення
ефективності роботи цеху, раціональна
розстановка працівників, вжиття
заходів з підвищення їх творчої
активності (п. 2.18); дотримання особисто
та забезпечення виконання підлеглим
персоналом правил внутрішнього
трудового законодавства (п. 2.23);
розпорядження в установленому порядку
ресурсами цеху, забезпечення
економічно ефективного використання
матеріальних і енергетичних ресурсів
(п. 3.5) тощо.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі і повідомляється працівникові
під розписку.

В суді апеляційної інстанції позивачка
пояснила, що внаслідок утворення
розрізу на рукаві пальто вона вважала
за необхідне відновити зразок новим
пошиттям нового пальто аби до неї не
було в майбутньому пред'явлено
матеріальних претензій з боку
роботодавця в ході прийдешньої
інвентаризації. Для виконання цих
робіт і використання матеріалу і
ресурсів підприємства вона
карту-завдання від начальника
виробничого цеху Сак Л.В. не отримувала,
використала залишки тканини, що
залишились від минулих замовлень.

У п. 2.1 Положення «Про пропускний і
внутрішньооб'єктовий режим» ПАТ «ФіВО
«Фея», затвердженого 09.04.2013р.,
врегульовано режим, яким має виключати
можливість безконтрольного проходу
громадян на територію підприємства,
внесення та винесення
товарно-матеріальних цінностей без
оформлення документів у встановленому
порядку. А за п. 6.2 цього Положення від
співробітників підприємства
вимагається дотримання високого рівня
трудової дисципліни, чітке виконання
всіх правил, інструкцій на кожному
окремому робочому місці.

Як з'ясовано, під час незапланованої
підприємством роботи з пошиву
півпальто моделі М-213 позивачкою
використана тканина - драп чорного
кольору, який не надходив на фабрику і
якого на складі сировини немає.

Тому цілком обґрунтованим є
поставлення в провину позивачці не
оформлення нею в установленому порядку
дозволів на переміщення цієї тканини
по підприємству всупереч положенням 2.1
розділу 5 і п. 6.2 Положення «Про
пропускний і внутрішньооб'єктовий
режим».

Як в ході розгляду справи в суді першої
інстанції, так і в апеляційному суді не
здобуто доказів виконання позивачкою
роботи за рахунок ресурсів
підприємства саме в інтересах ПАТ
«ФіВО «Фея». Відсутні в матеріалах
справи відомості щодо поінформування
ОСОБА_1 адміністрації підприємства до
виконання нею робіт з пошиття пальто
про пошкодження зразку і доцільність
його відновлення - пошкодження зразку
продукції, окрім посилань на це самої
позивачки, не зафіксовано будь-якими
обліковими документами по
підприємству.

Колегія суддів впевнилась, що ОСОБА_1 не
отримувала згоди адміністрації на
відновлення зразку моделі, а розпочаті
роботи з пошиття півпальто моделі М-213
здійснювались без отримання
карти-завдання на виріб від
виробничого підрозділу або інших
способів фіксації надання
керівництвом підприємства такого
завдання.

Також відсутні відомості щодо
пред'явлення до 25.11.2013р. позивачці
будь-яких претензій з боку роботодавця
щодо утворення дефекту на
експериментальному зразку.

У порушення п. 2.7 Посадової інструкції
позивачка не забезпечила правильність
оформлення первісних документів з
обліку робочого часу, виробітку,
заробітної плати, зокрема з покрою
півпальто моделі М-213.

Акцентування в апеляційній скарзі
позивачки на тому, що вона вважала себе
матеріально-відповідальною особою за
збереження зразків продукції, зокрема
того, що намагалась переробити (мод.
М-1509), не спростовує доведеного
матеріалами справи в їх сукупності
факту виконання незапланованої роботи
25.11.2013р. з пошиття півпальто моделі М-213,
що їй постановлено в провину в
оскаржуваному наказі.

Так, дійсно, 11.09.2009р. ПАТ «ФіВО «Фея» з
ОСОБА_1 уклало договір про повну
матеріальну відповідальність ввірених
матеріальних цінностей підприємства.

Втім, як аналогічний договір про
передання директору з виробництва Чако
Є.О. матеріальних цінностей
експериментального цеху у червні 2013р.,
що є чинним і не скасованим в
установленому законом порядку, так і
суб'єктивні посилання ОСОБА_1 на
порушення у акті від 19.06.2013р. про
передання Чако Є.О. матеріальних
цінностей та те, що саме вона була
матеріально-відповідальною особою, в
т.ч. за збереження у цілісності зразку
продукції - не спростовують факту
виконання позивачкою роботи за рахунок
ресурсів підприємства без дозволу і
планувального завдання адміністрації,
тобто у особистих цілях.

Такі дії, не передбачені плановим
завданням, із застосуванням обладнання
і ресурсів підприємства (дублювального
пресу С1400 МР-S, електроенергія, трудовий
ресурс) вчинені позивачкою всупереч
положенням КЗпП України, ПВТР,
Посадової інструкції, Положення «Про
пропускний і внутрішньооб'єктовий
режим», що обгрунтовано було втілено у
наказі № 176 від 28.11.2013р. про накладення
на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Роботодавець вчинив, як вірно
перевірив суд першої інстанції дії,
регламентовані ч. 1 ст. 149 КЗпП України,
зажадавши від працівника пояснення, в
якому позивачка не заперечувала факту
виконання нею цих робіт, але вважала їх
такими, що здійснюються в інтересах
підприємства, що не знайшло свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

За відсутності доказів щодо наявності
ознак фальсифікації в доповідній
записці Чако Є.О., а також узгодження
відображених в ній відомостей зі всіма
іншими зібраними у справі доказами і
пояснювальною запискою самої
позивачки від 25.11.2013р. (щодо намагання
відновити зразок моделі М-1509),
оціненими судом в сукупності з
дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України,
немає підстав вважати такими, що не
відповідають дійсності внесені до
доповідної дані щодо фактичних
обставин проступку. З доводами
апеляційної скарги позивачки в цій
частині колегія суддів не
погоджується.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
доведення правомірності накладеного
стягнення на позивачку, відповідність
наказу положенням закону і актам
підприємства, в тому числі в межах
повноважень органу, правомочного їх
накладати, в межах передбаченого
строку (ст. 148 КЗпП України).

Не є слушними, як віднаходить колегія
суддів, посилання позивача на
недотримання адміністрацією
підприємства положень ч. 3 ст. 149 КЗпП
України щодо адекватності накладеного
виду стягнення характеру проступку і
попередній роботі працівника.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи за
позовними вимогами ОСОБА_1, правильно
застосував матеріальний закон, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
наказ про накладення стягнення у
вигляді догани засновано на порушенні
позивачем трудового законодавства,
тому не підлягає скасуванню. За
необгрунтованості позову по суті за
основними вимогами, суд першої
інстанції вірно відмовив в задоволенні
позову в частині супутньої вимоги щодо
відшкодування шкоди немайнового
характеру.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права,
які б могли призвести до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга позивачки
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді