Справа № 201/6672/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом до відповідача.
В обґрунтування своїх позовних вимог,
посилається на те, що 15 листопада 2013
року о 15 годині 00 хвилин, у м.
Дніпропетровську ОСОБА_2 керувала
автомобілем Фольцваген Транспортер
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
мосту № 2 біля електроопори № 129, не
дотримавшись безпечної дистанції,
скоїла зіткнення з автомобілем Опель
Омега державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, який зупинився
попереду перед перехрестям. В
результаті даної ДТП постраждав
автомобіль позивача. Постановою
Новомосковського міськрайонного суду
від 15 січня 2014 року відповідача
визнано винною у скоєнні ДТП. Цивільно
- правова відповідальність
відповідача за шкоду, заподіяну майну
третіх осіб під час експлуатації
транспортного засобу Фольцваген,
застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно
до Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів». 03 квітня 2014 року
позивач отримала від страхової
компанії відшкодування у розмірі 7 007,76
грн., що підтверджується листом
страховика та квитанцією про отримання
грошових коштів від 03 квітня 2014 року.
Звернувшись на станцію технічного
обслуговування «Зигфрід» для
відновлення пошкодженого автомобіля
Опель після ДТП позивачу виставлено
рахунок на оплату яка складає 20 627,15
грн. враховуючи розмір виплаченого
страхового відшкодування для
відновлювального ремонту автомобіля
Опель на СТО не вистачає 13 619,39 грн. (20
627,15 грн. - 7 007,76 грн.), які позивач просить
стягнути з відповідача. Окрім
матеріальної шкоди позивачу було
спричинено значну моральну шкоду яку
вона оцінює в 4 000 грн. та просить
стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити в
повному обсязі посилаючись на
обставини викладенні в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засідання заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши та
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є не обґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст. 1166 ЦК України Майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 15 листопада 2013
року о 15 годині 00 хвилин, у м.
Дніпропетровську ОСОБА_2 керувала
автомобілем Фольцваген Транспортер
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
мосту № 2 біля електроопори № 129, не
дотримавшись безпечної дистанції,
скоїла зіткнення з автомобілем Опель
Омега державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, який зупинився
попереду перед перехрестям.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду від 15 січня 2014
року, ОСОБА_2 було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
визнано винною в правопорушенні
передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, які мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Цивільно - правова відповідальність
відповідача за шкоду, заподіяну майну
третіх осіб під час експлуатації
транспортного засобу Фольцваген,
застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно
до Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про
страхування» страхування наземного
транспорту є добровільним видом
страхування, тому він здійснюється у
відповідності до договору.

Так, ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
передбачено, що обов*язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров*ю та (або)
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо - транспортної пригоди,
яка сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно - правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» при
настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті дорожньо -
транспортної пригоди життю, здоров*ю,
майну третьої особи.

03 квітня 2014 року позивач отримала від
страхової компанії відшкодування у
розмірі 7 007,76 грн., що підтверджується
листом страховика та квитанцією про
отримання грошових коштів від 03 квітня
2014 року.

Звернувшись на станцію технічного
обслуговування «Зигфрід» для
відновлення пошкодженого автомобіля
Опель після ДТП позивачу було
нараховано вартість ремонтних робіт в
розмірі 20 627,15 грн., оскільки 7 007,76 грн.
їй було сплачено страховою компанією,
тому позивач просила суд стягнути з
відповідача 13 619,39 грн., дана сума не
перевищує суму страхового полісу
відповідача за номером АЕ 383504 від 28
грудня 2012 року, згідно якого, страхова
сума (ліміт відповідальності) за шкоду,
заподіяну майну становить 50 000 грн.

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених законом. Суд
сприяє всебічному й повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяг із них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Стаття 7 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
передбачає в обов'язковому випадку
проведення оцінки майна при визначенні
збитків або розміру відшкодування.

В судовому засіданні відповідач та її
представник не визнали розмір
спричиненої матеріальної шкоди, та
сторонам було роз'яснено право заявити
клопотання стосовно призначення
автотоварознавчої експертизи, однак
сторони не скористалися наданими
правом. Обов'язок доведення розміру
шкоди лежить на позивачеві, а
експертиза може бути призначена судом
лише за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Враховуючи вищенаведене суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимоги стосовно
відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то
суд враховує наступне.

У відповідності до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору».

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позивачем ні в судовому засіданні ні
матеріалами справи не підтверджено
факт заподіяння їй моральних чи
фізичних страждань, втрат немайнового
характеру, тому позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

У відповідності до положень статті 212
ЦПК України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, а саме доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене суд вважає за
необхідне в задоволенні позовних вимог
позивача відмовити.

Судові витрати розподілити на
підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О.
Демидова