УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"04" вересня 2014 р.суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Марфіна Н.В.
розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

у с т а н о в и л а:

02.09.2014 року до Дніпровського районного
суду м. Києва надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 6937,30 грн.

Ухвалою судді від 04.09.2014 року відкрито
провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
разом з позовною заявою позивач подав
також заяву про забезпечення позову, в
якій просить суд: накласти арешт у
межах суми заборгованості за кредитом
в розмірі 6937,30 грн. на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
відповідачу (АДРЕСА_1), шляхом заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК
України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову
вважаю, що вона не підлягає до
задоволення, з огляду на наступне.

У своїй заяві про забезпечення позову
позивач просить накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме майно
відповідача ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить
застосувати такий вид забезпечення
позову, як накладення арешту на майно
та грошові кошти, то в заяві необхідно
вказувати конкретне найменування
майна, його місцезнаходження,
зазначати належні докази того, що це
майно належить боржнику, а для вимог
про накладення арешту на грошові кошти
слід вказати найменування відповідних
банківських або інших фінансових
установ, в яких відкриті рахунки на ім'я
відповідача, а також номери цих
рахунків.

Зазначеним вимогам заява про
забезпечення позову не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України,
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає у тому
щоб засіб забезпечення відповідав
предмету позову за вартістю.

Ціна позову визначена позивачем у
розмірі 6937,30 грн. При цьому, зі змісту
заяви про забезпечення позову не
вбачається якою є вартість майна та
сума грошових коштів, що належать
відповідачу, тому суд обґрунтовано
допускає, що вартість належного
відповідачу рухомого та нерухомого
майна і розмір грошових коштів можуть
бути значно більшими за розмір
позовних вимог.

Враховуючи все вище наведене, у
задоволенні заяви про забезпечення
позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу для
відома.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя -