У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П., Ступак О.В., Мостової Г.І.,
Штелик С.П.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», третя особа -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із позовом, у якому просила
визнати виконавчий напис, вчинений 09
липня 2009 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, таким, що не підлягає
виконанню.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалась на ті обставини, що 29 травня
2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Південна будівельна
компанія» (далі - ТОВ «Південна
будівельна компанія») і Відкритим
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (далі - ВАТ
«Кредитпромбанк»), правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк») укладено кредитний
договір, за умовами якого банк надав
ТОВ «Південна будівельна компанія»
кредит у розмірі 30 000 000 грн. на строк до
27 травня 2011 року зі сплатою 23% річних.

На забезпечення належного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором між ВАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 29 травня 2008
року укладено іпотечний договір, за
умовами якого предметом іпотеки є
земельна ділянка площею 4,59 га, яка
розташована на території
Крижанівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, і належить ОСОБА_6 на
праві власності, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 12 вересня 2007 року.

09 липня 2009 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 видано виконавчий напис
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, згідно іпотечного договору
від 29 травня 2008 року, для
задоволення вимог ВАТ
«Кредитпромбанк» про стягнення з ТОВ
«Південна будівельна компанія»
заборгованості по сплаті кредиту.

Позивачка ОСОБА_6 вважає, що виконавчий
напис є неправомірним і таким, що не
підлягає виконанню, просила
задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
15 січня 2014 року, позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 09
липня 2009 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 щодо звернення стягнення
на належну на праві власності ОСОБА_6
земельну ділянку площею 4,59 га, яка
розташована на території
Крижанівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області таким, що не підлягає
виконанню.

11 червня 2014 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду скасовані та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

13 серпня 2014 року позивачка подала
заяву про перегляд цієї ухвали з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявниця зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року у справі про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, якою рішення
апеляційного суду про задоволення
позову залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 у справі про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, якою судові
рішення судів попередніх інстанцій
скасовані, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 у справі про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, якою рішення
суду апеляційної інстанції скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування заяви позивач
посилається на ті обставини, що судами
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосовані положення ст. ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року № 1172 «Про
затвердження переліку документів, за
яким стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», а також Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженою
наказом Міністерства України від 3
березня 2004 року № 20/5, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту рішення суду касаційної
інстанції, про перегляд якого подана
заява, вбачається, що відмовляючи у
задоволенні позову, суд касаційної
інстанції, встановивши обставини
справи та надавши їм відповідну оцінку,
виходив з того, що нотаріусу були
надані усі документи, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку, тому виконавчий
напис вчинено з дотриманням вимог
чинного законодавства і підстав для
задоволення позову немає.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 12 червня 2014 року, на яку
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних відносинах,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками
апеляційного суду про те, що відсутні
підстави вважати, що заборгованість
зазначена у виконавчому написі є
безспірною, а в матеріалах справи
відсутні докази направлення на адресу
іпотекодавця вимоги про усунення
порушень на суму, яка зазначена у
виконавчому написі, що є підставою для
задоволення позову.

З наведеного видно, що ці судові
рішення грунтуються на різних
фактичних обставинах справи та
стосуються оцінки доказів, зроблених
по цих справах, тому неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права в даному випадку
не відбулось.

Крім того, зі змісту ухвал суду
касаційної інстанції від 26 березня
2014 року та 18 червня 2014 року, на які
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних відносинах,
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи судові рішення
судів попередніх інстанцій та
направляючи справи на новий розгляд,
виходив з того, що судами допущені
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, та не
застосовував при цьому норми
матеріального права, тому неоднакове
їх застосування в даному випадку також
відсутнє.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про те, що наведені заявником доводи не
містять ознаки, які згідно з вимогами
статті 355 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення касаційної
інстанції, а тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_7
до Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», третя особа -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:О.О. Дьоміна О.П.
Касьян Г.І. Мостова О.В. Ступак С.П.
Штелик