Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц/797/424/2014
інстанції Гаврилова О.В.
Доповідач в апеляційній
інстанції Козуб О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя у
складі:

Головуючого судді - Козуб О.В.,

суддів - Клочка В.П.,
Моцного М.В.,

при секретарі - Григорчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 18
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_4
аліментів на своє утримання у розмірі
1/4 частки всіх видів його доходу
щомісячно, мотивуючи вимоги мотивовані
тим, що відповідач ОСОБА_4 є її сином,
вона є непрацездатною, пенсіонером,
розмір її пенсії складає 1136 гривень 68
копійок, вона інших доходів не має,
матеріальної допомоги не отримує, вона
має декілька захворювань, внаслідок
чого потребує лікування із
застосуванням медичних препаратів, які
дорого коштують, та потребує
додаткового посиленого харчування. Її
пенсії недостатньо для її повноцінного
харчування, лікування , придбання
медичних препаратів. Вони з
відповідачем - її сином проживають за
однією адресою, відповідач є
військовослужбовцем та має стабільний
дохід, отримує заробітну плату, має
можливість надавати їй допомогу.
Відповідач сплачує за рішенням суду
аліменти на утримання неповнолітнього
сина від першого шлюбу - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 14 частини всіх
видів доходу до досягнення ним
повноліття.

Рішенням Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 18 листопада 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду І інстанції, позивачем ОСОБА_3
подана апеляційна скарга, в якій вона
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення її позову. Зазначає, що суд
першої інстанції необґрунтовано
відмовив у задоволенні її позовних
вимог, оскільки через свій похилий вік
та стан здоров'я їй потрібна
матеріальна допомога на постійне
лікування та харчування. Вказує, що
оскільки її син є військовослужбовцем
ВМС України, має високий стабільний
доход, він має можливість сплачувати на
її користь аліменти в заявленому
розмірі. Також, вважає, що посилання
суду на те, що позивач та відповідач
проживають разом в одній квартирі, не
дає підстав для висновку про те, що син
надає їй матеріальну допомогу. Також,
позивач вказує, що висновок суду про те,
що відсутність довідки про заробітну
плату відповідача є однією з підстав
для відмови в позові не заснований на
вимогах процесуального закону,
оскільки суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. Посилання суду на те,
що рішення про стягнення аліментів на
користь непрацездатної матері буде
підставою для звернення відповідача до
суду з позовом про зменшення розміру
аліментів, які останній сплачує за
рішеннями Гагарінського районного
суду на утримання малолітніх дітей -
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4
частини на кожного є безпідставним,
оскільки аліменти будуть сплачуватися
відповідачем до повноліття дітей і не
можуть бути зменшені по вказаним судом
підставам.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Причин неявки суду не повідомили, заяв
про відкладення розгляду справи також
суду не надали.

Неявка сторін в судове засідання,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, відповідно до ч.2
ст.305 ЦПК України, не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
зв'язку з відсутністю осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга є необґрунтованою та підлягає
відхиленню, а оскаржуване рішення суду
І інстанції підлягає залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд І
інстанції виходив з того, що позивач не
надала суду достатніх доказів на
підтвердження тих обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог, що будь-яких законних
прав позивача не порушено, а також з
відсутності спору між сторонами, та
наявності аліментних зобов'язань у
відповідача на двох неповнолітніх
дітей. Також, суд першої інстанції,
виходячи з положень ст.202 СК України,
зазначивши, що розмір пенсії позивача
перевищує прожитковий мінімум на одну
особу.

З даними висновками суду І
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають вимогам
закону і підтверджені зібраними по
справі доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, є пенсіонеркою за віком - є
непрацездатною, отримує пенсію за
віком з березня по серпень 2013 року у
розмірі 1136 гривень 68 копійок щомісячно
(а.с.7,8).

Відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.4).

Крім того, судом встановлено, що
позивач є непрацездатною, та такою, що
страждає на хронічні захворювання
(а.с.6).

Згідно з ч.1 ст.202 СК України,
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Відповідно до роз'яснень, що
викладені у п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
вбачається, що обов'язок повнолітніх
дочки, сина утримувати своїх
непрацездатних батьків, які потребують
матеріальної допомоги (ст.202 СК України)
не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання батьків слід
враховувати наступні підстави
покладення на дітей обов'язку
утримувати своїх батьків: - діти
досягли вісімнадцяти років; - батьки є
непрацездатними за віком або за станом
здоров'я; - батьки потребують
матеріальної допомоги; - відсутні
обставини для звільнення дітей від
обов'язку утримувати своїх батьків.
Моментом виникнення обов'язку
утримувати своїх батьків є наявність
усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги
визначається в кожному конкретному
випадку в залежності від матеріального
становища батьків. До уваги
приймається отримання батьками пенсії,
державних пільг, субсидій, наявність в
батьків майна, що може приносити дохід
тощо.

Розмір аліментів визначається в
судовому порядку в залежності від
матеріального та сімейного становища
батьків та дітей. При цьому судом
враховуються всі заслуговуючи на увагу
інтереси сторін: непрацездатність
батьків та їх потреба у матеріальній
допомозі, матеріальне становище дітей,
догляд дітей за батьками тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
посилалась на те, що вона є
непрацездатною пенсіонеркою, страждає
не хронічні захворювання, внаслідок
чого потребує вживання лікарських та
медичних препаратів та посиленого
харчування, отримує пенсію, якої
недостатньо для придбання ліків та
прожиття, тому вона потребує
матеріальної допомоги, яку відповідач
має можливість надавати, незважаючи на
те, що сплачує аліменти на утримання
сина.

Згідно довідки УПФУ у Гагарінському
районі м.Севастополя, станом на 01.08.2013
року розмір пенсії ОСОБА_3 складає 1136
гривень 68 копійок (а.с.7), що є більшою за
прожитковий мінімум, який статтею 7
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» встановлений в 2013
році у розмірі з 01 січня - 1108 гривень на
одну особу в розрахунку на місяць, що,
таким чином, не свідчить про потребу
матеріальної допомоги, із врахуванням
відсутності доказів витрат на
лікування у розумінні ч.2 ст.57 ЦПК
України.

Надана довідка про доходи особи, яка
ставить питання про стягнення
аліментів, є лише одним із засобів
доказування, передбачених ч.2 ст.57 ЦПК
України і самостійно беззаперечно не
підтверджує факт потреби у
матеріальній допомозі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вірно встановлено судом І
інстанції, ОСОБА_3 є матір'ю відповідача
(а.с.4). З наданих позивачем доказів, а
саме довідки поліклініки №2 Міської
лікарні №1 ім.М.І.Пірогова за №76 від
30.07.2013 року, вбачається, що вона
страждає на хронічні захворювання
(а.с.6), а згідно даних трудової книжки
вона не працює (а.с.9).

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів, вони не надані
позивачем, на підтвердження
необхідності щомісячного лікування у
зв'язку із вказаними позивачем
хворобами, необхідність посиленого
харчування, та на підтвердження того, в
якому розмірі та які кошти позивач
витрачає на придбання ліків та
придбання продуктів для додаткового
посиленого харчування.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач та відповідач
проживають в одній квартирі, що
підтверджується довідкою РЕП №19 (а.с.5),
та відповідно до заяви
відповідача(а.с.15), останній визнає у
повному обсязі позовні вимоги та не
заперечує проти їх задоволення, що
свідчить про фактичну відсутність
спору між сторонами, що протиречить
положенням ст.3 ЦПК України стосовно
права звернення до суду за захистом
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Судовим розглядом також встановлено,
що рішенням Гагарінського районного
суду м.Севастополя від 05.08.2013 року з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, стягнуті аліменти
у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 30.04.2013 року і до повноліття
дитини, а також вказаним рішенням суду
встановлено, що рішенням Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 29.04.2008
року з відповідача ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частки всіх видів доходу, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 13.02.2008
року до досягнення дитиною повноліття.

Не надано позивачем доказів на
підтвердження відсутності у неї
утримання або аліментних зобов'язань
від інших осіб (інших дітей, чоловіка,
тощо).

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
всебічно і об'єктивно дослідив всі
обставини справи, зібраним доказам дав
вірну правову оцінку й постановив
рішення, що відповідає вимогам закону,
тому підстав для його скасування чи
зміні колегія суддів не вбачає.

Висновки суду відповідають
обставинам справи, які встановлені
відповідно до поданих сторонами
доказів і ґрунтуються на нормах
матеріального права.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи в апеляційному суді позивач
також не надав будь-яких переконливих
доказів на спростування висновків
суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального
законодавства при проведенні оцінки
доказів не встановлено.

Відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
Закону України «Про судовий збір»,
оскільки позивач при поданні
апеляційної скарги звільнена від
сплати судового збору, судовий збір
підлягає компенсуванню за рахунок
держави.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 18 листопада 2013 року
відхилити.

Рішення Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 18 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуючий, суддя:
О.В.Козуб

Судді:
В.П.Клочко

М.В.Моцний