Справа № 296/525/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"21" серпня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Рожкової
О.С.,

за участю: секретаря судового
засідання Каторжинської Т.В.,

позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача
Могильницької І.М.,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю ТК "Полісся-Продукт"
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н
О В И В :

20.01.2014 року ОСОБА_1 (далі також позивач)
звернувся до суду з вказаною позовною
заявою до ТОВ ТК «Полісся-Продукт»
(далі також відповідач) і в
обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що перебував у трудових
відносинах з відповідачем, який 27.11.2013
р. видав наказ про його звільнення з
займаної посади за невихід на роботу
без поважних причин по ст.40 п.4 КЗпП
України. Звільнення вважає незаконним,
так як з 19 по 26 листопада 2013 року за
вказівкою директора товариства
працівники охорони відповідача не
допускали його до робочого місця.
Просив поновити його на посаді
бухгалтера-адміністратора ТОВ ТК
«Полісся-Продукт», стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала повністю,
просила відмовити в його задоволенні,
зазначивши, що звільнення позивача
проведено відповідно до вимог діючого
законодавства, так як позивач був
відсутній на робочому місці з 18 по 22
листопада та 25 листопада 2013 року, що
підтверджується службовою запискою
керівника роздрібного відділу, актом
службового розслідування, табелем
обліку робочого часу. На підтвердження
своїх пояснень відповідачем подано
письмові заперечення проти позову
(а.с.17-21)

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
судового процесу, пояснення свідків,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 12.04.2010 року
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з ТОВ ТК «Полісся-Продукт» на посаді
бухгалтера, а з 01.07.2010 року переведений
у відділ роздрібної торгівлі на посаду
бухгалтера-адміністратора.

В період з 23.10.2013 року по 15 листопада 2013
року ОСОБА_1 знаходився у щорічній
основній відпустці (а.с.22).

По закінченню відпустки 18.11.2013 року
ОСОБА_1 до виконання своїх посадових
обов'язків не приступив та допустив
прогули з 18.11.2013 року по 25.11.2013 року.

Наказом від 27.11.2013 року № ПО/К2617/5 ОСОБА_1
звільнено з займаної посади з 18.11.2013
року за прогул без поважних причин на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.40).

Вказані обставини підтверджуються
службовою запискою та поясненням
керівника відділу роздрібної торгівлі
ОСОБА_4, табелем обліку робочого часу за
листопад 2013 року, наказом генерального
директора ТОВ ТК «Полісся-Продукт» від
22.11.2013 року №25 про проведення
службового розслідування, актом
службового розслідування від 26.11.2013
року, актом про відмову ОСОБА_1 надати
письмове пояснення щодо відсутності на
роботі (а.с.23-30).

Стаття 36 Кодексу законів про працю
України встановлює підстави
розірвання трудового договору в тому
числі з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Згідно ст. 40 КЗпП трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) працівника без поважних
причин .

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» від 06.11.1992 р.
зазначено, що прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що 18.11.2013 року не міг приступити до
роботи, оскільки на його робочому місці
перебувала юрисконсульт ТОВ ТК
«Полісся-Продукт», яка змінила пароль
на його комп'ютері, а з 19.11.2013 року і по
день звільнення з роботи його фізично
не допускали до робочого місця.

Вказані доводи позивача
спростовуються поясненнями свідків в
судовому засіданні.

Так, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка
працювала з позивачем в одному
кабінеті, вказали, що ОСОБА_1 після
відпуски на роботу не з'явився, хоча
декілька разів бачили останнього на
території товариства. Про те що ОСОБА_1
не допускали до робочого місця їм не
відомо.

Свідок ОСОБА_7 - юрисконсульт ТОВ ТК
«Полісся-Продукт», надала пояснення, що
на час перебування ОСОБА_1 у відпустці
виконувала частину його обов'язків, а
тому мала доступ до робочого місця і
комп'ютера позивача, але у неї, як і у
кожного працівника товариства був свій
пароль для роботи з комп'ютером, тому
вона не могла жодним чином перешкодити
ОСОБА_1 виконувати свої посадові
обов'язки.

Окрім того, свідок ОСОБА_8, працюючий
охоронцем в ТОВ ТК «Полісся-Продукт»
пояснив, що не отримував розпорядження
керівництва не впускати ОСОБА_1 на
територію товариства, а приятель
позивача - свідок ОСОБА_10 підтвердив, що
18 і 19 листопада 2013 року привозив ОСОБА_1
на роботу на власному автомобілі.
ОСОБА_1 безперешкодно пройшов на
територію товариства, пробувши там
близько години, вийшов з території і
поїхав разом з ОСОБА_10

Матеріалами справи та поясненнями
свідка ОСОБА_11 - начальника відділу
кадрів товариства встановлено, що
25.11.2013 року в присутності комісії ТОВ ТК
«Полісся-Продукт» ОСОБА_1 відмовився
пояснити членам комісії причини своєї
відсутності на робочому місті,
письмові пояснення не надав,
посилаючись на біль у правій руці
(а.с.30).

Отже, факт відсутності позивача на
роботі з 18 по 25 листопада 2013 років без
поважних причин, на думку суду, давав
відповідачу всі підстави для
звільнення позивача із займаної посади
на підставі ст.40 п.4 КЗпП України.

За таких обставин, оскільки звільнення
позивача відповідачем було проведено у
відповідності до вимог закону, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог про
поновлення на роботі та відмовляє у їх
задоволенні. Вимоги ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
є похідними від первісних, а тому також
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 -
215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до Товариства з обмеженою
відповідальністю ТК "Полісся-Продукт" в
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при оголошенні рішення суду,
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
О. С. Рожкова