Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
38 м. м. Коростень Коростенський район
провадження №2/279/113/14
Справа № 279/6097/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді
Волкової Н.Я.,

з секретарем
Прокопчук І.В.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника позивача
адвоката ОСОБА_3

представника відповідача
адвоката ОСОБА_4,

третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Коростені
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, зазначивши, що він є
власником частини квартири АДРЕСА_1.
Разом з ним співвласниками квартири є
треті особи по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
В дану квартиру без його дозволу
вселився та проживає відповідач зі
своєю співмешканкою. Його поведінка
неналежна: комунальні послуги не
сплачує, укладати договір оренди
відмовляється, вчиняє сварки, бійки,
зловживає спиртними напоями,
перешкоджає доступу до квартири.

Просив усунути перешкоди в
користуванні квартирою та виселити з
неї відповідача з членом його сім'ї.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав з вищезазначених
підстав та просив їх задовольнити.
Пояснив, що без його дозволу в квартиру
вселився відповідач зі своєю
співмешканкою, спільне проживання не
можливо, оскільки відповідач чинить
йому перешкоди, погрожує, змінив замки.
З приводу неправомірних дій
відповідача був змушений звертатись до
міліції, з жовтня 2012 року в квартирі не
проживає, доступу до неї не має.

Відповідач позов не визнав та
пояснив, що в квартирі проживає з 2010
року за дозволом своєї матері, частка
власності якої в даній квартирі була
найбільша. ОСОБА_6 також дала свій
дозвіл на його проживання. З 27.11.2013 року
він є власником частини квартири, яку
йому подарували його мати ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Доступу позивачеві до квартири
він не перешкоджає, замок був змушений
змінити в грудні 2013 року, оскільки
старий вийшов з ладу. В квартирі він
проживає один, іноді до нього приходить
його дівчина, однак в квартирі вона не
проживає. Він користується однією з
трьох кімнат, одна з кімнат - в
спільному користуванні з позивачем.

Третя особа ОСОБА_6 надала заяву про
розгляд справи в її відсутність,
заперечила проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_5 заперечила проти
задоволення позову, пояснила, що її син
ОСОБА_2 проживав в спірній квартирі з її
згоди, інший співвласник ОСОБА_6 також
не заперечувала проти цього. Позивач не
був згоден, однак певний час вони
проживали разом, робили ремонт. В даний
час свою частку квартири вона
подарувала синові.

Вислухавши пояснення сторін, третьої
особи, показання свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, та проаналізувавши їх в
сукупності з дослідженими в судовому
засіданні матеріалами справи, суд
дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір щодо користування житловим
приміщенням, яке на час судового
розгляду на праві власності належить
сторонам як спільна часткова
власність.

Позивач є власником 86/216 частин
квартири АДРЕСА_1. 130/216 частин вказаного
житлового приміщення відповідно до
договору дарування від 27.11.2013 року на
праві власності належить
відповідачеві. Право власності
відповідача на час судового розгляду
позивачем не оспорено.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свідчили, що
були свідками того, як позивач не міг
потрапити в квартиру, оскільки не міг
відкрити замок у вхідних дверях.
Матеріали перевірок, які проводились
Коростенським МВ УМВС України в
Житомирській області №337 від 23.02.2011
року, №1797 від 24.09.2011 року, №3173 від 04.11.2012
року підтверджують, що між сторонами
існують неприязні відносини.

Відповідно до ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Закон не передбачає
можливість виселення власника з
належного йому майна.

Враховуючи, що спірне житлове
приміщення сторонам належить на праві
спільної часткової власності, частка
відповідача є більшою, то виселення
відповідача з належного йому на праві
власності майна призведе до
позбавлення його прав володіння та
користування ним, що є порушенням прав
власності та можливо лише у випадках,
передбачених законодавством та за
умови відшкодування вартості
належного особі майна. Позивачем не
ставиться питання про позбавлення
відповідача права власності на спільно
належне їм майно, неможливість
спільного користування ним не
доведена.

За таких обставин позов є
необґрунтованим, тому задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК
України, ст.41 Конституції України, ст.358
ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Коростенський міськрайонний суд в
10-денний строк з дня його проголошення,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - в той же строк з дня
отримання копії рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, а в разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо
рішення не було скасовано .

Суддя: Копія згідно оригіналу : суддя :
підпис :