ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Соловей Ж.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину та позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2013 року близько 09 год. 50 хв. на вул. Поштовій в с. Кожанка Фастівського району Київської області з вини відповідача ОСОБА_2, який порушив п. 12.1 ПДР, сталося ДТП: зіткнулися автомобілі Renault Kangoo, н.з. АI 1111 АР, яким керував ОСОБА_1, та автомобіль Пежо-307, н.з. АА 7411 НI, яким керував відповідач. В результаті ДТП, що сталася внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс мозку та перелом нігтьової фаланги пальця лівої кісті. Вироком Фастівського міськрайонного суду від 11 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами. Винними діями відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування та транспортних витрат і становить з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог 2791,23 грн. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60 000 грн., оскільки вважає, що внаслідок злочинних дій відповідача йому та його сімї завдано значних моральних страждань та хвилювань та втрат немайнового характеру.

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТДВ СК «Альфа-Гранд» про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 50 000грн.Свої вимоги обґрунтовує тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, при експлуатації транспортного засобу марки Peugeot 307, н.з. АА 7411 НI застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гранд», згідно Полісу № АС/0868275, який укладено на умовах першого типу. На виконання умов договору № АС/0868275, позивач, як особа, яка має право на відшкодування, сприяв розслідуванню причин ДТП, а саме: надав для огляду транспортний засіб, повідомив страховика про всі відомі йому обставини та надав для огляду і копіювання наявні документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди. Проте 21.03.2014 року у відповідь на заяву позивача, ТДВ Страховою компанію «Альфа-Гранд» було надано листа з відмовою у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на нібито відсутні у потерпілого матеріальних претензій до обвинуваченого.

Позивач в судовому засіданні позови підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 проти позову заявленого до нього заперечував.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гранд» проти позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Судом встановлено, що між відповідачем і ОСОБА_3 12 березня 2013 року було укладено договір страхування Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0868275, за яким була застрахована цивільна - правова відповідальність останньої строком до 12 березня 2014 року. Забезпечений транспортний засіб за вказаним договором Peugeot 307, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоровю сто тисяч гривень; за шкоду, заподіяну майну пятдесят тисяч гривень; розмір франшизи тисяча гривень.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

07 грудня 2013 року близько 09 год. 50 хв. в селищі Кожанка Фастівського району Київської області сталась ДТП за участю автомобілів: Peugeot 307, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Renault Kangoo, д.н.p. АІ1111АР, під керуванням позивача.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлений.

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказана ДТП мала місце під час дії договору страхування, укладеного між відповідачем та ОСОБА_3

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2013 року призначено авто технічну експертизу.

Відповідно до Висновку експерта №150Т від 30 липня 2014 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Renault Kangoo, д.н.p. АІ1111АР ОСОБА_1 в результаті ДТП що сталось 07 грудня 2013 року станом на момент проведення експертизи становить: 62094,42 грн. (шістдесят дві тисячі девяносто чотири грн. 42 коп.)

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем листом від 21 березня 2014 року за №12/332 було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування з тих підстав, що на момент розгляду кримінального провадження позивач до обвинуваченого ОСОБА_2 претензій матеріального та морального характеру не мав.

Разом з тим, суд не може погодитися з вказаною правовою позицією відповідача.

Частиною 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2014 року встановлено вину ОСОБА_2 у даному ДТП суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Згідно п.36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у звязку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У відповідності з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 цього Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З пояснень сторін та доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що позивачем при настанні страхового випадку, а саме пошкодження його автомобіля в ДТП, були виконані всі обовязки покладені на нього законодавством, тоді як відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань, щодо виплати страхового відшкодування, яке повинен був виплатити.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підлягають задоволенню в межах ліміту відповідальності визначеної Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0868275 від 12 березня 2013 року (50000 грн.) з врахуванням фрашизи (1000 грн.). Всього 49000 грн.

Вимоги ОСОБА_1 щодо визнання події страховим випадком та визнання відмови відповідача незаконною не мають правового обґрунтування та не підлягають задоволенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, в решті позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування слід відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вказана шкода підлягає відшкодуванню за Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0868275 від 12 березня 2013 року ТДВ СК «Альфа-Гарант». Вказані вимоги позивач до страхової компанії не заявляв, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоровям з ОСОБА_2

Частиною першою, другою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи доведеність вини ОСОБА_2 у завданні позивачу шкоди, ступінь страждань ОСОБА_1 та інших негативних явищ, заподіяних позивачу ОСОБА_2, виходячи із засад розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягує її у розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 243,60 грн. з кожного.

Керуючись ст. 10, 57 - 61, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України; відповідно до ст. 525, 526, 625, 636, 982, 988, 990, 1188 ЦК України; ст. 1, 9, 16, 20, 22, 26 Закону України «Про страхування»; ст. 22, 29, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 49000 (сорок девять тисяч) грн. за заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

В решті позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 6000 (шість тисяч) грн. за заподіяну ним моральну шкоду.

В решті позову до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя