АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Побірченко Т.І.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 лютого 2013 року в справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Табол»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ПАТ «Банк
Камбіо» звернулося до суду з позовом до
ТОВ «Табол», ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5про розірвання кредитного
договору №234/02-2007 від 01.06.2007 року,
укладений між ТОВ «Табол» та ПАТ «Банк
Камбіо». Під час розгляду справи в суді
27.09.2011 року представником позивача було
надано заяву про зміну позовних вимог
(Т.1, а. с. 172 ), в якій останній просив
стягнути з відповідачів солідарно: 360
545, 06 грн. - заборгованість за кредитом:
205 479, 11 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом: 108
796, 95 грн. - пені за несвоєчасне
повернення кредиту: 47 593, 92 грн. - пені за
несвоєчасне повернення процентів за
користування кредитом.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20.02.2013 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ТОВ «Табол», ОСОБА_4, ОСОБА_3
на користь ПАТ «Банк Камбіо»: 360 545, 06
грн. - заборгованість за кредитом: 205 479,
11 грн. - заборгованість за процентами за
користування кредитом: 108 796, 95 грн. -
пеня за несвоєчасне повернення
кредиту: 47 593, 92 грн. - пеня за
несвоєчасне повернення процентів за
користування кредитом. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судового збору.

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 16.07.2013 року рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову до ОСОБА_4 скасовано та ухвалено
нове, яким в позові ПАТ«Банк Камбіо» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовлено. В
решті рішення залишено без змін.

Справа № 2-127/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/5859/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Даниленко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
27.11.2013 року рішення Апеляційного суду м.
Києва від 16.07.2013 року в частині
вирішення вимог до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. В іншій
частині вказане рішення залишити без
змін.

Таким чином, рішення в частині
стягнення заборгованості за вказаним
кредитом з ТОВ «Табол» на користь ПАТ
«Банк Камбіо» та відмова у задоволенні
позову щодо стягнення зазначеної
заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_4
набрало законної сили, в зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ПАТ «Банк Камбіо»
фактично залишилася вимога про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3, як
поручителя за вказаним кредитним
договором.

ОСОБА_3 в поданій апеляційній скарзі
просив скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог щодо нього. Апелянт
посилався на те, що в оскаржуваній
частині рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального права. Судом не з'ясовано
та не надано оцінки всім обставинам, що
мають значення для правильного
вирішення справи. В скарзі зазначено,
що суд безпідставно стягнув неустойку,
яка була нарахована позивачем в період
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів, а також після відкриття
ліквідаційної процедури, не врахував
того, що за правовою природою договір
поруки є акцесорним порівняно з
основним договором, який кредитор ПАТ
«Банк Камбіо» уклав з боржником ТОВ
«Табол», а тому вимоги по ньому не
можуть висуватись до вирішення питання
щодо задоволення кредиторських вимог
банку в процедурі банкрутства ТОВ
«Табол».

ОСОБА_4 в поданій апеляційній скарзі
просив скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог до ТОВ «Табол» та ОСОБА_3
та постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позову. Посилався на те, що
в оскаржуваній частині рішення суду є
незаконним та необґрунтованим, таким,
що постановлене з порушенням норм
матеріального права. Зазначив, що при
вирішенні справи судом не враховано та
порушено вимоги ст. 559 ЦК України,
відповідно до якої порука ОСОБА_3
припинилась, внаслідок збільшення
обсягу зобов`язань боржника,
відповідати за які поручитель не
погоджувався. Також вказував, що суд не
врахував того, що позивач, як кредитор,
сприяв збільшенню розміру збитків та
не вживав заходів по їх зменшенню. З
боку позивача мало місце передбачене ч.
2 ст.616 ЦК безвідповідальне, умисне
сприяння збільшенню розміру збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Банк
Камбіо» не підлягає задоволенню,
апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач ТОВ «Табол» не виконав
умови кредитного договору, тому банк
набув право вимагати погашення
заборгованості по несплаченому
кредиту та інших нарахувань за ним і
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок неналежного виконання умов
кредитного договору. Відповідно до
діючого цивільного законодавства
України, боржник і поручитель повинні
відповідати солідарно перед
кредитором, тому відповідач ОСОБА_3
повинен сплатити заборгованість за
кредитом, яка виникла станом на момент
розгляду справи по суті.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

З матеріалів справи вбачається, що
01.06.2007 року між ТОВ «Універсальний
комерційний банк «Камбіо» та ТОВ
«Табол» було укладено кредитний
договір № 234/02-2007, за
умовами якого останньому відкрито
відзивну кредитну лінію з лімітом 450
000 грн. та надано кредитні кошти на
поповнення обігових коштів із сплатою
20 % річних з кінцевим строком
повернення до 30.05.2008 року (Т.1 а. с. 4-6). В
період з травня 2008 року по квітень 2009
року між ТОВ «Універсальний
комерційний банк «Камбіо» та ТОВ
«Табол» були укладені додаткові угоди,
які стосувались збільшення строку
повернення кредиту та підвищення
ліміту кредитної лінії (Т.1, а. с. 7-13).
01.06.2007 року між ТОВ «Універсальний
комерційний банк «Камбіо» та ТОВ
«Табол» в особі директора ОСОБА_3 було
укладено договір застави. Вартість
предмета застави становить 431 850 грн. (Т.1
а. с. 14-16). 11.06.2008 року між ТОВ
«Універсальний комерційний банк
«Камбіо» та ТОВ «Табол» в особі
директора ОСОБА_3 було укладено договір
застави на рухоме майно. Вартість
предмета застави становить 90 000 грн.
Додатково до даного договору вносились
зміни (Т.1 а. с. 21-22). 11.06.2008 року між ТОВ
«Універсальний комерційний банк
«Камбіо» в особі Заступника Директора
Філії «Донецька дирекція ТОВ УКБ
«Камбіо» ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ТОВ «Табол»
укладено договір поруки. Аналогічні
договори було укладено також з ОСОБА_3
та ОСОБА_5 (Т.1, а. с. 25-30). У зв'язку з
неналежним виконанням кредитних
зобов'язань утворилась заборгованість
у розмірі: 360 545 грн. 06 коп. -
заборгованість за кредитом, 205479 грн. 11
коп. - заборгованість по процентах за
користування кредитом, 108796 грн. 95 коп. -
пеня за несвоєчасне повернення
кредиту, 47593 грн. 92 коп. - пеня за
несвоєчасне повернення процентів за
користування кредитом. Відповідно до
висновку експертизи № 459/12-33/460/12-34 від
28.05.2012 року встановлено, що договір
вищевказаної поруки піддавався заміні
(Т.1, а. с. 232-235). Також з матеріалів справи
вбачається , що підписуючи додаткові
договори до основного кредитного
договору, ОСОБА_3 діяв, як директор ТОВ
«Табол», а не як поручитель - фізична
особа ОСОБА_3 Даний висновок знайшов
своє відображення в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ по цій
справі від 27.11.2013 року, який
відповідно до вимог ч.4 ст.338 ЦПК України
є обов'язковим для суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що в матеріалах справи є
дані про те, що банк свої зобов'язання
за вищезгаданим кредитним договором
виконав, а відповідач ТОВ «Табол»
перестав сплачувати тіло кредиту та
проценти, висновки суду щодо стягнення
з нього заборгованості за кредитним
договором колегія суддів вважає
правильними.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що
вищезгадана юридична особа немає по
об'єктивним обставинам сплачувати
зазначену заборгованість, висновків
суду першої інстанції не спростовує, в
зв'язку з чим не тягне за собою
скасування або зміну рішення суду.

Разом з тим, колегія суду не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3

Згідно із ст. 553 ЦК України, поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором своїм особистим майном за
порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у постанові Верховного Суду
України від 05.06.2013 року по справі №
6-43ц13, згода поручителя на збільшення
обсягу його відповідальності має бути
очевидною і наданою в спосіб,
передбачений договором поруки. Надання
згоди учасником товариства з обмеженою
відповідальністю, який є одночасно
поручителем, на збільшення процентної
ставки за наданим товариству кредитом
без дотримання зазначених вище вимог
не свідчить про надання ним згоди на
збільшення обсягу своєї
відповідальності як поручителя і тягне
за собою припинення поруки.

Враховуючи наведені обставини, а також
відсутність в матеріалах справи даних
про те, що ОСОБА_3, як поручитель,
надавав згоду на збільшення обсягу
своєї відповідальності за вказаним
кредитним договором, колегія суддів
вважає висновки суду щодо стягнення з
нього в солідарному порядку з ТОВ
«Табол» вищезгаданої заборгованості
такими, що не відповідають обставинам
справи, в зв'язку з чим, рішення суду в
даній частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з ОСОБА_3, як з поручителя за
вищезгаданим договором.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3, на
загальних зборах засновників ТОВ
«Табол» від 31.10.2008 року був
ознайомлений з додатковими умовами
договору, в зв'язку з чим знав про
збільшення обсягу відповідальності за
останнім, колегія суддів не приймає до
уваги, тому що відповідач діяв, як
учасник господарського товариства, а
не як поручитель ОСОБА_3 фізична особа.

Посилання позивача на те, що підписуючи
договір поруки поручитель
погоджувався відповідати за
зобов'язаннями ТОВ «Табол» із змінами
до кредитного договору, є хибними та
спростовуються матеріалами справи, де
договорами поруки не передбачались
дані умови. Відповідно до укладених
додаткових угод до кредитного договору
в 2009 році, відповідальність поручителя
збільшилася, однак ОСОБА_3 їх не
підписував і додаткові угоди до
договору поруки з ним не укладалися, як
наслідок порука за вказаним договором
припинилась.

Відповідно до пунктів 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновку суду обставинам справи, а
також порушення або неправильне
застосування норми матеріального й
процесуального права.

Враховуючи наведені обставини колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за вказаним договором
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні зазначених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Камбіо»
відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 лютого 2013 року - в частині
задоволення позову до ОСОБА_3скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в позові
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№234/02-2007 від 01 червня 2007 року відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко