Справа № 310/3459/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокум.
Бердянськ                    Бердянс
ький міськрайонний суд Запорізької
області у складі судді Полянчука Б.І.,
при секретарі Панченко Л. І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес-Центр «Офір»
на бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бізнес-Центр
«Офір» звернувся до суду зі скаргою на
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області у якій зазначив, що в
провадженні державного виконавця
Марчевської О. М. знаходиться
виконавчий лист №801/8496/2012 від 16.04.2013
року на виконання рішення Бердянського
міськрайонного суду від 19.02.2013 року у
цивільній справі №801/8496/2012 про
розірвання договору та стягнення з ТОВ
«Бізнес-Центр «Офір» на користь ОСОБА_2
грошових коштів у сумі 9100 грн. У ході
здійснення виконавчих дій державним
виконавцем накладено арешт на кошти та
майно ТОВ «Бізнес-Центр «Офір».
Державний виконавець Марчевська О. М.
повідомила директора товариства про
те, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачеві, проте арешт з
майна не знято. Вважає, що не зняття
арешту є неправомірним та таким, що
порушує вимоги п. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 30, п. 1 ст.
50 ЗУ «Про виконавче провадження», п. п.
3.1, 3.2, 3.17 Інструкції з організації
примусового виконання рішень».
Повернення виконавчого документу
стягувачеві виконавче провадження
завершується і державний виконавець не
має законних підстав продовжувати
примусове виконання рішення, а тому
зобов’язаний скасувати заходи
примусового виконання. У день
отримання листа з відділу ДВС
Бердянського міськрайонного
управління юстиції, а саме 25.04.2014 року
директор підприємства був у
відрядженні і перебував за межами м.
Бердянська до 13.05.2014 року, тому просив
поновити строк на подання скарги,
визнати дії щодо не зняття арешту з
коштів та майна ТОВ «Бізнес центр
«Офір» державним виконавцем після
закінчення виконавчого провадження
неправомірними та зобов’язати
державного виконавця усунути
порушення.

У судовому
засіданні представник заявника скаргу
підтримав і просив її задовольнити.

Державний
виконавець Марчевська О. М. пояснила
суду, що 29.11.2013 року винесено постанову
про повернення виконавчого листа
стягувачу, але заходи забезпечення
виконання рішення суду у вигляді
арешту не знято, оскільки ст. 50 ЗУ «Про
виконавче провадження» не передбачає
такого. Крім того, боржник не сплатив
основний борг та витрати виконавчої
служби. На теперішній час ОСОБА_2
повторно пред’явив виконавчий лист до
виконання і він знаходиться у
провадженні ВДВС Бердянського
міськрайонного управління юстиції.

Представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 направила до суду
заперечення у якому просила в
задоволенні заяви відмовити та
розглянути справу у відсутності
заінтересованої особи та представника.

Представники
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове
засідання не з’явились без поважних
причин, про слухання справи
повідомлені належним чином відповідно
до вимог ч. 5 ст. 76 ЦПК України.

Заслухавши осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
наступного.

Відповідно до
статті 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Постановами
державного виконавця ВДВС
Бердянського міськрайонного
управління юстиції від 17.07.2013 року,
09.08.2013 року та 29.10.2013 року накладено
арешт на кошти, що містяться на
рахунках та на все майно боржника (а.с.
54-56).

Постановою
державного виконавця від 29.11.2013 року
виконавчий лист №801/8496/2012, який видано
16.04.2013 року про стягнення з ТОВ
«Бізнес-Центр «Офір» на користь ОСОБА_2
у рахунок відшкодування матеріальних
збитків 9100 грн., а також судовий збір у
розмірі 170,30 грн. повернуто стягувачу,
оскільки у боржника відсутнє майно, на
яке може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними (а.с.57).

На теперішній час
рішення суду від 19.02.2013 року не
виконано, ОСОБА_2 знову пред’явив
виконавчий лист до виконання і він з
17.09.2014 року знаходиться на виконанні у
ВДВС Бердянського міськрайонного
управління юстиції (а.с.60).

Ст. 385 ЦПК України
передбачено, що скаргу може бути подано
до суду:

у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод;

у триденний строк
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій.

Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

20.03.2014 року
директор ТОВ «Бізнес-Центр «Офір»
звернувся до начальника ВДВС
Бердянського міськрайонного
управління юстиції із заявою про
зняття арешту, оскільки державний
виконавець у постанові від 29.11.2013 року
не виконав вимоги ст. 50 ЗУ «Про
виконавче провадження», п. 3.17
«Інструкції з організації примусового
виконання рішення» та не зняв арешт з
майна боржника (а.с.3).

Листом в. о.
начальника ВДВС Бердянського
міськрайонного управління юстиції від
25.04.2014 року у задоволенні заяви
директора ТОВ «Бізнес-Центр «Офір» від
20.03.2014 року відмовлено, оскільки для
цього відсутні підстави (а.с.4).
Відомості про отримання цього листа
ТОВ «Бізнес-Центр «Офір» у матеріалах
справи відсутні.

Представник
заявника подав суду копію посвідчення
про відрядження з якого видно, що
директор ТОВ «Бізнес-Центр «Офір»
знаходився у відрядженні з 25.04.2014 року
до 13.05.2014 року (а.с.5).

Суд вважає, що за
таких обставин заявник пропустив строк
подання скарги до суду з поважних
причин і його слід поновити на підставі
ст. 73 ЦПК України.

Згідно ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме:

закінчення
виконавчого провадження - згідно із
статтею 49 цього Закону;

повернення
виконавчого документа стягувачу -
згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, - згідно із статтею 48 цього
Закону.

Таким чином,
одним із видів завершення виконавчого
провадження є повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно зі статтею
47 цього Закону.

Стаття 47 ЗУ «Про
виконавче провадження» передбачає, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Тобто
безпосередньо ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» не передбачає зняття
арешту, накладеного на майно боржника у
виконавчому провадженні.

Наслідки
звершення виконавчого провадження
передбачені ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження», яка передбачає, що у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем накладено арешт на майно
боржника, у постанові про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

За заявою
боржника державний виконавець видає
йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другій цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

У разі закінчення
виконавчого провадження внаслідок
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
виконавчі документи можуть бути
повторно пред’явлені до виконання у
визначені статтею 22 цього Закону
строки, якщо у зв’язку із припиненням
провадження у справі про банкрутство
вимоги, підтверджені такими
документами, не були задоволені
повністю або частково та не вважаються
погашеними (списаними, прощеними)
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, ст. 50
ЗУ «Про виконавче провадження» не
передбачає зняття арешту, який
накладено на майно боржника у випадку
повернення виконавчого документу
стягувачу в разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Судом
встановлено, що постанова про
закінчення виконавчого провадження по
виконанню рішення Бердянського
міськрайонного суду від 19.02.2013 року по
цивільній справі №801/8496/2012 за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ «Бізнес-Центр «Офір» про
розірвання договору та стягнення
грошових коштів або постанова про
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав державним
виконавцем ВДВС Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області не виносилась, а
тому дії щодо не зняття арешту з коштів
та майна ТОВ «Бізнес-Центр «Офір»
відповідають вимогам закону і є
правомірними. Надані суду докази не
містять відомостей про стягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, що за ст. 50
ЗУ «Про виконавче провадження» також є
перешкодою для зняття арешту.

Посилання
заявника на п. 3.17 «Інструкції з
організації примусового виконання
рішень» суд не може взяти до уваги,
оскільки цей пункт інструкції також не
покладає на державного виконавця
обов’язку зняти арешт з майна боржника
у випадку повернення виконавчого
документа стягувачу в разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

ТОВ «Бізнес-Центр
«Офір» заявлено вимогу про
зобов’язання державного виконавця
усунути порушення, але ця вимога не
викладена конкретно, оскільки не
зазначено яким чином.

Керуючись 73, 209,
213-215, 383-387 ЦПК України, Законом України
«Про виконавче провадження»,
«Інструкцією з організації
примусового виконання рішень», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні
скарги відмовити.

Ухвала суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна
скарга подається апеляційному суду
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя