Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4356/14
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Т.Л.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Мануйлова Ю.С.,

Панкєева О.В.

При секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
в особі представника ОСОБА_5 на рішення
Дружківського міського суду Донецької
області від 05 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 з вищевкзаним
позоом, в якому зазначала, що вона з
відповідачем мають спільну дитину
ОСОБА_6, 2005року народження. Відповідно
до рішення суду від 21.07.2011року з
відповідача стягуються щомісячно
аліменти в розмірі 1000 грн. В серпні 2010
року ОСОБА_6 було поставлено діагноз
агресивний фіброматоз м'яких тканин
сідничної області справа, у 2012 році
дитині додатково діагностовано
хронічний вірусний гепатит В.

Станом на 06.01.2014 року позивач на
обстеження та лікування дитини
витратила 213 750,17 грн. в тому числі:
витрати на медикаменти - 184 317,28 грн.;
витрати на обстеження - 12 969,30 грн.;
витрати на проживання позивача з
дитиною в місті розташування
лікувальних закладів, до яких була
направлена дитина - 2301,25 грн.; витрати на
проїздні квитки - 14 162,34 грн..

Відповідач повинен брати участь у
вказаних витратах разом з позивачем.
Він має фінансову можливість нести
відповідні витрати, тому просила
стягнути з відповідача додаткові
витрати на дитину в розмірі - 213 750,17 грн.

Під час розгляду справи
представником позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог
до розміру - 58 705,06 грн., оскільки
заявлений нею розмір
підлягає поділу між позивачем та
відповідачем порівну, тобто по 106 875,06
грн. з кожного, до того ж відповідач
частково компенсував їй ці витрати в
сумі - 48 170 грн..

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 05 серпня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 06.01.2014р. в
сумі - 39 177,64 грн.. В решті позову -
відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5
подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин справи, порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення заявлених нею позовних
вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини, суд обгрунтовно
виходив з його доведеності у
визначеному при розгляді справи
розмірі, а саме: у розмірі - 39 177,64 грн..

З матеріалів справи вбачається,
що сторони від шлюбу мають спільну
дитину - сина ОСОБА_6, 2005 року
народження, який внаслідок
захворювання за діагнозом: агресивний
фіброматоз м'яких тканин сідничної
області справа, хронічний вірусний
гепатит В потребує додаткових витрат
на своє лікування.

За нормами ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов"язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов"язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року № 3 зазначено, що до передбаченої
ст. 185 СК України участі в додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі.

Згідно норм ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу, зокрема: при визнанні
сторонами певних обставин.

Докази подаютьсч сторонами ті іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Судом на підставі належним чином
досліджених та оцінених доказів у
справі встановлено, що позивач в період
з листопада 2011 року станом на 06.01.2014
року витрачено на обстеження та
лікування сина сторін ОСОБА_6 грошову
суму у розмірі -204 119,28 грн., що
компенсація 1/2 частини цих витрат у
розмірі - 102 059,64 грн. за вищевказаними
нормами СК України є обов"язком
відповідача і при цьому правильно
враховано, що:

- позивач отримала від відповідача в
якості компенсації вищевказаних
витрат грошову суму у розмірі - 51 170 грн./
а.с. 125-131, 9-68, 90, 92 /;

- позивач отримала в період з листопада
до січня 2014 року державну соціальну
допомогу на дитину-інваліду до 18 років
в вигляді грошової суми у розмірі - 23 424
грн., яка є матеріальним забезпеченням
дитини-інваліда за рахунок коштів
Державного бюджету України і має
витрачатися на утримання цієї дитини, в
тому числі і на її лікування / а.с.151-152 /.

За таких обставин справи рішення суду
про частковое задоволення позову
ОСОБА_3 і стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на
06.01.2014р. в сумі - 39 177,64 грн. є законним та
обгрунтованим, тому підстав для його
скасування чи зміни судова колегія не
вбачає.

Доводи апелянтів: ОСОБА_3, які
стосуються розподілу отриманих від
відповідача грошових коштів, ОСОБА_4
щодо його матеріального та сімейного
стану неможливо віднести до обставин,
які істотно впливають на обсяг
обов"язків сторін щодо участі в
додаткових витратах на утримання
дитини.

Інші доводи апеляційних скарг висновку
суду також не спростовують та не
свідчать про неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при розгляді цієї
справи.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 05 серпня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: