Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/559/14-ц
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Заполовського
В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання
Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконавчого
комітету Житомирської міської ради,
Комунального підприємства «Виробниче
житлово-експлуатаційне підприємство
№11» Житомирської міської ради про
визнання права на житло, виведення
житла із фонду житла для тимчасового
проживання, спонукання для проведення
приватизації житла

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 02 липня 2014 року,-

в с т а н о
в и л а:

У січні 2014 року позивачі
звернулися до суду із вказаним позовом,
в якому просили визнати за ними право
на житло за адресою м. Житомир, вул.
Східна. 69, кв.21, виключити зазначене
помешкання із фонду житла для
тимчасового проживання та надання
дозволу для здійснення його
приватизації.

В обґрунтування позову зазначали,
що в листопаді 1991 року ОСОБА_2 разом із
своєю сім'єю був заселений в кімнату
АДРЕСА_1 і з цього часу проживають в ній.
Зазначена квартира є постійним їх
місцем проживання.

У 2012 році позивачам було надано
дозвіл на постійну реєстрацію у
зазначеній квартирі. Таким чином вони
мають право на приватизацію даного
житла.

Проте виконкомом Житомирської міської
ради їм було відмовлено у приватизації,
оскільки надання дозволу на постійну
реєстрацію не є підставою для
виключення житла і фонду житла для
тимчасового проживання.

Вважають, що така відмова є перешкодою
у реалізації їх права на житло.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 02 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задоволити їх позовні вимоги.

Посилаються на те, що судом першої
інстанції були порушені норми
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Зокрема, зазначають, що спірне житло
їм не надавалося згідно рішення
виконкому з фонду житла для
тимчасового проживання і такого
рішення не приймалося відносно них. У
помешкання вони вселилися згідно
дозволу виконкому Житомирської
міської ради і протягом 23-х років
проживають в ньому, отримали дозвіл на
реєстрацію в квартирі та проводять
оплату комунальних послуг.

Крім того, суд першої інстанції
при ухваленні рішення робить оцінку їх
неправильного проживання в помешканні,
коли таких позовних вимог не заявлено.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції 27
грудня 2007 року виконавчий комітет
Житомирської міської ради своїм
рішенням №1037 надав дозвіл позивачу
ОСОБА_2 та його сім'ї на реєстрацію в
кімнаті АДРЕСА_1 терміном на 1 рік.

Рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради №546 від 19
грудня 2012 року йому та його сім'ї було
надано дозвіл на постійну реєстрацію у
вказаній кімнаті. До цього часу
постійного житла позивач не отримав, на
праві власності не набув.

Згідно довідки УЖКГ Житомирського
міськвиконкому «КВЖРЕП № 11» від
06 квітня 2011 року спірна кімната
АДРЕСА_1 належить до фонду житла для
тимчасового проживання громадян
згідно рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 23 липня
2008 року «Про формування фонду житла для
тимчасового проживання громадян».

Постановою Кабінету Міністрів
України №422 від 31 березня 2004 року
затверджений Порядок формування
фондів житла для тимчасового
проживання та Порядок надання і
користування житловими приміщенням з
фондів житла для тимчасового
проживання.

Відповідно до п.п.1-5 Порядку надання
і користування житловими приміщенням з
фондів житла для тимчасового
проживання (далі Порядок) останній
поширюється на громадян, які не мають
або втратили постійне місце
проживання. Громадяни, яким надане
житлове приміщення для тимчасового
проживання, не мають права його
приватизувати. Такі приміщення
надаються на строк до одного року з
можливістю продовження цього строку у
разі неспроможності громадян набути
альтернативне місце проживання.
Підставою для вселення в житлове
приміщення з фондів житла для
тимчасового проживання і для
користування таким житлом на
договірних умовах є ордер та договір
найму, видані у відповідності до п.п. 15,16
Порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК Української
РСР ордер є єдиною підставою для
вселення в надане жиле приміщення.

Таким чином, позивач заселився у
спірну кімнату тимчасово без ордера та
укладення договору найму, тобто без
дотримання встановленого діючим
законодавством Порядку.

Разом з тим, відсутність ордеру у
позивача на кімнату, яка належить до
фонду житла для тимчасового проживання
громадян, тривале користування
вказаним житлом та проведення належної
оплати за комунальні послуги не можуть
бути підставою для визнання за
позивачем права на це житло.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно з'ясував обставини справи,
вірно визначився з характером спірних
правовідносин, дав правильну оцінку
наданим сторонами доказам та
обґрунтовано, з урахуванням положень
ст.ст. 58,61,132-1 ЖК України дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Виходячи з наведеного судом першої
інстанції дотримані вимоги цивільного
процесуального закону, всебічно, повно
й об'єктивно з'ясовані обставини справи
та надана їм належна оцінка. Висновок
суду відповідає встановленим
фактичним обставинам справи.

Тому, колегія суддів вважає, що рішення
районного суду ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права. Підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 02 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: