Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.
Справа153/2301/13-ц

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Михайленко І.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Ямпіль Вінницької
обл.

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 заявив позов до ОСОБА_2 про
стягнення коштів. Вказав, що влітку 2011
року в м. Ямпіль Вінницької області по
вул. Подільській на пропозицію ОСОБА_2
відбулась зустріч між ними. В ході
зустрічі ОСОБА_2 доволі детально
розповів позивачу про хід перевірки, що
робила прокуратура Вінницької області,
щодо діяльності та роботи Ямпільського
ВРЕР ДАІ за 2008-2010 р.р. В результаті чого
прокуратурою Вінницької області
відносно нього порушено кримінальну
справу. Зазначає, що ОСОБА_2 повідомив
його про те, що він за певну суму, діючи
як захисник та маючи
високваліфікованих юристів може
допомогти йому у розв'язанні цього
питання. Вказує, що ОСОБА_2 запропонував
йому щоб він позичив 25000 доларів США, на
що він погодився , а ОСОБА_2 особисто
написав розписку в якій зазначив, що
отримав й нього двадцять п'ять тисяч
доларів США для вирішення його питання
щодо кримінальної справи і
зобов'язався повернути гроші після
вирішення даного питання. Зазначає, що
після того, як він позичив гроші
ОСОБА_2, той ніякої ні правової ні іншої
допомоги не надав, а гроші використав
в своїх цілях та інтересах. Позивач
посилається на те, що він неодноразово
звертався до ОСОБА_2 з пропозицією про
повернення отриманих грошей, на що він
спочатку обіцяв їх повернути, а потім
пояснив, що повернути кошти він не в
змозі у зв'язку із складним
матеріальним становищем. Згідно із
офіційним курсом долара 28.10.2013 року
сума боргу становить за 100 доларів США -
799,3000 гривень, тобто 25000 доларів США - 199825
гривень. Також зазначає, що з часу
повернення позики пройшло вже два роки,
відповідачем прострочено зобов'язання
щодо повернення цих коштів. Позивач
вказує на те, що за весь час
прострочення три відсотки річних
становить 5994 гривні 75 копійок, а тому
загальна сума боргу за відсотками за ці
роки становить 11989 гривень 50 копійок.
Вважаючи свої права порушеними,
позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2
на його користь 199825 гривень основного
боргу, 11989 гривень 50 копійок
прострочення за користування коштами,
всього 211814 гривень 50 копійок, а також
стягнути із відповідача на його
користь понесені ним судові витрати.

В ході судового розгляду справи
позивач підтримав заявлені ним позовні
вимоги і пояснив, що в 2011 році він дав
відповідачу 25000 доларів США в
адміністративному приміщенні
автомийки в м.Ямполі. Гроші надавав для
вирішення свого особистого питання з
приводу порушеної кримінальної справи.
В своїх поясненнях суду позивач також
зазначив, що у разі позитивного
вирішення його питання, він не мав би
претензій до відповідача ОСОБА_2 і не
звертався би із питанням про
повернення йому цих коштів. Позивач
зазначив, що розписка відповідачем
була написана власноручно, але на ній
відсутня дата її написання, так як
відповідач сказав йому, що якщо питання
з приводу кримінальної справи не
вирішиться, то він поверне позивачу ці
кошти. Якби ж питання вирішилося
позитивно, то кошти не повинні були б
бути повернутими позивачу у цьому разі.
Позивач пояснив суду, що умовою
передання ним коштів в сумі 25000 гривень
відповідачу було саме вирішення його
питання щодо закриття кримінальної
справи і ці гроші давалися саме на
виконання цієї мети. Але так як
відповідач його обманув та не здійснив
ніяких дій з приводу вирішення його
питання, тому позивач вважає свої права
порушеними і просить суд стягнути із
відповідача на його користь вказану
суму коштів як позику, задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнав та пояснив, що дана розписка
формальна, яку він підписав для зовсім
інших цілей. Зазначає, що позивач добре
знає його і що він ніякої юридичної
допомоги не надає. Позивач звернувся до
нього, аби пригнати автомобіль зі
Львова, за що позивач дав йому гроші
для покупки автомобіля. Вказує, що
позивач гроші для вирішення його
юридичного питання не давав ні копійки.
За надані позивачем кошти він пригнав
йому автомобіль Мерседес зі Львова, за
що отримав від позивача як винагороду
800 доларів США. Зазначив, що на
автомийці гроші не передавались, так як
влітку 2011 року автомийка була на
ремонті. Вважає позов необґрунтованим,
просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав. Заперечував
їх тим, що позивачем не надано
достовірних пояснень, чому немає дати
написання розписки та наслідків
складання правочину. Його довіритель
ОСОБА_2 не має боргових зобов'язань
перед позивачем, його довіритель
ніколи не був адвокатом та не надавав
юридичних послуг. В розписці не
зазначено, що кошти були отримані як
позика. Вважає позовну заяву надуманою
і необґрунтованою, просив відмовити у
задоволенні позову.

Судом встановлено такі обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Із дослідженої судом розписки
встановлено, що в змісті розписки
зазначено про те, що ОСОБА_2 позичив у
ОСОБА_1 25 000 доларів США для вирішення
його питання та зобов'язується
повернути після вирішення даного
питання.

Із постанови від 06.09.2013 року про
закриття кримінального провадження
встановлено, що кримінальне
провадження відносно ОСОБА_2 у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 190 КК України у
зв'язку із відсутністю в діянні складу
злочину.

Із газети «Урядовий кур'єр» №193 від
22.10.2013 року встановлено, що курс долару
США становить - 799,3000 гривень.

Із досліджених судом матеріалів
кримінального провадження, внесеного
до ЄРДР №0000025, копії яких
залучені до матеріалів цивільної
справи, встановлено, що 25.11.2012 року
ОСОБА_1 звернувся до працівників
міліції з заявою про те, що влітку 2011
року ОСОБА_2 отримав від нього гроші в
сумі 25000 доларів США, які до цього часу
не повернув.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_4
встановлено, що дійсно в лютому 2012 року
він взяв в оренду автомийку по вул.
Подільська в м. Ямпіль Вінницької
області , яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_5 Про те, що в
літку 2011 року на даній авто мийці
ОСОБА_1 передав кошти в сумі 25000 доларів
США ОСОБА_2 йому нічого не відомо та хто
міг бути свідком цієї події він не знає.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_5
встановлено, що вона є дійсно власницею
автомийки по АДРЕСА_1. Пояснила, що з
приводу передачі грошей ОСОБА_1 ОСОБА_2
її нічого взагалі не відомо, влітку 2011
року на автомийці проводились
ремонтні роботи.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_6
встановлено, що дійсно у його дружини
ОСОБА_5 у приватній власності
знаходяться житловий будинок, гараж та
автомийка по АДРЕСА_1. Пояснив, що
ОСОБА_2 наскільки йому відомо ніколи в
його дружини не орендував авто мийку.
Про факт передачі грошей ОСОБА_1 ОСОБА_2
йому нічого не відомо, влітку 2011 року
автомийка була в ремонті та була
зачинена.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7
встановлено, що він знайомий із ОСОБА_2
та вони підтримують дружні стосунки
між собою. Влітку 2012 року Мороз
попросив його, щоб він поїхав разом із
ним до м. Львів , щоб пригнати
автомобіль на що він погодився.
Приїхавши до м. Львів зустрівшись з
якимось чоловіком вони придбали у
нього автомобіль «Мерседес Бенс», 2006
року випуску. ОСОБА_2 передав
невідомому чоловіку 25000 доларів США,
після чого вони повернулись до м.
Ямпіль Вінницької області. Пояснив, що
приїхавши до м. Ямпіль вони зустрілись
із чоловіком на ім*я ОСОБА_1, який був
середнього зросту, плотної тілобудови.
Зустрівшись із ОСОБА_1 ОСОБА_2 в його
присутності передав йому даний
автомобіль, а ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
гроші в сумі 800 доларів США.

Оцінюючи усі досліджені письмові
докази у їх сукупності, суд вважає
недоведеними обставини, на які позивач
посилається як на підставу своїх
позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є:
договори та інші правочини.

Відповідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання.

Відповідно до ст.530 ЦПК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події. Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Надана позивачем розписка без дати її
написання, особисті пояснення
позивача, дані в ході судового
розгляду, та інші досліджені докази не
підтверджують наведених в позові
обставин. Зокрема, не підтверджують тих
обставин, що між позивачем та
відповідачем виникло правовідношення
на встановлених законом засадах
добросовісності, розумності та
справедливості, з підстав, визначених
ч.2 ст.11 ЦК України. Доводами позивача,
наданою розпискою ОСОБА_2 та
дослідженими письмовими доказами не
можливо встановити дату вчинення,
зміст, умови та суть зобов'язання,
термін його виконання, який був
обумовлений, письмового договору із
чітким визначенням прав та обов'язків
між сторонами не укладено. А тому суд
не має підстав вважати, що у
відповідача виникло таке зобов'язання
перед позивачем на підставах,
визначених ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Із чітких та послідовних пояснень,
даних позивачем ОСОБА_1 в ході судового
розгляду, достовірно встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не позичав у
позивача коштів у сумі 25000 доларів США,
а кошти були передані для вирішення
відповідачем особистих питань
позивача - а саме питання закриття
кримінального провадження відносно
позивача. Умовою повернення цих коштів
для позивача стало невиконання
відповідачем обіцянки вирішити
питання позивача за рахунок вказаних
коштів, тоді як договір позики
передбачає передачу однією стороною у
власність другій стороні грошових
коштів та зобов'язання позичальника
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів. Судом встановлено, що
кошти у сумі 25000 доларів США позивачем
не передавалися відповідачу у
власність на умовах позики, а розписка
дана відповідачем має формальний
характер, тобто, написана з метою
належного виконання обіцянки вирішити
питання позивача.

Оцінюючи пояснення позивача та
відповідача, досліджені письмові
докази - розписку та матеріали
кримінального провадження, суд вважає,
що між сторонами у цьому спорі відсутні
договірні зобов'язання з приводу
позики. Надана позивачем розписка не є
письмовим правочином, укладеним
відповідно до вимог ст.ст.509, 526, 527, 530, 1046
ЦК України, а позивачем обраний
неналежний спосіб захисту свого права.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими і не
має підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, суд в порядку ст.88 ЦПК
України не має підстав для
відшкодування позивачу понесених ним
та документально підтверджених
судових витрат, що є підставою для
відмови у задоволенні цієї частини
позову.

Спірні правовідносини врегульовані
ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1046, 1047 ЦК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213,
214, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 509,
526, 527, 1046, 1047 ЦК України України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
А.Г.Любинецька-Онілова