Справа № 459/3391/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/849/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Фарович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області та ОСОБА_4 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 13
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійних захворювань та трудових
каліцтв,-

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 13
листопада 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково, стягнуто з
відповідача в користь позивача 12000
гривень на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, внаслідок професійних
захворювань та трудових каліцтв.

Рішення суду оскаржили обидві сторони.

Позивач ОСОБА_4 просить скасувати
рішення суду з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. Свої
доводи обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про покладення на відповідача
обов'язку по відшкодуванню йому
моральної шкоди, завданої внаслідок
отримання трудового каліцтва в процесі
виконання ним трудових обов'язків,
однак, не погоджується з розміром
присудженого у його користь
відшкодування. На думку апелянта, при
визначенні розміру моральної шкоди суд
не врахував тривалості роботи в
шкідливих умовах, характеру отриманого
ушкодження здоров"я, ступеня втрати
працездатності внаслідок професійного
захворювання, тяжкості його фізичних і
моральних страждань, істотності
вимушених змін у життєвих стосунках та
негативних наслідків, що настали від
такого ушкодження.

Відповідач просить рішення суду
скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.
Свої доводи обґрунтовує тим, що судом
не було враховано норми п. 27 ст. 77 Закону
України від 20.12.2005 року «Про державний
бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» щодо відшкодування
Фондом моральної шкоди, а також норму
Закону України від 23.02.2007 року «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якою виключено право
потерпілого на відшкодування Фондом
моральної шкоди, завданої потерпілому
ушкодженням здоров"я внаслідок
професійного захворювання на
виробництві. Окрім того, зазначає, що
судом не взято до уваги положення п. 1
«е» ст. 21, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону, яким
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку відшкодувати
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння моральної шкоди
потерпілому, підтвердженого висновком
медичних органів. Апелянт звертає
увагу, що позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження факту
спричинення їй моральної шкоди та
доказу чи медичного висновку про те, що
саме від професійного захворювання
вона терпить моральні і фізичні
страждання, а не від загальних
захворювань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін в підтримання своїх апеляційних
скарг, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційних скарг та
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційних
скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримав
професійне захворювання за час роботи
на шахтах ДП «Львіввугілля» (а.с. 24).

Висновком Львівської обласної МСЕК від
31.10.2001 року позивачеві вперше
встановлено втрату професійної
працездатності 50% та третю групу
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням (а.с. 32, 50).

Висновком МСЕК від 21.10.2004 року
встановлено втрату професійної
працездатності 55% та третю групу
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням (а.с. 32).

Висновком МСЕК від 08.11.2005 року
встановлено втрату професійної
працездатності 65% та третю групу
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням (а.с. 32, 51).

Згідно з останнім висновком МСЕК від
02.11.2006 року позивачеві встановлено
безтерміново втрату професійної
працездатності 65% та третю групу
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням (а.с.30-32).

З долучених до справи копій виписок
з історій хвороб встановлено, що
позивач неодноразово перебував на
стаціонарному лікуванні (а.с. 11-23).

При вирішенні питання про право
потерпілого на відшкодування за
рахунок відповідача моральної шкоди,
суд першої інстанції правильно виходив
із норм ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якими передбачено, що
право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі й виплати компенсації за
моральну шкоду, виникає у особи з дня
встановлення їй стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Враховуючи той факт, що позивачеві
вперше було встановлену стійку втрату
працездатності 31.10.2001 року, тобто до
набрання чинності 01.01.2006 року Законом
України «Про державний бюджет України
на 2006 рік», а також до набрання Законом
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якими було зупинено дію
норм, що передбачали право потерпілих
на відшкодування моральної шкоди, та до
внесення змін Законом України від
23.02.2007 року до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», позивач має право на
відшкодування моральної шкоди з Фонду
соціального страхування, незалежно від
моменту звернення до суду.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 43, 46
Конституції України, Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо. Право на соціальний захист
гарантується, зокрема,
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом 5 ст.4 Основ
законодавства України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про охорону праці», державна політика
в галузі охорони праці базується,
зокрема, на принципах пріоритету життя
і здоров'я працівників, повної
відповідальності роботодавця за
створення належних,безпечних і
здорових умов праці, соціального
захисту працівників, повного
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Частиною першою ст.9 цього ж Закону
передбачено, що відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». У відповідності до
п.п. «є» п.1 ч.1 ст.21 та ч.3 ст.28 цього
Закону, грошову суму за моральну шкоду
за наявності факту заподіяння цієї
шкоди потерпілому виплачує Фонд
соціального страхування.
Відшкодування здійснюється у вигляді
одноразової страхової виплати
незалежно від інших видів страхових
виплат. Сума страхової виплати
визначається в судовому порядку.

Наведене вище, спростовує мотиви
апеляційної скарги відповідача про
відсутність підстав для задоволення
позову з мотивів відсутності даних про
звернення позивача безпосередньо до
відповідача з заявою про виплату
моральної шкоди з долученням висновку
МСЕК про встановлення факту
спричинення моральної шкоди.

Згідно з роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» із змінами,
внесеними Постановою від 25.05.2001 року №5,
моральна шкода може полягати, зокрема,
у моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
способу життя, при настанні інших
негативних наслідків .

Рішенням Конституційного Суду від 27
січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена постійна
втрата професійної працездатності
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1
цього ж рішення, ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності

Таким чином, з урахуванням
конституційної значимості здоров'я як
невідчужуваного і непорушного блага,
що належить людині від її народження й
охороняється державою, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
заявлена вимога є обґрунтованою і факт
спричинення моральної шкоди
позивачеві ушкодженням здоров"я на
виробництві доведеним.

Колегія суддів погоджується з
визначеним судом розміром
відшкодування моральної шкоди,
оскільки він відповідає засадам
розумності та справедливості за
встановлених обставин у справі з
урахуванням тривалості роботи в
шкідливих умовах, встановленого
позивачеві ступеня стійкої втрати
працездатності (вперше - 50%, а з 08.11.2005
року - 65%), характеру отриманого
ушкодження здоров"я та наслідків від
такого ушкодження для позивача.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які є в матеріалах справи, застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційні скарги необхідно відхилити,
а оскаржуване рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_4 та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 13
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
_______________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

_________________Штефаніца Ю.Г.