публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Приватбанк"
Справа № 369/6089/14-ц
№ 2/369/2711/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПриватБанк», Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про поновлення строку
позовної давності і визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулися до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«ПриватБанк», Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про поновлення строку
позовної давності і визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку,
посилаючись на те, що з 02 липня 1998 року
по 28 грудня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, що встановлено рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 06 жовтня 2008 року.

28 грудня 2008 року їхній шлюб було
зареєстровано в органах РАЦСу.

В березні 2005 року вони вирішили
припинити офіційні шлюбні стосунки,
але продовжили проживати однією сім'єю,
вести спільне господарство, спільний
бюджет та спільний побут.

ОСОБА_3 від першого шлюбу має двох
дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 народилася спільна дитина -
ОСОБА_10.

Оскільки вони не припинили
спільне проживання, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки, тому вони вважають, що за
ними зберігається режим спільної
сумісної власності подружжя.

На початку літа 2007 року вони
знайшли для проживання будинок у
Києво-Святошинському районі Київської
області, і почали орендувати його з
метою подальшого викупу.

Договір найму житлового будинку
був оформлений на ОСОБА_3, а тому 20 липня
2007 року між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_6
укладено договір найму житлового
будинку, розташованого в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області по АДРЕСА_1. Договір найму було
зареєстровано в Тарасівській
сільській раді Києво-Святошинського
району Київської області. Під час
укладення вказаного договору ОСОБА_3 та
власник будинку ОСОБА_5 досягли усної
домовленості щодо оформлення у
найближчий час договору
купівлі-продажу вказаного будинку.

Предметом договору найму, окрім
житлового будинку площею 50 кв.м.,
загальною площею 68,90 кв.м., стали також
допоміжні господарські споруди -
погріб, убиральня, огорожа,
свердловина, навіс та вигрібна яма.
Договір найму було укладено строком на
3 роки з можливою пролонгацією за
мовчазної згоди сторін.

Відповідно до умов вказаного
договору ОСОБА_3 було надано право
вселення в житловий будинок з членами
його сім'ї - дружиною ОСОБА_2 та дітьми:
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Вони належним
чином виконували умови договору, і до
цього часу надалі проживають у
вказаному будинку.

Під час проживання у вказаному
будинку, за усної згоди ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, вони реконструювали його,
провели ремонтні роботи та
перепланування, внаслідок чого
змінилася конфігурація житлової та
загальної площі будинку, що
підтверджується технічним паспортом,
виданим КП «БТІ Києво-Святошинської
районної ради Київської області» від 31
серпня 2009 року. Усі дії по
реконструкції житлового будинку
проводилися за кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
значну частину яких вони позичили у
батька ОСОБА_2

На проведення ремонтних робіт по
переобладнанню будинку ОСОБА_2
позичила 09 червня 2009 року у свого
батька ОСОБА_11 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) доларів США, що підтверджується
відповідною розпискою.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вкладали сімейні
кошти у житловий будинок, оскільки у
зв'язку з домовленістю з ОСОБА_5
вважали, що мають переважне право на
його придбання, що також
підтверджується п. 6.2. договору найму.

Домовившись із ОСОБА_5 про
купівлю-продаж будинку на
підтвердження своїх зобов'язань ОСОБА_2
та ОСОБА_3 вирішили внести завдаток за
будинок у розмірі 19 750 (дев'ятнадцять
тисяч сімсот п'ятдесят) доларів США, що
підтверджується письмовими розписками
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_5 у своїй
відповіді на претензію ОСОБА_3 визнала,
що отримала від нього завдаток за
будинок і тим самим визнала, що між ними
виникли договірні зобов'язання.

Але ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не змогли
використати своє переважне право на
купівлю спірного житлового будинку,
оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали
будинок ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу домоволодіння від 25
вересня 2007 року, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7. В той же
день ОСОБА_4 передав спірний будинок в
іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно
до договору іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7

ОСОБА_2 зазначала, що їй не було
відомо про не укладення ОСОБА_3
договору купівлі-продажу, вона
повністю довіряла йому вести всі
необхідні переговори та вчиняти дії по
оформленню документації, яка
стосується вказаного житлового
будинку, тому ОСОБА_2 продовжувала
вкладати сімейні кошти в облаштування
будинку.

У серпні та листопаді 2007 року
ОСОБА_2 отримала у позику ще 75 000
(сімдесят п'ять тисяч) доларів США від
ОСОБА_11, які вона вклала в
реконструкцію будинку.

В кінці березня 2014 року ОСОБА_2
отримала лист від ПАТ КБ «ПриватБанк»,
в якому працівники вимагають від неї та
членів її сім'ї термінового виселення
із предмету іпотеки за адресою:
АДРЕСА_1. Вказані обставини не були
відомі ОСОБА_2 до отримання вказаного
листа.

ОСОБА_3 визнав, що дійсно не
повідомляв дружину про обставини, які
склалися, але оскільки у ОСОБА_4 були
зобов'язання перед ОСОБА_3, то останній
був впевнений, що владнає ситуацію з
житловим будинком. Так, ОСОБА_4 придбав
вказаний будинок за кошти, отримані в
кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк», але
виконати свої кредитні зобов'язання не
зміг у зв'язку із скрутним становищем.
Тому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 досягли усної
домовленості про те, що ОСОБА_3 з
родиною надалі проживатиме у спірному
будинку та обслуговувати кредит, а
ОСОБА_4 переведе а нього всі права і
обов'язки позичальника за кредитним
договором і передасть усі права на
спірний житловий будинок.

ОСОБА_3 належним чином виконував
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, сплачував платежі щодо тіла
кредиту та щодо відсотків по
користуванню ним, що підтверджується
відповідними платіжним и документами.
Так, на погашення кредитних зобов'язань
перед банком ОСОБА_3 витратив 229 000 грн.,
сплачуючи по 1035 доларів США щомісячно
протягом 25 місяців.

ОСОБА_4, у свою чергу, так і не
виконав своїх зобов'язань перед ОСОБА_3

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просили поновити строк позовної
давності у зв'язку із поважністю причин
його пропущення, та визнати недійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння
від 25 вересня 2007 року, укладений між
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_12, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстраційним номером № 836.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 в
частині заявлених нею вимог до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПриватБанк», приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку,
залишено без розгляду на підставі
вимог п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 та його представник поданий
позов підтримали та просили його
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 поданий позов не
визнав та заперечував проти його
задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, до суду надійшла заява
про розгляд справи у її відсутності, у
поданій заяві не заперечувала проти
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилась, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

Представник третьої особи
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» в
судовому засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.

Третя особа Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази і показання
свідків в їх сукупності, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з 02 липня 1998 року по 28 грудня 2002
року проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, що підтверджується
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 06 жовтня 2008 року. Вказане
рішення набрало законної сили 17 жовтня
2008 року. 28 грудня 2002 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було зареєстровано шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1. В подальшому, 12 березня 2005
року шлюб між ними було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають
дочку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3.

Відповідно до Договору найму
житла від 20 липня 2007 року, копія якого
міститься в матеріалах справи,
вбачається, що ОСОБА_5, яка діє від свого
імені та від імені ОСОБА_6, уклала з
ОСОБА_3 договір, відповідно до якого
ОСОБА_5 передає, а ОСОБА_3 приймає у
тимчасове платне користування
житловий будинок АДРЕСА_2
Києво-Святошинського району Київської
області строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п. 10.1. вказаного Договору
якщо за три місяці наймодавець не
попередив наймача про укладення
договору на таких самих або інших
умовах чи про відмову від укладення
договору на новий строк, а наймач не
звільнив житловий будинок, договір
вважається укладеним на таких самих
умовах і на такий самий строк. Даний
Договір було зареєстровано сторонами у
Тарасівській сільській раді
Києво-Святошинського району Київської
області 20 липня 2007 року.

Так, відповідно до укладеного договору,
загальна площа житлового будинку
складає 101,6 кв.м. (з них за рахунок
самовільно збудованих приміщень - 33,8
кв.м.), житлова площа 78,2 кв.м. (з них за
рахунок самовільно збудованих
приміщень - 28,2 кв.м.) Разом із вказаним
житловим будинком в найм передаються
господарські будівлі та споруди,
необхідні для його обслуговування, а
саме: погріб, убиральня, свердловина,
навіс, вигрібна яма.

Відповідно до п. 6.1. Договору найму
ОСОБА_3 як наймач має право вселяти в
займане ним жиле приміщення членів
своєї сім'ї, а саме дружину ОСОБА_2, та
дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до п. 6.2. Договору
наймач має право на переважне перед
іншими особами право на придбання
житлового будинку у разі його продажу.

Відповідно до вимог ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Відповідно до вимог ст. 158 ЖК України
наймач користується жилим приміщенням
у будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму житлового приміщення. Вказаний
договір укладається у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої ради. Договір найму
повинен містити вказівку на предмет
договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 815 ЦК України
наймач не має права провадити
перевлаштування та реконструкцію
житла без згоди наймодавця.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 816 ЦК
України у договорі найму житла мають
бути вказані особи, які проживатимуть
разом із наймачем.

Відповідно до вимог ст. 821 ЦК України
договір найму житла укладається на
строк, встановлений договором.

Положеннями ч. 2 ст. 822 ЦК України
встановлені переважні права наймача,
зокрема, на переважне перед іншими
особами придбання житла у разі його
продажу.

Крім того, слід зазначити, що в
матеріалах справи також міститься
відповідь виконавчого комітету
Тарасівської сільської ради від 06
жовтня 2014 року, надана на запит ОСОБА_4
про надання публічної інформації з
приводу того, чи реєструвався
Тарасівською сільською радою Договір
найму житла від 20 липня 2007 року між
ОСОБА_5, ОСОБА_6, з однієї сторони, та
ОСОБА_3 з іншої сторони, щодо найму
жилого приміщення-будинку АДРЕСА_2,
Києво-Святошинського району, Київської
області, в якій виконком Тарасівської
сільської ради надав інформацію, що
дані про реєстрацію договорів найму в
Тарасівській сільській раді відсутні.

Відповідно до договору
купівлі-продажу домоволодіння від 25
вересня 2007 року, копія якого міститься
в матеріалах справи, ОСОБА_5, яка діє від
свого імені та від імені ОСОБА_6,
передали ОСОБА_4, а він у свою чергу
прийняв у власність домоволодіння, яке
складається з житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області по АДРЕСА_1. Вказане
домоволодіння складається з житлового
будинку житловою площею 50,0 кв.м.,
загальною площею 68,9 кв.м., погребу,
убиральні, огорожі, свердловини, навісу
та вигрібної ями. Вказаний договір
купівлі-продажу було посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 25
вересня 2007 року, та зареєстровано в
Єдиному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 15 жовтня 2007 року.
Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
домоволодіння за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Тарасівка, АДРЕСА_1, зареєстровано за
ОСОБА_12 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
25 вересня 2007 року за реєстровим номером
№ 836.

Відповідно до вимог ст.ст. 655-656 ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність іншій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу житлового
будинку укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів
справи, договір купівлі-продажу
будинку, укладений 25 вересня 2007 року
між ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та
від імені ОСОБА_6, та ОСОБА_12, був
укладений відповідно до чинного
законодавства, з дотриманням усіх
вимог, встановлених до вказаного виду
договорів.

Відповідно до розписки, копія
якої знаходиться в матеріалах справи, 09
червня 2007 року ОСОБА_2 отримала від
ОСОБА_11 у позику 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) доларів США, які вона
зобов'язується повернути протягом
місяця на першу вимогу.

10 серпня 2007 року ОСОБА_2 отримала
в позику від ОСОБА_11 у позику 30 000
(тридцять тисяч) доларів США, що
підтверджується відповідною
розпискою.

29 листопада 2007 року ОСОБА_2
отримала від ОСОБА_11 в позику 45 000 (сорок
п'ять тисяч) доларів США, про що видала
відповідну розписку.

Із вказаних розписок суду
зрозуміло, що протягом 2007 року ОСОБА_2
позичила у свого батька ОСОБА_11 кошти
на загальну суму 100 000 (сто тисяч)
доларів США. Однак, з вказаних розписок
та з матеріалів справи загалом не
встановлено, що позичені кошти були
спрямовані саме на здійснення ремонту
та реконструкції спірного
будинковолодіння, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які
документальні докази, які б
підтверджували придбання будівельних
матеріалів, розрахунок із особами, які
здійснювали вказаний ремонт, а також
будь-які докази того, що було проведено
переоблаштування будинку АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області саме ОСОБА_3.

Відповідно до копії розписки, наявної в
матеріалах справи, 20 червня 2007 року
ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 в якості
завдатку за житловий будинок по
АДРЕСА_1, в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області, грошові кошти в сумі 1 500 (одну
тисячу п'ятсот) доларів США, і в
подальшому ОСОБА_5 зобов'язується
укласти договір купівлі-продажу
вказаного житлового будинку.

Відповідно до розписки, копія якої
міститься в матеріалах справи, ОСОБА_5
підтверджує, що отримала від ОСОБА_3 в
доповнення до попереднього завдатку 16
000 (шістнадцять тисяч) доларів США, і
тому загальна сума завдатку за будинок
становить 19 750 (дев'ятнадцять тисяч
сімсот п'ятдесят) доларів США, однак в
розписці не зазначено дату її видачі і
час передачі коштів.

Відповідно до технічного паспортну на
житловий будинок, виданого КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» станом на 15 серпня
2008 року, власником будинку по АДРЕСА_1 в
с. Тарасівка Києво-Святошинського
району Київської області є ОСОБА_4.

Згідно з кредитним договором №
K2V4GK03790068, укладеним 21 вересня 2007 року
між Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_12, останній отримав від Банку
шляхом надання готівкою через касу 77 500
(сімдесят сім тисяч п'ятсот) доларів США
на строк з 21 вересня 2007 по 20 вересня 2027
року включно, у вигляді
відновлювальної кредитної лінії для
купівлі домоволодіння, а також надано 19
500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) доларів
США на сплату страхових платежів. За
умовами кредитного договору за
користування кредитом встановлюються
відсотки у розмірі 0,92 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом, винагорода за надання
фінансового інструменту щомісяця в
період сплати у розмірі 0,29 % від суми
виданого кредиту. Відповідно до п. 7.1.
Кредитного договору щомісяця
позичальник повинен надавати Банку
кошти в якості щомісячного платежу у
сумі 1034,92 доларів США.

Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору
забезпеченням виконання позичальником
зобов'язань за договором виступає
іпотека: домоволодіння, яке
знаходиться за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Тарасівка, АДРЕСА_1, на підтвердження
чого 25 вересня 2007 року між ОСОБА_12 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
договір іпотеки № K2V4GK03790068, за умовами
якого Банк має право у разі невиконання
ОСОБА_12 зобов'язань, забезпечених
іпотекою, одержати задоволення за
рахунок переданого в іпотеку майна.
Предметом іпотеки за вказаним
договором виступає домоволодіння по
АДРЕСА_1 в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області, яке належить ОСОБА_4 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
підлягає нотаріальному посвідченню,
право власності виникає з моменту
такого посвідчення. Право на нерухоме
майно, яке підлягає державній
реєстрації, виникає з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний договір купівлі-продажу
домоволодіння було посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 25
вересня 2007 року, і тоді ж між ОСОБА_12 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
договір іпотеки, предметом іпотеки за
яким виступив саме спірний житловий
будинок, придбаний ОСОБА_12 у ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Окрім того, 25 вересня 2007 року у зв'язку з
посвідченням договору іпотеки та його
нотаріальним посвідченням приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 наклав
заборону на відчуження домоволодіння,
яке складається з житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходяться в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району АДРЕСА_1.

В матеріалах справи наявна претензія
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_14 з посиланням на те, що ОСОБА_4
передав в іпотеку домоволодіння по
АДРЕСА_1 в с. Тарасівка,
Києво-Святошинського району Київської
області як забезпечення виконання умов
кредитного договору, але свої
зобов'язання належним чином не виконує,
і його заборгованість станом на 20
березня 2014 року складає 213 249 (двісті
тринадцять тисяч двісті сорок дев'ять)
доларів США 31 цент. При проведенні
виконавчих дій спільно з ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області було виявлено, що у переданому
в іпотеку домоволодінні проживає
родина ОСОБА_3, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_14, і тому ПАТ КБ «ПриватБанк»
вимагав від ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_14 та
всіх членів родини негайного виселення
з спірного жилого будинку.

З матеріалів справи суду зрозуміло, що
ОСОБА_4 здійснював наступні платежі в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором:

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 30 квітня 2009 року було сплачено 600
(шістсот) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 20 червня 2009 року було сплачено 300
(триста) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 22 червня 2009 року було перераховано
300 (триста) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 22 червня 2009 року було сплачено 679
(шістсот сімдесят дев'ять) гривень 11
копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 23 червня 2009 року було сплачено 14
(чотирнадцять) гривень 23 копійки;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 25 червня 2009 року сплачено 300 (триста)
доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 25 червня 2009 року було сплачено 46
(сорок шість) гривень 27 копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 30 червня 2009 року було перераховано 2
293 (дві тисячі двісті дев'яносто три)
гривні 58 копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 30 червня 2009 року було сплачено 98
(дев'яносто вісім) гривень 58 копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 02 липня 2009 року було сплачено 500
(п'ятсот) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 02 липня 2009 року було сплачено 32
(тридцять дві) гривні 62 копійки;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 07 липня 2009 року було перераховано 300
(триста) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 09 липня 2009 року було сплачено 1 341
(одна тисяча триста сорок одна) гривня 13
копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 20 липня 2009 року було сплачено 6 173
(шість тисяч сто сімдесят три) гривні 68
копійок;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 16 жовтня 2009 року було сплачено 300
(триста) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 28 жовтня 2009 року було сплачено 300
(триста) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 28 жовтня 2009 року було сплачено 461
(чотириста шістдесят одну) гривню 32
копійки;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 25 листопада 2009 року було сплачено
1084 (одна тисяча вісімдесят чотири)
гривні 32 копійки;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 09 грудня 2009 року було перераховано
200 (двісті) доларів США;

- відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 16 грудня 2009 року було сплачено 1737
(одну тисячу сімсот тридцять сім)
гривень 41 копійку.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 вносив платежі в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 за кредитним договором. Так,
відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 25
листопада 2009 року ОСОБА_3 сплатив 800
(вісімсот) доларів США; відповідно до
квитанції № 790K201GF3 від 04 грудня 2009 року
ним було сплачено 300 (триста) доларів
США; відповідно до квитанції № 790K201GF3
від 04 грудня 2009 року ОСОБА_3 сплатив 417
(чотириста сімнадцять) гривень 88
копійок; відповідно до квитанції №
790K201GF3 від 08 грудня 2009 року ОСОБА_3 було
сплачено 200 (двісті) доларів США.

Однак, посилання позивача ОСОБА_3 на те,
що він фактично виконував зобов'язання
ОСОБА_4 за кредитним договором
спростовуються наявними в матеріалах
справи квитанціями, на більшості з яких
вказано ім'я платника саме ОСОБА_4. Як
вбачається з доданих до позовної заяви
квитанцій про погашення
заборгованості за кредитним договором,
здійснених від імені ОСОБА_3, такі
платежі проводилися з листопада по
грудень 2009 року. З наданої копії
довіреності, виданої ОСОБА_12 на ім'я
ОСОБА_3, на яку посилався в судовому
засіданні ОСОБА_3., останній мав право
від імені довірителя проводити
платежі, що фактично і було здійснено,
тому доводи позивача ОСОБА_3 про
фактичне повернення ним кредиту ОСОБА_4
є безпідставними та не відповідають
дійсності.

18 грудня 2012 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області ухвалив
рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ПАТ КБ «ПриватБанк», треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання кредитного
договору та договору купівлі-продажу
будинку удаваним в частині та визнання
права власності на житловий будинок,
яким у задоволенні позову відмовлено.
Під час розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_3 було відомо про
укладення договору купівлі-продажу
домоволодіння ще у 2007 році, і саме тоді
він дізнався про порушення свого права.
В ході розгляду вказаної справи судом
також було спростовано доводи ОСОБА_3
щодо здійснення ним зобов'язань ОСОБА_4
за кредитним договором, адже ОСОБА_3
надано оригінали платіжних документів
від імені ОСОБА_4 Так,
Києво-Святошинський районний суд
Київської області відмовив ОСОБА_3 у
задоволенні його вимог про визнання
кредитного договору та договору
купівлі-продажу будинку удаваним в
частині та визнання права власності на
житловий будинок, оскільки вимоги
ОСОБА_3 були недоведеними та
спростовувались поясненнями сторін у
справі та наявними в матеріалах справи
доказами.

У судовому засіданні 16 вересня 2014 року
представник відповідача ОСОБА_4 подав
суду заяву про застосування строків
позовної давності, посилаючись на те,
що про порушення своїх прав як
переважного покупця будинку ОСОБА_3
дізнався 25 вересня 2007 року, коли між
ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від
імені ОСОБА_6, та ОСОБА_12 було укладено
договір купівлі-продажу спірного
будинку, і тому обрахування строку
позовної давності почалося саме з 25
вересня 2007 року.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
але згідно з положеннями ст. 786 ЦК
України до вимог, які випливають з
договору найму, застосовується
спеціальна позовна давність строком в
один рік.

Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень, встановлених ч.
3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Як встановлено з матеріалів справи, а
також при розгляді Києво-Святошинським
районним судом Київської області
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 про
визнання кредитного договору та
договору купівлі-продажу будинку
удаваним в частині та визнання права
власності на житловий будинок, ОСОБА_3
дізнався про порушення свого права, а
саме про укладання договору
купівлі-продажу будинку, ще у 2007 році.
Тому перебіг строку позовної давності
розпочався саме з 2007 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_3 також
просив поновити йому строк позовної
давності у зв»язку з поважністю причин
його пропуску.

В судовому засіданні при розгляді
даної цивільної справи ОСОБА_3 не
заперечував, що йому було відомо про
договір купівлі-продажу домоволодіння
від 25 вересня 2007 року в день укладення
цього договору, однак доказів про
поважність причин пропуску позовної
давності позивачем ОСОБА_3 суду не
надано.

Також слід зазначити, що допитаний в
судовому засіданні в якості свідка
ОСОБА_15 зазначав, що у спірному будинку
ОСОБА_3 з родиною почав проживати у 2010
році, хоча не зміг конкретно зазначити,
за якою саме адресою в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області знаходиться вказаний будинок.
На запитання суду свідок ОСОБА_15
вказував, що у 2009 році у будинку ніхто
не проживав, але зі слів ОСОБА_3 йому
відомо, що останній будує будинок разом
зі своєю дружиною, яка має права на
земельну ділянку. Також ОСОБА_15
свідчив, що не знайомий і ніколи не
зустрічав ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні допитаний у
якості свідка ОСОБА_16, який є сусідом
ОСОБА_3, зазначав, що ОСОБА_3 проживає у
АДРЕСА_1, і у 2010-2011 роках він побудував
гараж. На запитання суду свідок ОСОБА_16
вказував, що у спірному будинку
проживає лише ОСОБА_3 Крім того, свідок
ОСОБА_16 зазначав, що будівельні роботи
у будинку виконувалися протягом 2010-2011
років.

Під час допиту свідка ОСОБА_17 останній
повідомив суду, що ОСОБА_3 проживає
АДРЕСА_1. На запитання суду свідок не
зміг чітко зазначити вулицю, на якій
розташований спірний будинок. ОСОБА_17
зазначав, що проводив опалення на
першому та другому поверхах будинку в
2011 році протягом місяця, і в цей час в
будинку були присутні ОСОБА_3 та
підсобник.

Як вбачається з матеріалів справи,
допитані у судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17
спростували посилання позивача ОСОБА_3
на те, що ремонтні роботи у будинку
АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району
Київської області ним були проведені
протягом 2007 року, про що він також
зазначає у своїй позовній заяві, адже
кожен із свідків, будучи приведеним до
присяги та попередженим про
кримінальну відповідальність,
посвідчив, що ремонтні роботи у будинку
проводилися протягом 2010-2011 років.

Окрім того, посилання ОСОБА_3 на
розписки про отримання позики від
батька як джерело коштів для
проведення ремонту та реконструкції
будинку, не підтверджуються доказами у
справі, оскільки вони не містять
вказівки про цільове використання
вказаних коштів, з наявних матеріалів
справи суду неможливо встановити, що
саме за рахунок вказаних у розписках
коштів було проведено ремонт та
реконструкцію будинку, немає
документальних підтверджень придбання
будівельних матеріалів, необхідних для
ремонту домоволодіння, відсутні докази
вартості таких матеріалів та ремонтних
робіт, тому суд вважає
необґрунтованими посилання ОСОБА_3 на
те, що ним разом з ОСОБА_2 були вкладені
кошти та здійснені ремонтні роботи з
реконструкції спірного будинку,
оскільки такі посилання не підкріплені
матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд. Особа може за
відплатним або безвідплатним
договором передати своє майнове право
іншій особі, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 13 ЦК України,
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Положення ст. 15 ЦК України закріплюють
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог
цивільного законодавства. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

На підтвердження своїх позовних вимог
ОСОБА_3 не надав жодного доказу, що
підтверджує його права на спірний
будинок, а тому його вимоги суд вважає
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає
недоведеними позовні вимоги ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння від 25
вересня 2007 року недійсним, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 07
липня 2014 року було накладено арешт на
житловий будинок, що знаходиться в с.
Тарасівка Києво-Святошинського району
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦК України
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, суд може одночасно з
ухваленням судового рішення скасувати
заходи забезпечення позову.

За таких обставин підлягають
скасуванню заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року.

Керуючись ст. 158 Житлового кодексу
України, ч. 2 ст. 11, ст..ст. 12, 13, 15, ч. 1, 3 ст.
215, ст..ст. 256, 257, 261, ч. 3, 4 ст. 267, ст..ст. 334,
655-657, 810, ч. 2 ст. 815, ч. 1 ст. 816, ст. 821, ч. 1 ст.
822 Цивільного кодексу України, ст. 60, ст.
3, ч. 6 ст. 154, ст. ст. 213, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
Публічне акціонерне товариство
Комерційний Банк «ПриватБанк»,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про поновлення строку позовної
давності і визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, з дня проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.