АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Козленко Г.О.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участі осіб:
представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ПрАТ
«Українська транспортна

страхова
компанія» Мезецького М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» про стягнення сум
спричинених внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди;

за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»,
поданою представником
МезецькимМаксимом Сергійовичем

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року

в
с т а н о в и л а:

Позивач через свого представника
звернулась до суду з позовом та
фактично просила стягнути з ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» недовиплачене страхове
відшкодування у розмірі 2997, 31 грн.,
витрати за отримання висновку
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 200 грн. та 5000 грн. моральної
шкоди. З ОСОБА_3 позивач просила суд
стягнути 2000 грн. завданої моральної
шкоди.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що 26.08.2012 близько 19
год. 00 хв. на 52 км а/д Київ-Чоп. ОСОБА_3
керуючи автомобілем «ВАЗ-11183» д.н.з.
НОМЕР_1 не вибрав безпечної дистанції
та допустив зіткнення з автомобілем
«Chevrolet Cruze» державний номер НОМЕР_2, який
належить позивачці та яким керував
ОСОБА_7, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР
України. В результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
вищезазначені автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Постановою Макарівського районного
суду Київської області від 28.09.2012.
ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія».

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження №434/12 від 05.09.2012 року з
визначення розміру матеріального
збитку завданого власнику
транспортного засобу, що був
замовлений ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
вартість матеріального збитку,
завданого позивачці в результаті
пошкодження її автомобіля під час ДТП
складає 14 298, 93 грн.

Позивач отримала від страхової
компанії копію даного Висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження, але без фотографій, тому
вона звернулася до експертної установи
для отримання копії цього висновку, на
що витратила 200 грн.

Станом на момент подачі позову до суду
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія» сплатила їй страхове
відшкодування частково у розмірі 11301,62
грн.

Позивач вважає, що зі страхової
компанії підлягає стягненню
недовиплачене страхове відшкодування
у розмірі 2997, 31 грн. та її витрати за
отримання висновку у розмірі 200 грн.

Моральну шкоду, спричинену
пошкодженням її автомобіля позивач
оцінила у розмірі 7000 грн., з яких 2000 грн.
просила стягнути з ОСОБА_3 та 5000 грн. з
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія», згідно ліміту
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих
застрахованою особою.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримував у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві. Відповідач
ОСОБА_3 заперечував проти задоволення
позовної заяви посилаючись на те, що
він виконав усі необхідні дії для того,
що б позивач отримала страхове
відшкодування.

Представник ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі та просив відмовити у
задоволенні позову.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 06.05.2014 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» на користь ОСОБА_6 в рахунок
шкоди спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 3197, 31
грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія»Мезецький М.С. просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 до ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія». Посилається нанезаконність,
необґрунтованість ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що
обґрунтовуючи зазначене рішення, суд
посилається на ст.ст. 22, 1166 ЦК України
щодо відшкодування потерпілому шкоди у
повному розмірі. При цьому, судом не
враховано ні положення Закону про
обов'язкове страхування, а ні ЗУ «Про
страхування», відповідно до норм яких
страховиком відшкодовується
потерпілій особі не спричинена шкода у
повному розмірі, а виплачується
страхове відшкодування. При цьому
«страхове відшкодування» і
«спричинена шкода» не є тотожними
поняттями, а страхове відшкодування
було виплачено позивачці у повному
обсязі за мінусом ПДВ, у відповідності
до вимог закону.

Апелянт зазначив, що відповідно до
змісту рішення з ПрАТ УТСК стягнуто 200
грн. вартості повторного
автотоварознавчого дослідження
замовленого Позивачем (Висновок № 434-1/12
від 20.02.13, яке є копією Висновку № 434/12).
Вказане рішення суд обґрунтовує тим, що
«...ПрАТ «УТСК» не було надано доказів
про отримання позивачем копії
зазначеного дослідження». Вказаний
висновок суду є помилковим та
упередженим по відношенню до Апелянта.
Разом із письмовим запереченням на
позов, до суду було подано платіжні
доручення про виплату страхового
відшкодування в сумі 11415,78 грн. (п/д № 3251
від 21.02.13 на суму 5000 грн. та п/д № 3312 від
27.02.13 р. на суму 6415,78 грн.). Однак, суд без
будь-яких пояснень чи обґрунтування
такого рішення «...вважає за доцільне
виходити із суми, яка фактично надійшла
на рахунок позивача відкритий в ПАТ КБ
«Приват Банк»... Згідно виписки із ПАТ
КБ «ПриватБанк» від 06.04.2013 на рахунок
ОСОБА_6 надійшло ... 11301,62 грн.». Даний
висновок суду є безпідставним.

Відповідно до змісту рішення, з
Апелянта стягнуто моральну шкоду в
розмірі 2000 грн. З рішенням у вказаній
частині він не погоджується, оскільки у
всіх перелічених обставинах
безпосередня вина ПрАТ «УТСК»
відсутня.

Про порушення норм матеріального права
свідчить і ігнорування судом вимог ст.
12 Закону про обов'язкове страхування.
Так, відповідно до ст. 12 Закону про
обов'язкове страхування, розмір
страхового відшкодування завжди
зменшується на розмір франшизи,
передбачений полісом. Полісом АВ/2767429
франшиза встановленау розмірі 500 грн.
Вказану норму судом першої інстанції
до уваги не прийнято та франшизу, яка
має бути сплачена винною особою, не
вирахувано.

В суді апеляційної інстанції
представник ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
МезецькийМ.С. підтримав апеляційну
скаргу в повному обсязі, посилаючись на
доводи, викладені в ній. Представник
позивача ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Відповідач ОСОБА_3 залишив
вирішення даного питання на розсуд
суду.

Позивачка ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилась, про час та місце судового
засідання повідомлена належним чином.

Неявка позивачки в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Так, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення з
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія» в рахунок шкоди спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди 3 197, 31 грн. та 2 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, оскільки ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» виплатила страхове
відшкодування не в повному обсязі, нею
не було надано доказів про отримання
позивачем копії зазначеного
дослідження. Суд визнав доведеною
моральну шкоду, в частині стягнення зі
Страхової компанії 2000 грн., а тому
задовольнив дану вимогу. При цьому, суд
не вбачав підстав для стягнення з
ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки його
відповідальність на момент ДТП була
застрахована в ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія».

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів, оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи,26.08.2012 близько 19 год. 00 хв. на 52 км
а/д Київ-Чоп ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «BA3-11183» д.н.з. НОМЕР_1, не
вибрав безпечної дистанції та допустив
зіткнення з автомобілем який належить
позивачці та яким керував її син -
ОСОБА_7 «Chevrolet Cruze» д.н.з. НОМЕР_2, чим
порушив вимоги пункту 13.1 ПДР України та
вчинив адміністративне правопорушення
передбачене ст.124 КУпАП. В результаті
ДТП автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Постановою Макарівського районного
суду Київської області від 28.09.2012 року
відповідач ОСОБА_3 визнаний винним в
порушенні ПДР та притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 є винною особою в
пошкодженні автомобіля ОСОБА_6

На час ДТП цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
була страхована у ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» за
полісом обов'язкового
страхуванняцивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2767429, що не
заперечується сторонами по справі.

07.11.2012 року позивачем до ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» було подано заяву на виплату
страхового відшкодування, що
підтверджується копією заяви на
виплату страхового відшкодування.

Відповідно до платіжних доручень
Страховою компанією було виплачено
страхове відшкодування у розмірі 11301,62
грн.

Як вбачається зі змісту рішення суду,
при визначенні розміру страхового
відшкодування, суд керувавсявимогами
ЗУ «Про страхування» та ЦК України, при
цьому суд безпідставно не взяв до уваги
вимоги спеціального закону - «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо порядку виплати та
визначення розмірів страхового
відшкодування, а саме щодо розміру
страхового відшкодування.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що з ПрАТ «УТСК» підлягає стягненню
матеріальний збиток встановлений
Висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 434/12
від 05.09.12 р. у повному розмірі - 14 298, 93
грн.

Обґрунтовуючи зазначене суд
посилається на вимоги ст.ст. 22, 1166 ЦК
України щодо відшкодування
потерпілому шкоди у повному розмірі.

При цьому, судом першої інстанції не
враховано ні положення Закону про
обов'язкове страхування ні ЗУ «Про
страхування» відповідно до норм яких
страховиком відшкодовується
потерпілій особі не спричинена шкода у
повному розмірі а виплачується
страхове відшкодування. При цьому
«страхове відшкодування» і
«спричинена шкода» не є тотожними
поняттями.

Так, розмір страхового відшкодування в
обов'язковому страхування
визначається Законом про обов'язкове
страхування.

Ст. 22, 29 Закону про обов'язкове
страхування визначено, що страховик
відшкодовує оцінену шкоду з
урахуванням зносу, яка визначається
відповідним висновком
автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до Висновку
автотоварознавчого дослідження № 434/12
від 05.09.12 р. вартість матеріального
збитку завданого Позивачу дійсно
складає 14298,93 грн.

Зважаючи на те, що вартість
матеріального збитку завжди
визначається з урахуванням проведення
відновлювального ремонту на офіційних
станціях техобслуговування, вказана
вартість зазначається з врахуванням
ПДВ.

Не виключенням є і вищевказаний
Висновок № 434/12, відповідно до якого
(калькуляція - итоговые данные по
расчету - пояснения) зазначається,
«цены + 20%», що підтверджує врахуванням
експертом ПДВ при встановленні суми
збитків.

Відповідно до ст. 36 Закону про
обов'язкове страхування, у разі виплати
страхового відшкодування
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи а не на ремонтне підприємство
(СТО) яке є платником податку на додану
вартість, з суми страхового
відшкодування вираховується розмір
податку на додану вартість.

У даному випадку, жодної інформації про
факт проведеного ремонту та ремонтну
організацію Позивачем не надано. Не
зважаючи на зазначення вказаних фактів
у письмовому запереченні - суд жодним
чином не дослідив вказані обставини.

Отже,обґрунтованим розміром
страхового відшкодування є сума 11 915,78
грн. (14298, 93 грн.- 20% = 11915, 78 грн.)

Саме у вказаному розмірі і було
розраховано відповідачем розмір
страхового відшкодування.

Про порушення норм матеріального
права свідчить і ігнорування судом
вимог ст. 12 Закону про обов'язкове
страхування.

Так, відповідно до ст. 12 Закону про
обов'язкове страхування, розмір
страхового відшкодування завжди
зменшується на розмір франшизи,
передбачений полісом. Полісом АВ/2767429
розмір франшизи встановлено у розмірі
500 грн.

Вказану норму судом першої інстанції
до уваги не прийнято та франшизу, яка
має бути сплачена винною особою, не
вирахувано та з ОСОБА_3 не стягнуто.

Щодо стягнення зі страхової компанії
витрат позивача у розмірі 200 грн.
понесених на отримання копії
автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до змісту рішення з ПрАТ
«УТСК» стягнуто 200 грн. витрат позивача
понесених нею за отримання повторного
автотоварознавчого дослідження
замовленого Позивачем (Висновок № 434-1/12
від 20.02.13, яке є копією Висновку № 434/12).

Вказане рішення суд обґрунтовує тим,
що«...ПрАТ «УТСК» не було надано доказів
про отримання позивачем копії
зазначеного дослідження».

Вказаний висновок суду є помилковим та
таким, що не відповідає вимогам закону.

По-перше, у самому змісті позовної
заяви Позивач зазначає «Згідно із
поданою відповідачу 2 в одному
примірнику заявою, позивачка отримала
від відповідача 2 копію зазначеного
Висновку...».

По-друге, фразою у рішенні «отримання
позивачем копії дослідження» суд
першої інстанції зводить до того, що
ПрАТ «УТСК» зобов'язане було надати
(надіслати) Позивачу копію
автотоварознавчого дослідження.
Вказане не відповідає діючому
законодавству, оскільки відповідно до
п. 35.3 Закону про обов'язкове
страхування Страховик зобов'язаний
ознайомити потерпілу особу з
матеріалами страхової справи.
Обов'язку надавати (надсилати) копії
будь-яких документів не передбачено
Законом.

Щодо розміру виплаченого страхового
відшкодування.

Судустраховою компанією було подано
платіжні доручення про виплату
страхового відшкодування у розмірі
11415,78 грн. (п/д № 3251 від 21.02.13 на суму 5000
грн. та п/д № 3312 від 27.02.13 р. на суму 6415,78
грн.).

Однак, суд без будь-яких пояснень чи
обґрунтування такого рішення «...вважає
за доцільне виходити із суми, яка
фактично надійшла на рахунок позивача
відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк»...
Згідно виписки із ПАТ КБ «ПриватБанк»
від 06.04.2013 на рахунок ОСОБА_6 надійшло ...
11301,62 грн.»

Даний висновок суду є
безпідставним виходячи з наступного.

Так, ПрАТ «УТСК» дало доручення ВТБ
Банку перерахувати на рахунок Позивача
у «ПриватБанку» 11415,78 грн. ВТБ Банк
перерахував на ПриватБанк 11415,78 грн. (п/д
№ 3251, 3312) для зарахування на картковий
рахунок Позивача. Однак ПриватБанк,
отримавши від ВТБ Банка 11415,78 грн.,
зарахував на рахунок Позивача 11301,62 грн.

Отже, ПрАТ «УТСК» сплатило саме 11 415, 78
грн. страхового відшкодування. В свою
чергу, банківські комісії та РКО банка
Позивача не можуть бути покладені на
рахунок (для додаткового
відшкодування) ПрАТ «УТСК».

Щодо вимог позивача про відшкодування
моральної шкоди.

Так, ОСОБА_6обґрунтовує моральну шкоду
фактом пошкодження її майна та
довготривалою процедурою отримання
страхового відшкодування, а саме
виклик ДАІ при ДТП, оформлення події,
дощовою та сніжною погодою, отримання
та передача ПрАТ «УТСК» документів
щодо причин та обставин ДТП, замовлення
повторної експертизи, інше.

У всіх перелічених обставинах вина
ПрАТ «УТСК» відсутня.

Виклик ДАІ, оформлення події, отримання
необхідних документів та подання їх до
Страховика, не є забаганкою ПрАТ
«УТСК», а є порядком отримання
страхового відшкодування, який
встановлений законом.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
було ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими.

Враховуючи, що колегія суддів
скасовує рішення суду, а позивач має
право на відшкодування розміру
франшизи - 500 грн. (яку не виплачує
страхова компанія) та на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
пошкодженням її автомобіля з вини
ОСОБА_3, колегія суддів стягує франшизу
- 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000
грн. саме з ОСОБА_8, як винної особи у
заподіянні майнової та моральної
шкоду, у відповідності до вимог
ст.ст.1166, 1167 ЦК України. При цьому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ч.3 ст.303 ЦПК України виходить за
межі доводів апеляційної скарги,
оскільки рішення суду

першої інстанції, в частині відмови
ОСОБА_6 у позові до ОСОБА_3 є таким, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що є обов'язковою підставою для
скасування рішення суду і в цій
частині. Колегія суддів визначає
розмір моральної шкоди - 1000 грн. та
вважає, що вказана сума буде
справедливою та достатньою для
відшкодування позивачці душевних
переживань, заподіяних пошкодженням її
автомобіля.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення, яким
частково задовольняє позовні вимоги
ОСОБА_6

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України, з врахуванням того, що
апеляційну скаргу страхової компанії
суд задовольняє у повному обсязі та з
врахуванням задоволеної частини
позовних вимог ОСОБА_6, суд стягує з
ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» судові
витрати у розмірі 121,80 грн. та на користь
ОСОБА_6 у розмірі 365,40 грн.

Висновки колегії суддів відповідають
фактичним обставинам справи та наявним
у справи доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія», подану
представником Мезецьким Максимом
Сергійовичем задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 06 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
франшизу у розмірі 500 грн. та моральну
шкоду у розмірі 1000 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_6
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» судові витрати у розмірі 121,80
грн. та на користь ОСОБА_6 у розмірі 365,40
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: