Справа № 161/9592/13-ц
Провадження № 2/161/210/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

22 січня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій
І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення штрафу за
договором позики. Позов мотивував тим,
що 29.03.2012 року між ОСОБА_1 та
відповідачем укладено договір позики
та додатково складено розписку про
отримання коштів. Договір позики був
нотаріально посвідчений. Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 02
квітня 2013 року із ОСОБА_3 стягнуто
основну суму боргу в розмірі 24000 грн.
Відповідно до п. 6 договору в разі, коли
позичальник не поверне позичені гроші
після зазначеного в договорі терміну,
позикодавець вправі стягнути подвійну
суму неповернутого боргу. Оскільки
відповідачем зобов'язання за договором
виконані не були, просить стягнути з
ОСОБА_3 борг у розмірі 24000 грн.
відповідно до пункту 6 договору позики
та судові витрати у справі.

Представник позивача подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності.
Вимоги позову підтримав з викладених у
позовній заяві підстав, просив позов
задовольнити. Проти ухвалення заочного
рішення у справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча повідомлялася про час
та місце розгляду справи, відповідно до
вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про
розгляд справи у її відсутності
відповідач не подавала.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст.224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 29 березня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір
позики, відповідно до умов якого
позикодавець передає, а позичальник
приймає як позику 24 000 грн. строком до
01.06.2012 року. Факт одержання грошей
підтверджується розпискою,
власноручно написаною позичальником в
момент передачі йому суми позики (а.с.41).

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 02 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
вимоги позивача задоволено в повному
обсязі, стягнуто з відповідача борг за
договором позики в розмірі 24 000 грн. (а.с.
35,36). Рішення суду оскаржене не було та
набрало законної сили.

Судом встановлено, що відповідачем в
порушення умов укладеного договору
позики, зобов'язання належним чином не
виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Укладаючи договір позики сторони у
пункті 6 домовились, що в разі коли
позичальник не поверне позичені гроші
після зазначеного в договорі терміну,
позикодавець вправі стягнути подвійну
суму неповернутого боргу.

Оскільки судовим рішення від 02.04.2013
року з відповідача вже було стягнуто
суму боргу в розмірі 24 000 (двадцять
чотири тисячі) гривень, то вимога про
стягнення коштів в розмірі 24 000 грн.
підлягає до задоволення.

Оцінивши зібрані і дослідженні в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
слід стягнути з відповідача в користь
позивача відповідно до п. 6 договору
позики суму коштів в розмірі 24 000 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, підлягає до задоволення
вимога позивача про відшкодування
відповідачем понесених нею судових
витрат.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215,
218, 226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526,
527, 533, 1046, 1047 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 за
договором позики від 29 березня 2012 року
кошти в розмірі 24 000 (двадцять чотири
тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 240
(двісті сорок) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій