У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.

суддів: Коротуна
В.М.,
Ступак О.В.,
Попович О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області про перерахунок сум
відшкодування шкоди у зв'язку з втратою
працездатності внаслідок виробничої
травми, за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області на рішення Іваничівського
районного суду Волинської області від
20 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 03 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що він працював на
Іваничівському цукровому заводі
помічником машиніста в транспортному
цеху. 13 березня 1984 року під час
виконання трудових обов'язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав травму, у зв'язку з
чим йому було встановлено 80% втрати
професійної працездатності та
встановлено ІІ групу інвалідності.
Висновком МСЕК від 04 березня 1993 року
позивачу було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 60 % втрати
працездатності довічно. В 2001 року
ОСОБА_1 було здійснено перерахунок
страхових сум та визначено їх в розмірі
по 59,10 грн. з 01 березня 2002 року.

18 лютого 2004 року ВАТ «Іваничівський
цукровий завод» було знято з
реєстраційного обліку та ліквідовано
без правонаступництва.

Вказуючи, що йому було занижено розмір
відшкодування шкоди, оскільки слід
було передати справу з сумою 174,45 грн,
позивач вважав, що відповідач
зобов'язаний був нарахувати та
виплатити позивачу недоплачені
Іваничівським цукровим заводом суми
відшкодування шкоди за період з 01
грудня 2010 року по 01 грудня 2013 рік в
розмірі 23 530,62 грн та компенсацію через
порушення термінів виплати суми
відшкодування шкоди за період з 01
грудня 2010 року по 01 грудня 2013 рік в
розмірі 48,04 грн. Крім того, позивач
просив визначити йому суму щомісячного
відшкодування шкоди станом на 01 квітня
2001 року в розмірі 174,45 грн. та
зобов'язати відповідача провести з 01
квітня 2001 року відповідний перерахунок
сум відшкодування шкоди.

Рішенням Іваничівського районного
суду Волинської області від 20
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 03 квітня 2014 року, позов було
задоволено. Визначено ОСОБА_1 щомісячну
суму відшкодування шкоди станом на 01
квітня 2001 року в розмірі 174 грн 45 коп.

Зобов'язано відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області на підставі визначеного нового
розміру щомісячних сум відшкодування
шкоди з 01 квітня 2001 року провести
відповідний перерахунок ОСОБА_1 сум
відшкодування шкоди.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області на користь ОСОБА_1 недоплачені
страхові суми відшкодування шкоди в
межах трирічного строку позовної
давності за період з 01 грудня 2010 року по
01 грудня 2013 року в сумі 23 530 грн 62 коп. та
компенсацію через порушення термінів
їх виплати в сумі 48 грн. 04 коп.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області просить скасувати ухвалені
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
наявні підстави для задоволення
позову.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працював
на Іваничівському цукровому заводі
помічником машиніста в транспортному
цеху. 13 березня 1984 року під час
виконання трудових обов'язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав травму, у зв'язку з
чим йому було встановлено 80% втрати
професійної працездатності та
встановлено ІІ групу інвалідності.
Висновком МСЕК від 04 березня 1993 року
позивачу було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 60 % втрати
працездатності довічно. В 2001 року
ОСОБА_1 було здійснено перерахунок
страхових сум та визначено їх в розмірі
по 59,10 грн з 01 березня 2002 року.

Крім того, судами встановлено, що
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області зобов'язано було нарахувати та
виплатити позивачу недоплачену суму
відшкодування шкоди в межах трирічного
строку позовної давності з 01.12.2010 року
по 01.12.2013 року в розмірі 23 530 грн 62 коп.,
однак цих виплат не здійснив.

Перерахування Фондом соціального
страхування сум щомісячних платежів
провадиться у випадках, передбачених
ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Перерахування щомісячних страхових
виплат проводиться з урахуванням вимог
абзацу 3 частини 1 статті 34 вказаного
закону, а саме, у разі коли потерпілому
одночасно із щомісячною страховою
виплатою призначено пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим нещасним випадком, їх сума не
повинна перевищувати середньомісячний
заробіток, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я. Визначені раніше
сума щомісячної страхової виплати та
пенсія по інвалідності зменшенню не
підлягають.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року № 1427
затверджено Положення про порядок
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати.

Відповідно до п. 4.9 інструкції «Про
порядок передачі виконавчій дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
документів, що підтверджують право
застрахованого або членів його сім'ї на
страхову виплату», затвердженої
Постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 10 особова справа
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання повинна містити довідку
про розмір втраченого заробітку на
дату передачі особової справи
потерпілого.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, відповідає
обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
та процесуального права, які судами
правильно застосовано.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Володимирі-Волинському Волинської
області відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду
Волинської області від 20 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик