Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/289/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді Сопільняка
О.М.

при секретарі Вдовиченко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської області про поновлення строку
позовної давності, встановлення факту
прийняття спадщини та визнанн в
порядку спадування за зазконом право
на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2014 року до Кодимського
районного суду Одеської області
надійшов позов ОСОБА_1 до Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської області про поновлення строку
позовної давності, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання в
порядку спадкування за законом права
приватної власності на спадкове майно,
яке залишилось після смерті його
матері - ОСОБА_2.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_2, після
смерті якої залишилась спадщина у
вигляді земельної частки (паю) із
земель Шершенецької сільської ради
Кодимського району Одеської області,
та майнового паю. Після смерті матері
позивач фактично вступив у володіння
та управління спадковим майном
померлої, тому відповідно до ст.549 ЦК
УРСР вважається таким, що прийняв її
спадщину. У зв'язку з цим просив позов
задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 не з'явились,
надавши заяву про розгляд справи без
них.

Представник відповідача - Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської в судове засідання також не
з'явився, попередньо надавши до суду
заяву про визнання позову та розгляд
справи без нього (заява №48 від 20 лютого
2014 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. У зв'язку з цим, суд вважає
можливим розглянути зазначену
цивільну справу без участі сторін.

Дослідивши надані сторонами письмові
докази, враховуючи визнання позову
відповідачем, що не суперечить вимогам
закону та не порушує законних прав і
інтересів сторін і інших осіб, суд
відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 03 травня
1999 року Шершенецькою сільською радою
Кодимського району Одеської області.

Факт родинних відносин між позивачем
ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2, як між сином
та матір'ю, підтверджується копією
свідоцтва про народження позивача
серії НОМЕР_2, виданого 28 січня 1971 року
Шершенецькою сільською радою
Кодимського району Одеської області,
де в графі «Мати» вказано «ОСОБА_2».

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшло право на земельну
частку (пай) у розмірі 3.37 умовних
кадастрових гектарів із земель
Шершенецької сільської ради
Кодимського району відповідно до
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ОД-12 №0249712, виданого 10
квітня 1997 року Кодимською районною
державною адміністрацією Одеської.
Крім цього, до складу спадщини померлої
ввійшла майнова частка (пай) в пайовому
фонді СТОВ «Маяк» с.Шершенці
Кодимського району Одеської області у
розмірі 0.001 % вартістю 3718 грн., яка
належала їй на підставі свідоцтва про
майновий пай (майнового сертифікату)
серії ОД-ХІІ-ХІХ №000481, виданого 13
лютого 2014 року Шершенецькою сільською
радою Кодимського району Одеської
області.

Статтею 257 ЦК України, який набув
чинності 01 січня 2004 року (ст.71 ЦК УРСР)
встановлений трирічний строк позовної
давності для захисту порушеного права.
Початок перебігу строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов, тобто коли особа
дізналась про порушення свого права.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з
позовом до суду позивач звернувся лише
у лютому місяці 2014 року, пропустивши,
при цьому, строк позовної давності.

Порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності.

Позивач є юридично неграмотною особою,
постійно проживає у віддаленому
сільському населеному пункті, з яким
відсутнє регулярне транспортне
сполучення і в якому відсутній
нотаріус. Ці обставини зашкодили йому
своєчасно звернутись до суду з позовом
про захист свого порушеного права, а
тому причину пропуску ним строку
позовної давності суд визнає поважною
та поновлює цей строк.

Визначаючи якими правовими нормами
слід керуватися при вирішенні
зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК
Української РСР в ред.1963 року чи ЦК
України в ред.2004 року), суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 01 січня 2004 року,
норми цього кодексу застосовуються до
правовідносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004
року. Правила Книги 6 цього кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання цим
кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах по
спадкування» роз'яснив, що у разі
відкриття спадщини до 01 січня 2004 року
застосуванню підлягає чинне на той час
законодавство, зокрема Цивільний
кодекс Української РСР, якщо строк на
її прийняття закінчився до 01 січня 2004
року.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав,
що норми у відповідності з п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила
книги шостої ЦК можуть застосовуватись
лише до спадщини, яка відкрилась після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
із спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм
ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Таким чином, шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті матері
позивача закінчився 02 листопада 1999
року, тобто до набуття чинності
Цивільним кодексом України, а тому, з
врахуванням абз.3 п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30
травня 2008 року та абз.13 і 14 п.1 та п.2
інформаційного листа Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,
застосуванню для вирішення заявленого
позивачем позову підлягають норми
Цивільного кодексу УРСР, який втратив
чинність з 01 січня 2004 року, але був
чинним на момент виникнення та
існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а місцем її
відкриття - останнє постійне місце
проживання спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК
УРСР).

Підставою для задоволення свого позову
позивач ОСОБА_1 вказав фактичний вступ
ним у володіння та управління
спадковим майном померлої матері,
здійснений ним одразу після її смерті.

За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. При цьому, такі дії
мають бути вчинені протягом шести
місяців з моменту смерті спадкодавця
(ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

Судом на підставі довідки Шершенецької
сільської ради Кодимського району №160
від 14 лютого 2014 року встановлено, що
позивач ОСОБА_1 на момент смерті матері
ОСОБА_2 проживав разом з нею в одному
помешканні - в АДРЕСА_1, після смерті
матері і до цього часу продовжує
проживати в цьому будинку, доглядає та
утримує належне померлій майно, що за
змістом п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України є
свідченням прийняття ним спадщини
померлої матері.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» №4 від 24 червня 1983 року,
(втратила чинність, але роз'яснювала
спірні правові відносини на момент їх
виникнення та існування), якщо позивач
протягом встановленого строку для
прийняття спадщини вступив в
управління та володіння спадковим
майном чи його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття
позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті
матері ОСОБА_2, суд вважає можливим його
позов задовольнити, оскільки за
нормами ст.549 ЦК УРСР він є таким, що
прийняв спадщину померлої матері.

В той же час, суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
у частині визнання за ним права
власності на майнову частку (майновий
пай) померлої ОСОБА_2, оскільки
будь-яких перешкод для оформлення
цього права у позасудовому порядку,
зокрема шляхом звернення до нотаріуса
з заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину на це спадкове майно, судом
не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску
ОСОБА_1 строку позовної давності та
поновити йому цей строк.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право на
земельну частку (пай), розміром 3.37
умовних кадастрових гектарів із земель
Шершенецької сільської ради
Кодимського району Одеської області,
яка відповідно до сертифікату на право
на земельну частку (пай) серії ОД-12
№0249712, виданого 10 квітня 1997 року
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської, належить
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.