Справа № 146/1203/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" жовтня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

з участю секретаря
Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в смт.
Томашполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з цим позовом, посилаючись на те,
що відповідачка ОСОБА_2 в травні 2014 року
взяла в неї в борг 12500 гривень про що
власноручно написала розписку та
зобов'язалася повернути зазначену
суму. Крім того 13 травня 2014 року ОСОБА_2
взяла в неї в борг 10000 гривень про що
власноручно написала розписку та
зобов'язалася повернути через два
місяці, тобто до 13 липня 2014 року.

Коли позивачка звернулася з вимогою до
відповідачки про повернення боргу,
остання зобов'язалася повернути борг.
Однак, хоча визначені у письмових
розписках відповідачки строки
повернення боргу минули, остання до
цього часу грошей не повернула. Так як
відповідачка зобов'язання щодо
повернення боргу не виконує, позивачка
за захистом своїх прав вимушена
звернутися до суду, який просить
ухвалити рішення про стягнення з
відповідачки суму боргу в розмірі 22500
грн., а також судові витрати які
складаються з 243,60 грн. сплаченого
позивачкою судового збору.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала,
попросила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про час і місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки не
повідомила, заяву про розгляд справи за
її відсутності не надіслала.

Так як відповідачка, яка належним
чином повідомлена і від якої не
надійшло заяви про розгляд справи за її
відсутності в судове засідання не
з'явилася, суд вважає ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, позивачка не заперечує проти
винесення заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення
позивачки, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, прийшов до висновку про
часткове задоволення позову з таких
підстав.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом установлено, що згідно
розписки від 13 травня 2014 року ОСОБА_2
зобов'язалася повернути ОСОБА_1 борг у
сумі 10000 грн. через два місяці тобто до 13
липня 2014 року (а. с. 6).

Відповідачка ОСОБА_2 у
встановлений строк зобов'язання щодо
повернення боргу не виконала.

Таким чином, з відповідачки
ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь
ОСОБА_1 10000 гривень боргу.

Крім того, згідно розписки від 13
травня 2014 року ОСОБА_2 зобов'язалася
повернути ОСОБА_1 борг в сумі 12500
гривень (а.с.5). Вказана розписка не
містить кінцевої дати повернення боргу
і є безстроковою.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого виду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Пункт 2 ч.1
вказаної статті передбачає, що якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це.

Як зазначалося вище розписка від
13.05.2014р. не містить кінцевої дати
повернення боргу і є безстроковою
(а.с.5).

Позивачка ОСОБА_1 не надала ніяких
доказів про пред'явлення вимоги до
ОСОБА_2 щодо повернення боргу в сумі 12500
гривень.

Оскільки позивачка не пред'явила
вимоги до відповідачки щодо повернення
суми боргу за безстроковим
зобов'язанням, суд приходить до
переконання, що права позивача щодо
отримання суми боргу не підлягають
задоволенню та захисту в судовому
порядку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 при зверненні до
суду понесла судові витрати, що
складаються з 243,60 грн. сплаченого
судового збору (а. с. 1), таким чином
враховуючи вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_2 підлягають до стягнення на
користь ОСОБА_1 121,80 гривень.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 625, 1046, 1047, ч. 1
ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ст. ст. 11, 15,
30, 60-62, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в
розмірі 10000 (десять тисяч) грн., 121,80 (сто
двадцять одна гривня 80 копійок) грн.
сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
24 жовтня 2014 року

Суддя:
Г.В. Семко