У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» до товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерфудс», ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення кредитної
заборгованості за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерфудс» на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 02 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - ПАТ
«Піреус Банк МКБ») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
02 червня 2011 року між ним та товариством
з обмеженою відповідальністю
«Інтерфудс» (далі - ТОВ «Інтерфудс»)
було укладено договір про надання
овердрафту у розмірі 1 500 тис. грн. на
строк до 01 червня 2012 року, а 07 вересня 2011
року вони уклали договір про надання
овердрафту у розмірі 4 900 тис. грн. на
строк до 06 вересня 2014 року. На
забезпечення виконання умов цих
договорів банк 02 червня 2011 року та 07
вересня 2011 року уклав із ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 договори поруки. У результаті
порушення умов кредитних договорів
утворилася заборгованість, яку
позичальник та його поручителі,
незважаючи на вимоги, не погасили.
Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
від 02 червня 2011 року у розмірі 1 389 601 грн.
53 коп. та за кредитним договором від 07
вересня 2011 року - 3 512 722 грн. 29 коп.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 02 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року, позов ПАТ
«Піреус Банк МКБ» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Інтерфудс»
та ОСОБА_4, ТОВ «Інтерфудс» та ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Піреус Банк МКБ»
заборгованість за договором про
надання овердрафту від 02 червня 2011 року
на загальну суму 1 316 452 грн. 11 коп. В
іншій частині позову відмовлено.
Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Інтерфудс»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
доведеності наявності та розміру
заборгованості за кредитним договором
від 02 червня 2011 року, яку позичальник та
його поручителі не погасили.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що 02 червня 2011 року
між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ
«Інтерфудс» було укладено договір про
надання овердрафту у розмірі 1 500 тис.
грн. на строк до 01 червня 2012 року, а 07
вересня 2011 року вони уклали договір про
надання овердрафту у розмірі 4 900 тис.
грн. на строк до 06 вересня 2014 року. На
забезпечення виконання умов цих
договорів банк 02 червня 2011 року та 07
вересня 2011 року уклав із ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 договори поруки.

Пред'являючи позов, ПАТ «Піреус Банк
МКБ» посилалось на те, що у результаті
порушення умов кредитних договорів
утворилася заборгованість, яку
позичальник та його поручителі,
незважаючи на вимоги, не погасили.

Суди дійшли до передчасного висновку
про стягнення кредитної
заборгованості з підвищеними банком
відсотками річних.

Так, згідно з п. 3.6 договору від 02 червня
2011 року розмір процентної ставки за
користування овердрафтом може бути
змінено без підписання сторонами
будь-яких додаткових угод у будь-який
час, за умови направлення банком
позичальнику поштою рекомендованим
листом письмової пропозиції про зміну
розміру процентної ставки, в якій
зазначається запропонований новий
розмір процентної ставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Із системного аналізу вказаних норми
закону та умови кредитного договору
випливає, що для зміни відсоткової
ставки за цим договором банк
зобов'язаний повідомити позичальника
про намір підвищити процентну ставку
шляхом надіслання йому письмової
пропозиції.

Відповідно до п. 3.6.1 договору від 02
червня 2011 року підтвердженням надання
позичальником згоди із запропонованим
банком новим розміром процентної
ставки може бути вчинення однієї чи
декількох із зазначених нижче дій:
здійснення позичальником сплати
чергового платежу в рахунок погашення
нарахованих процентів за користування
овердрафтом незалежно від того чи така
сплата була здійснена в повному обсязі
чи в частині; отримання банком
письмового повідомлення чи інформації
у письмовому вигляді, яка свідчить про
згоду позичальника із запропонованим
новим розміром процентної ставки чи
іншим чином підтверджує згоду
позичальника щодо продовження
користування наданим овердрафтом на
нових умовах; укладення між банком та
позичальником додаткової угоди до
цього договору щодо зміни розміру
процентної ставки.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України не встановили, чи надсилав
позивач в установлений строк письмову
пропозицію ТОВ «Інтерфудс» щодо
підвищення відсоткової ставки за
кредитом, не перевірили надання
позичальником згоди на таке підвищення
з урахуванням п. 3.6.1 договору, зокрема
здійснення позичальником сплати
чергового платежу в рахунок погашення
нарахованих процентів за користування
овердрафтом. Отже, суди належним чином
не перевірили розміру заборгованості
ТОВ «Інтерфудс».

Також суди не перевірили підстав та
правомірності зменшення ТОВ
«Інтерфудс» ліміту овердрафту, не
встановили наявності передбачених у п.
1.9 договору від 02 червня 2011 року для
цього підстав, хоча зменшення ліміту
овердрафту могло вплинути на
можливість товариства вести
підприємницьку діяльність, а, відтак,
виконувати кредитний договір та
сплачувати відсотки річних за ним.

Крім того, суди не перевірили доводів
відповідачів про неповідомлення
поручителів про підвищення
відсоткової ставки за користування
овердрафтом, яке відповідно до ч. 1 ст. 559
ЦК України є підставою для припинення
поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Підставою для припинення договору
поруки може бути здійснення без згоди
поручителя зміни основного
зобов'язання, яке забезпечене порукою,
у даному випадку це збільшення розміру
відсотків річних за кредитним
договором.

У п. 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вказано, що якщо в договорі поруки такі
умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, правовідносини між
сторонами не визначені, судові рішення
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України,
оскільки порушення закону допущені як
районним судом, так і апеляційним,
справа підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтерфудс» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 02 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27
березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська