АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбич В.Л. Провадження №
22-ц/789/305/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом ПАТ
"УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором про надання
споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року ПАТ "УкрСиббанк"
звернулося із вищеназваним позовом,
посилаючись на несвоєчасне повернення
кредитних коштів, та просить стягнути
заборгованість за кредитом - 8079,51
швейцарських франків, що еквівалентно
69 183,16 грн., заборгованість зі сплати
процентів в сумі 2 864,98 швейцарських
франків - еквіваленто 24532,22 грн, пені за
простроченння сплати кредиту - 1571,17
грн. та пеня за прострочення сплати
процентів - 3114,31 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк"
задоволено:

- стягнуто із ОСОБА_2
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
користь публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" (м. Харків,
проспект Московський 60,
ідентифікаційний код: 09807750)
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 27.07.2007 року у розмірі 11491
(одинадцять тисяч чотириста дев'яносто
один) швейцарський франк 67 сантимів, що
еквівалентно за курсом НБУ станом на
26.11.2012 року 98400 (дев'яносто вісім тисяч
чотириста) гривень 76 копійок;

- стягнуто із ОСОБА_2
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
користь публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк" ( м. Харків,
проспект Московський, 60,
ідентифікаційний код: 09807750) 984 гривні
сплаченого позивачем судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
невірне застосування норм
процесуального та матеріального права,
необгрунтованість висновків суду.

Зокрема, апелянт посилається на
те, що підпис у заявці на отримання
кредиту виконано не нею; Банком не
надано доказів укладення кредитної
угоди та перерахунку ним коштів на
її поточний рахунок НОМЕР_2. Не
погоджується апелянтка також із сумою
нарахованої пені, оскільки зазначає, що
пеня , згідно ст.232 ГК України,
нараховується за шість місяців.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та межах
позовних вимог, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами в справі 27 липня 2007 року
укладено кредитний договір № 0 на
суму 8495,55 швейцарських франків,
зобов'язання за яким ОСОБА_2 не виконує
з березня 2009 року. Оскільки відповідач
не заявив про застосування строку
позовної давності, тому права
позивача підлягають захисту шляхом
стягнення заборгованості.

З вказаним висновком суду
погоджується і суд апеляційної
інстанції, оскільки він достатньо
мотивований, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом першої інстанції
встановлено, що 27.07.2007 року між АКІБ
"Укрссибанк", правонаступником якого є
ПАТ "Укрссибанк", та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого
кредиту № 0 на загальну суму 8495,55
швейцарських франків в сумі ліміту
поновлювальної кредитної лінії, що
еквівалентно сумі 35171,58 грн. і кредит
надається шляхом зарахування банком
коштів на поточний рахунок
позичальника НОМЕР_2 у банку для
подальшого використання за цільовим
призначенням. Вказаний договір та
графік погашення кредиту ( додаток №1)
сторонами підписано ( а.с.83-91).

Визнаючи вказаний договір
укладеним, суд першої інстанції
проаналізував обставинам справи в
контексті норм матеріального права
ст.ст. 526,627,1046,1054 ЦК України.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачка
користувалась кредитними коштами, їх
використано на погашення зобов'язань
за кредитним договором від 27.07.2007 року
за № 0, про що свідчать фінансові
документи, які надані позивачем суду
першої інстанції як доказ в справі (
а.с.105, 109).

Як в процесі розгляду справи в
суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції сторони не
оспорювали підписання ОСОБА_2 27.07.2007
року двох кредитних договорів та
графіків погашення кредитів: №0
на суму 180 000 швейцарських франків
(а.с.97-82 ) та № 0 на суму 8495,55
швейцарських франків ( а.с.83-91 ) .

Заперечення щодо відсутності
підстав стягнення заборгованості за
кредитним договором №0
відповідачка обгрунтовує посиланням
на відсутність її заявки про видачу
зазначеної в спірному договорі суми в
розмірі 8495,55 швейцарських франків а
також і недотримання терміну отримання
вказаної суми - 27.07.20007 року.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20.02.2008 року Банком
перераховано суму 8495,55 швейцарських
франків (а.с. 105) на поточний рахунок
відповідачки НОМЕР_2, який прописано в
договорі ( а.с. 83 об.), на оплату
платежів за іншим кредитним договором
(а.с. 109). Дані дії Банку відповідачкою не
оспорювались.

Крім цього, з наданих позивачем
розрахунків суми позову, вбачається, що
позивачкою часткового, нерегулярно
вносились платежі з погашення кредиту
за спірним договором ( а.с.110,113 - 116, 118).

З пояснень представника
відповідачки в суді апеляційної
інстанції встановлено, що позивачка не
цікавилась рухом коштів на її
поточному позичковому рахунку НОМЕР_2.

Згідно ст.60 ЦПК -" Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень..."

При вказаних обставинах є
безпідставним посилання представника
відповідачки на необгрунтованість
судового рішення, оскільки нею на
обгрунтування своїх заперечень не
подано жодних доказів, які б
спростовували докази та розрахунки,
які надані позивачем на обгрунтування
своїх вимог на дострокове отримання
наданих сум кредиту, відсотків та
штрафних санкцій.

Доводи апелянта, стосовно
застосування строку позовної
давності, щодо стягнення пені у пів
року, суд апеляційної інстанції не
приймає до уваги, оскільки судом
першої інстанції вірно застосовано
норма ч. 2 ст. 257 ЦК України з вірним
розрахунком та стягненням пені з
застосуванням позовної давності в
один рік ( а.с.28об.).

Зазначений висновок суду
узгоджуються з матеріалами справи і
вимогами закону, зроблено на
детальному з'ясування обставин справи
та кореспондуються з нормами
матеріального права.

Рішення є законним та
обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку, протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач