АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5090/14
Головуючий 1 інст. - Цендра
Справа № 628/1035/14-ц
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: стягнення коштів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
МІНЕНКОВОЇ Н.О.

при секретарі -
Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Куп`янського міськрайонного суду
Харківської області від 22 травня 2014
року по справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до Куп`янської міської ради,
Куп`янського міського голови Демченка
Володимира Володимировича,
Комунального підприємства Куп`янське
бюро технічної інвентаризації про
стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася з вказаною позовною
заявою, в якій просила стягнути з КП
Куп`янського БТІ на її користь середній
заробіток за вимушений прогул,
починаючи з 18.05.2013 року по 16.10.2013 року за
169 днів в сумі 34290,10 грн., стягнути з
нього на її користь компенсацію
різниці в заробітку за час виконання
нижче оплачуваної роботи, починаючи з
17.10.2013 року по час фактичного
розрахунку 11.01.2014 року за 85 днів в сумі
8152,35 грн., а також стягнути з
відповідачів на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 11808,75 грн.,
крім того, стягнути з відповідачів
моральну шкоду на її користь в сумі 5000,00
грн. за невиконання рішення суду.

В своїх запереченнях на позовну заяву
Куп`янський міський голова та
представник ДП Куп`янське БТІ просили
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Рішенням Куп`янського міськрайонного
суду Харківської області від 22 травня
2014 року у задоволенні позовної заяви
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Куп`янського міськрайонного
суду від 22 травня 2014 року та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує, що рішення є незаконним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що порушення трудових прав
позивача вперше відбулось у 2012 році,
коли Куп`янським міським головою було
винесено розпорядження №92 від 06.04.2012
року, №93 від 09.04.2012 року, №126 від 04.05.2012
року та №56-КП від 23.07.2012 року.

Обставини, встановлені рішеннями
Московського районного суду м.Харкова
від 12.07.2012 року та від 17.05.2013 року,
що були залишені в силі ухвалами
апеляційного суду Харківської області,
є преюдиційними та доказуванню в силу
ст. 61 ЦПК України не підлягають. Ними
визнано неправомірними та скасовані
вищевказані розпорядження, позивач
поновлена на роботі та на її користь
стягнуто середній заробіток.

Вказує, що згідно із рішенням районного
суду від 17.05.2013 року стягненню підлягав
середній заробіток за вимушений прогул
по час постановлення цього рішення, з
моменту звільнення 23.07.2012 року 258 днів
по день постановлення судового
рішення.

18.05.2013 року позивач була поновлена на
роботі і того ж дня звільнена з підстав
закінчення дії контракту, проте
кінцевий розрахунок з нею в повному
обсязі проведений не був.

Зазначає, що правомірно вважає, що до
суми кінцевого розрахунку під час
звільнення 18.05.2013 року в будь-якому
випадку повинні були входити в повному
обсязі суми, присуджені районним судом
в якості середнього заробітку за
вимушений прогул.

Крім того, звертає увагу, що суд
відмовляючи у позові посилався на
постанову ГДВ ВДВС Куп`янського МРУЮ
29.05.2013 року якою було відкрите
виконавче провадження по виконавчому
листу, у зв'язку з чим відповідачем було
негайно перераховано стягувачу
належні кошти у розмірі 3408,25 грн. у
зв'язку з тим, що судове рішення було
винесено 17.05.2013 року, а виконано після
29.05.2013 року, то відсутні підстави
вважати таке виконання негайним, а з
урахуванням припинення трудових
відносин з 18.05.2013 року є підстави
вважати, що під час звільнення кінцевий
розрахунок проведений не був.

Ще однією підставою відмови у
задоволенні позову була ухвала
районного суду від 30.09.2013 року, згідно
якої з КП Куп`янського БТІ на користь
позивача підлягала стягненню 52348,20 грн.
середнього заробітку за вимушений
прогул, а не 58014,90 грн., як помилково
зазначено в рішенні, тобто відповідач
не заперечував проти суми, а
відповідачу суми середнього заробітку,
на які вона мала право, в день
звільнення їй виплачені не були. В
частині суми 52348,20 грн. спір був
відсутній.

Вважає, що судом правильно застосовані
норми матеріального права, проте в
процесі реалізації їх порушено.

Наголошує, що суд першої інстанції
неправомірно взяв до уваги в якості
доказу відсутності заборгованості по
заробітній платі розрахункові листи
за липень 2012 року, оскільки підставою
для звернення з цим позовом є факти, що
мали місце після постановлення рішення
районним судом від 17.05.2014 року,
розрахункові листи за травень 2013 року
суду надані не були, а факт присутності
позивача на роботі 18.05.2014 року
підтверджується самим фактом її
звільнення. Виходячи з цього, позовні
вимоги про виплату середнього
заробітку по день фактичного
розрахунку є законними та підлягають
задоволенню.

Стверджує, що просила стягнути суму
середнього заробітку з розрахунку 202,90
грн. по день фактичного
працевлаштування (по 16.10.2013 року), а з
17.10.2013 року після працевлаштування -
компенсацію різниці за час виконання
нижчеоплачуваної роботи до часу
фактичного розрахунку. У зв'язку з тим,
що з сум середнього заробітку повинен
бути виключений дохід, отриманий
позивачем на новому місці роботи, ці
факти та суми були підтверджені
належними доказами.

Вважає, що у зв'язку з наявністю факту
постійного порушення трудових прав
позивача, повністю обґрунтованими були
і вимоги щодо стягнення моральної
шкоди. Оскільки на її утриманні
знаходиться двоє дітей-студентів, вона
є єдиним годувальником у сім`ї, а її
єдине джерело доходу - заробітна плата,
у 2012 році було втрачене.

Вказує, що не згодна з віднесенням сум,
сплачених на користь юридичної фірми,
до судових витрат, оскільки
необхідність звернення за юридичною
допомогою знаходиться у прямому
причинно-наслідковому зв'язку із
порушенням трудових прав, і внаслідок
неправомірних дій відповідачів, їй
нанесено саме матеріальну шкоду в
розмірі 11808,75 грн., що підтверджується
квитанціями та актами виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Постановляючи вказане рішення про
відмову у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позов є необгрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Позивачем
невірно застосовувались норми
матеріального права ст.116,117 КЗпП,
оскільки заборгованості по заробітній
платі на день звільнення не було ;
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги в розмірі 11808,75 грн. повинні
були бути заявлені в процесі при
винесенні рішення Московським
районним судом від 17.05.2013 року, оскільки
це є судові витрати , а не майнова шкода;
а також позивачем не було доведено факт
заподіяння діями відповідача
моральної шкоди , не зазначено в чому
вона полягала, якими доказами вона
підтверджується та з яких міркувань
виходила ОСОБА_3, визначаючи розмір
шкоди, крім того не зазначила з якого
відповідача необхідно стягнути
моральну шкоду і в якому розмірі.

З таким висновком суду, судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено
наступне.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 12.07.2012р. , залишеним без
змін ухвалою судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 25.10.2012р. визнані неправомірними та
скасовані розпорядження Куп'янського
міського голови №92 від 06.04.2012р., №93 від
09.04.2012р., №126 від 04.05.2012р., якими ОСОБА_3
було оголошено догани та звільнено її з
посади начальника Комунального
підприємства Куп'янське бюро технічної
інвентаризації(а.с. 12-13).

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 17.05.2013 року , залишеним без
змін 03.09.2013р. ухвалою судової колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області,
визнано незаконним та скасовано
розпорядження Куп'янського міського
голови №56КП від 23.07.2012р., ОСОБА_3 було
поновлено на посаді начальника
Комунального підприємства Куп'янське
бюро технічної інвентаризації з
23.07.2012р., стягнуто з Комунального
підприємства Куп'янське бюро технічної
інвентаризації середній заробіток за
вимушений прогул та з Куп'янської
міської ради 5000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.(а.с. 5-7, 9-11).

Згідно Розпорядження Куп'янського
міського голови № 40/кп від 18.05.2013 р., п. 1
ОСОБА_3 було поновлено на посаді
начальника Комунального підприємства
Куп'янське бюро технічної
інвентаризації з 23.07.2012 р.; п. 2
звільнено з 18.05.2013 р. з посади
начальника КП Куп'янське БТІ у зв'язку
із закінченням строку дії контракту (п.
5.2 контракту) 31.12.2012 р. , який не був
продовжений та не був укладений на
новий строк на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП
України, (а.с. 51)

29.05.2013 р. постановою головного
державного виконавця ВДВС Куп'янського
МРУЮ Харківської області, було
відкрите виконавче провадження по
виконавчому листу виданому 21.05.2013 р.
Московським районним судом м. Харкова,
про негайне стягнення з КП Куп'янське
БТІ середнього заробітку в межах
заробітної плати за один місяць на
користь ОСОБА_3

03.06.2013 р. постановою головного
державного виконавця ВДВС Куп'янського
МРУЮ Харківської області виконавче
провадження по вищевказаному
виконавчому документу було закінчено,
у зв'язку з тим, що боржник КП Куп'янське
БТІ, на підставі постанови про
відкриття виконавчого провадження від
29.05.2013 р., негайно перерахувало
стягувачу належні кошти у розмірі З 408.25
грн.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 30 вересня 2013 року,
залишеною в силі ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 13.11.2013р.,
було внесено виправлення до
резолютивної частини вказаного
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 17 травня 2013 року. Вказано,
що стягненню з КП Куп'янське БТІ на
користь ОСОБА_3 підлягає 52348,20 грн.
середнього заробітку за вимушений
прогул, а не 58014,90 грн., як помилково було
зазначено в рішенні.(а.с. 14, 52).

08.01.2014 р. постановою головного
державного виконавця ВДВС Куп'янського
МРУЮ Харківської області, було
відкрите виконавче провадження по
виконавчому листу виданому 18.11.2013 р.
Московським районним судом м. Харкова,
про стягнення з КП Куп'янське БТІ
середнього заробітку за вимушений
прогул у розмірі 52 348,20 грн. на користь
ОСОБА_3 Також постановлено боржнику
добровільно сплатити в термін 7 днів
заборгованість за вимушений прогул.

14.01.2014 р. постановою головного
державного виконавця ВДВС Куп'янського
МРУЮ Харківської області виконавче
провадження по вищевказаному
виконавчому документу було закінчено,
у зв'язку з тим, що боржник КП Куп'янське
БТІ, на підставі постанови про
відкриття виконавчого провадження від
08.01.2014 р„ перерахувало стягувачу
належні кошти.

Підставами для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або
оспорювання.

Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

При цьому, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін ( ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Даний принцип полягає у прояві в
змагальній формі ініціативи та
активності осіб, які беруть участь у
справі.

Принцип змагальності забезпечує
повноту дослідження обставин даної
справи.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС
України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Позивач не надала суду доказів , що були
порушені її права в результаті
протиправних дій відповідачів,
внаслідок чого вони зазнали зменшення
або ліквідації, що позбавляє позивача
можливості здійснити, реалізувати це
право повністю або частково.

Що стосується витрат на правову
допомогу по іншій справі, які позивач
вважає майновою шкодою, то згідно п.2 ч.3
ст.79 ЦПК України це є судові витрати і
питання про їх відшкодування повинно
було вирішуватись у справі про
поновлення на роботі. Позовні вимоги
про стягнення середнього заробітку за
час виконання нижчеоплачуваної роботи
стосуються періоду після звільнення
від відповідача у справі.

Таким чином , суд першої інстанції
повно і всебічно з'ясував обставини по
справі, на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
оцінив докази, які були досліджені в
судовому засіданні і дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.
Позивач будь яких доказів, які б
спростовували висновки суду - не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315,
317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Куп"янського міськрайонного
суду Харківської області від 22 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -