Справа № 647/179/14-ц
№ провадження 2/647/123/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року Бериславський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого:
Захарчук В.В.

при секретар:
Соболь Г.А.

представника:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Берислав
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання майна, що належить
одному із подружжя сумісною власністю
подружжя, суд -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся в суд до
відповідача про визнання спільною
сумісною власністю майна подружжя,
житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями і спорудами, що належить
ОСОБА_3. Дане мотивовано тим, що позивач
та відповідач з 16.02.2007р. по 12.09.2013р.
проживали в зареєстрованому шлюбі у
зазначеному вище будинку, належному на
праві власності ОСОБА_3. Право
власності на зазначений будинок за
відповідачем було визнане за рішенням
Бериславського районного суду від
05.07.2007р. та зареєстроване в реєстрі прав
власності на нерухоме майно
Херсонським БТІ № 20294221 від 16.09.2007р..
Тобто власником спірного житлового
будинку з надвірними спорудами та
будівлями ОСОБА_3 стала під час шлюбу з
ОСОБА_2. Під час подружнього проживання
позивач своєю працею і коштами брав
участь в утриманні майна належного
другому з подружжя, в управлінні цим
майном та догляді за ним. Під час шлюбу
здійснено перепланування,
реконструкція та капітальний ремонт
житлового будинку, надвірних будівель
і споруд. За рахунок цього, нерухоме
майно ОСОБА_3 покращилось, істотно
збільшилось у площі, змінилась
характеристика нерухомого майна. Таким
чином позивач вважає, що у
відповідності до ст.. 62 СК України він,
як чоловік ОСОБА_3 за час шлюбу, працючи
вніс відповідні трудові та грошові
затрати в переобладнання зазначеного
будинку, вартість якого істотно
збільшилась, а тому він має право на
визнання за ним наряду з відповідачем,
права власності на зазначений будинок.

Позивач його представник в судовому
засіданні позов підтримали та просили
суд задовольнити заявлені вимоги з
підстав викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала та просила
суд відмовити позивачу в задоволенні
його вимог у зв,язку з їх
необгрунтованністю та такими, що не
ґрунтуються на вимозі закону. Свої
заперечення відповідач обґрунтовувала
тим, що право власності на спірний
будинок за нею було визнано, як
спадкове майно від померлого чоловіка
за рішенням суду, що незалежно від часу
реєстрації спірного майна в реєстрі
прав власності на нерухоме майно воно
не може вважати спільною сумісною
власністю подружжя, а належить їй, як
набуте в порядку спадкування. Крім
цього відповідач заперечує факт
внесення трудових та грошових затрат
позивачем в поліпшення будинку, що
призвело до істотного збільшення його
вартості, при цьому остання не
заперечувала, що в будинку проводились
ремонти, пов,язані із заміною вікон,
внутрікомнатних дверей, шпалер та
переміщення міжкімнатної стіни, що
неможна вважати проведення
капітального ремонту будинку, так як
даний ремонт здійснювався поступово і
продовж тривалого часу при цьому
позивач ніякої участі як своїм трудом
та кошта в цьому не приймав. Даний
ремонт здійснювався за кошти
відповідача та силами найманих людей, а
таким чином доводи позивача щодо
заявленого позову є безпідставними та
не підлягають задоволенню за
відсутністю доказів.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, надані докази,
оцінивши їх в сукупності, суд вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Так, судом встановлено, що згідно
рішення Бериславського районного суду
від 12.09.2013р. шлюб, зареєстрований
16.02.2007р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
розірваний.

Рішенням Бериславського районного
суду від 05.07.2007р. визнано право
власності в порядку спадкування за
ОСОБА_3 на житловий будинок у АДРЕСА_1
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. чоловіка
останньої ОСОБА_3 та зареєстроване в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно Херсонським БТІ № 20294221 від
16.09.2007р..

Даний факт, щодо набуття права
власності ОСОБА_3 на зазначений будинок
в порядку спадкування в судовому
засіданні сторони не оспорювали.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Пунктом 2 ч.1 ст. 57 СК України,
передбачено, що особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування.

В?раховуючи зазначені норми чинного
законодавства, незалежно від часу
реєстрації спірного майна в реєстрі
прав власності на нерухоме майно воно є
особистою приватною власністю особи,
що набула його в порядку спадкування і
не може бути об,єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України,
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилось у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнано спільною сумісною власністю.

Такким чином для визнання майна
об,єктом права спільної сумісної
власності подружжя необхідно довести
факт внесення грошових або трудових
затрат у реконструкцію, переобладнання
будинку та факт істотного збільшення
вартості будинку внаслідок здійснення
реконструкції, переобладнання.

При звернені до суду та при розгляді
справи по суті позивач в підтвердження
своїх доводів відносно своєї участі в
реконструкції чи переобладнанні
будинку за рахунок своїх трудових чи
грошових затрат ніяких доказів не
надав в тому числі доказів відносно
істотного збільшення площі та зміни
характеристики нерухомого майна, а у
зв,язку з цим істотного збільшення
вартості нерухомого майна.

В судовому засіданні відповідач не
заперечувала, що під час сумісного
проживання з позивачем в будинку
дійсно здійснювався ремонт пов,язаний
із заміною вікон, внутрікомнатних
дверей, шпалер та переміщення
міжкімнатної стіни, що неможна вважати
проведення капітального ремонту
будинку, так як даний ремонт
здійснювався поступово і продовж
тривалого часу при цьому позивач
ніякої участі як своїм трудом та кошта
в цьому не приймав. Даний ремонт
здійснювався за кошти відповідача та
силами найманих людей.

Суд погоджується з такими доводами
відповідача так як останні в всудовому
засіданні були підтверджені
допитаними свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8.

З метою об,єктивності розгляду
справи та виходячи з предмету позову
судом сторонам було роз,яснино право
заявляти клопотання щодо призначення
та проведення
судово-будівельно-технічної
експертизи та наслідки в разі його не
проведення, такі клопотання від сторін
до суду не надходили.

Відполвідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов,язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в судовому засіданні не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог в
тому числі щодо зміни площі спірного
будинку, що істотно потягло за собою
збільшення вартості будинку.

Що стосується доводів щодо участі
позивача у збільшенні цінності будинку
за рахунок будівництва та поліпшення
допоміжних приміщень, то згідно
роз,яснення Пленуму Верховного Суду
України №7 від 04.10.1991р. « Про практику
застосування судами законодавства, що
реголює право власності громадян на
жилий будинок» така участь дає право
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування затрат на
будівництво.

Доказів істотного збільшення
вартості будинку позивачем суду також
не надано, а таким чином доводи
позивача відносно заявленого позову є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7,10, 11, 60, 213-218 ЦПК
України, ст. 1268 ЦК України, ст..ст. 57, 62 СК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3
щодо визнання житлового будинку
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і
спорудами, що належить ОСОБА_3 на праві
власності сумісною власністю ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Херсонської
області через Бериславський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя
В. В. Захарчук