УХВАЛА

про
відмову у прийнятті заяви

про
видачу судового наказу

28.10.2014

Провадження №2-н/425/454/14

Справа №425/2505/14-ц

місто Рубіжне Луганської
області

Суддя Рубіжанського міського суду
Луганської області Коваленко Д.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу
судового наказу про стягнення з
приватного підприємства «Ювелірна
фірма «ЛАГНО» нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
Рубіжанського міського суду
Луганської області із заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
приватного підприємства «Ювелірна
фірма «ЛАГНО» нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати у сумі 10000
(десять тисяч) гривень.

Виходячи з положень частини другої
статті 95 Цивільного процесуального
кодексу України із заявою про видачу
судового наказу може звернутись особа,
якій належить відповідне право вимоги.

Відповідно до положень п.2 ч.3 статті 100
цього ж кодексу, суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.
Застосовуючи вказану норму
процесуального права суд враховує
роз’яснення, які надані Пленумом
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, у пункті 9 та 12 Постанови №14 від 23
грудня 2011 року “Про практику розгляду
судами заяв у порядку наказного
провадження”, а саме: наявність спору
про право, яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви;
наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника; до
заяви має бути додано докази
перебування заявника у трудових
відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати, зокрема,
довідка бухгалтерії боржника,
розрахунковий лист чи копія платіжної
відомості тощо.

Так із документів доданих до заяви
вбачається, що заявник (за період з 29
серпня 2005 року по 08 вересня 2014 року) має
докази його перебування у трудових
відносинах із двома різними
підприємствами та на різних посадах,
але не має жодних документів, які б
вказували на розмір нарахованої йому,
але не виплаченої заробітної плати –
кожним з цих підприємств.

Відсутність зазначених документів
свідчить про наявність спору про право
вимоги заявника до боржника, у
заявленому ним розмірі. А тому у
прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу
судового наказу про стягнення з
приватного підприємства «Ювелірна
фірма «ЛАГНО» нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати, слід
відмовити.

Керуючись статтями 95,100,208-210 Цивільного
процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення з
приватного підприємства «Ювелірна
фірма «ЛАГНО» нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати.

Роз’яснити заявнику, що
відмова у прийнятті заяви про видачу
судового наказу унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Але
заявник у цьому випадку має право
звернутись з тими самими вимогами у
позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Харківської області
через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Д.С. Коваленко