Справа № 2-297/11
Провадження № 22-ц/779/439/2014
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М. В. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника відповідачки
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, Снятинської
міської ради про визнання незаконним в
? частині свідоцтва про право власності
ОСОБА_5 на житловий будинок, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
будинку в ? частині та визнаня права
власності на ? частину будинку, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Снятинського районного суду від 06
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

06.06.2007 року ОСОБА_7 звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що з відповідачкою ОСОБА_5 перебував у
зареєстрованому шлюбі з 30.09.1989 року. За
час спільного проживання і перебування
в шлюбі вони побудували житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, в
якому проживали та придбали рухоме
майно. За час перебування в шлюбі всі
зароблені кошти вкладали в будівництво
будинку, займалися підприємницькою
діяльністю. Скориставшись тим, що він
виїхав на роботу за кордон,
відповідачка розірвала шлюб без його
відома в 2001 році та на підставі рішення
Снятинської міської ради №31 від 28.02.2002
року одержала свідоцтво про право
власності на весь будинок. Тим самим
ОСОБА_5 незаконно позбавила його права
власності на ? частину спірного
будинковолодіння, яке є спільним
майном подружжя.

Просив задовольнити позов, визнати
незаконним рішення Снятинської
міської ради №31 від 28.02.2002 року та
свідоцтво про право власності на весь
будинок від 25.03.2002 року. Визнати за ним
право власності на ? будинковолодіння
та реально розділити будинок,
виділивши йому в натурі ? будинку.

Рішенням Снятинського районного суду
від 06 серпня 2007 року позов задоволено
частково. Поновлено строк звернення до
суду з позовом. Визнано незаконним в
частині ? майна свідоцтво про право
власності ОСОБА_5 на спірний житловий
будинок. Визнано за ОСОБА_7 право
власності на ? частину
будинковолодіння по АДРЕСА_1, як частку
с пільній сумісній власності подружжя.
Виділено йому ? частку в натурі згідно
варіанту "власник-2" судової
будівельно-технічної експертизи,
загальною вартістю 71 624 грн. 28 коп.,
ОСОБА_5 - загальною вартістю 67 383 грн. 72
коп. В решті позову відмовлено.
Стягнуто з позивача на користь
відповідачки 2 126 грн. 82 коп. різниці за
перевищення вартості реально
виділеної частки над ідеальною.
Стягнуто з відповідачки на користь
позивача 195 грн. за перевищення
вартості переобладнання.

Ухвалою Апеляційного суду від 28.09.2007
року рішення Снятинського районного
суду від 06.08.2007 року залишене без зміни.

24.12.2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду із
заявою про перегляд рішення
Снятинського районного суду від 06.08.2007
року за нововиявленими обставинами у
зв'язку з тим, що під час розгляду даної
справи її представником не було
долучено копію договору дарування
спірного житлового будинку від 24.08.2006
року на користь ОСОБА_6

Ухвалою Снятинського районного суду
від 31 січня 2011 року заяву задоволено,
скасовано Рішення Снятинського
районного суду від 06 серпня 2007 року за
нововиявленими обставинами.

30.11.2011 року ОСОБА_7 подав додаткову
позовну заяву, в якій просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу ?
будинку від 24.07.2010 року по АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

05.03.2012 року до суду надійшла заява
про залучення до участі у справі
правонаступника позивача - ОСОБА_7,
його сина - ОСОБА_4, та зупинити
провадження у справі до вступу
правонаступника в права
правонаступництва.

Ухвалою Снятинського районного суду
від 03.04.2012 року зупинено провадження у
справі, до залучення по справі
правонаступника померлого ОСОБА_7.

Ухвалою Снятинського районного суду
від 25.10.2012 року відновлено провадження
у справі.

17.11.2012 року ОСОБА_4 подав уточнюючу
позовну заяву, в якій просив визнати
незаконним в частині ? свідоцтво про
право власності ОСОБА_5 на спірний
житловий будинок, видане 25.03.2002 року, та
визнати за ним право власності на ?
даного житлового будинку, повернути
йому ? будинку, яка знаходиться у
володінні ОСОБА_2.

30.08.2013 року ОСОБА_4 подав уточнюючу
позовну заяву про визнання незаконним
в частині ? свідоцтва про право
власності ОСОБА_5 на спірний житловий
будинок, видане 25.03.2002 року, визнати в ?
частині недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку від
24.07.2010 року, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 та визнати за ним право
власності на ? житлового будинку.

Ухвалою Снятинського районного суду
від 25.09.2013 року залучено до справи
правонаступника померлого позивача
ОСОБА_7 - ОСОБА_4.

Заочним рішенням Снятинського
районного суду від 06.11.2013 року позов
задоволено. Визнано незаконним в ?
частині свідоцтва про право власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_5 25.03.2002 року Снятинською міською
радою. Визнано недійсним в ? частині
договір купівлі-продажу даного
житлового будинку, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_4
право власності на ? житлового будинку.

Ухвалою Снятинського районного суду
від 19.12.2013 року заяву представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення за нововиявленими обставинами
залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та підлягає скасуванню.

Вказав, що підставою для скасування
даного рішення є та обставина, що
позивач, вступивши до участі у розгляді
справи після смерті первісного
позивача ОСОБА_7, в процесі розгляду
даної справи неодноразово змінював
підстави та предмет позову, що
суперечить ст.31 ЦПК України, а тому суд
повинен був розглянути справу в межах
вимог, заявлених ОСОБА_7 при подачі
первісного позову.

Зазначив, що суд також не взяв до уваги
тієї обставини, що позовна вимога про
визнання недійсним в ? частині договір
купівлі-продажу від 24.07.2010 року
спірного житлового будинку між ОСОБА_6
та ОСОБА_2, була предметом розгляду
Снятинським районним судом у іншій
цивільній справі, рішенням якого від
21.12.2010 року, залишеним в силі
Апеляційним судом 17.02.2011 року, було
відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні
позовної вимоги про визнання недійсним
в ? частині договір купівлі-продажу
житлового будинку. Тому суд, відповідно
до ст.205 ЦПК України, повинен був
закрити провадження у цій частині.

Також суд першої інстанції не взяв до
уваги ту обставину, що відповідач
ОСОБА_2 є добросовісним набувачем.
Позовної вимоги про витребування майна
в останньої ОСОБА_7 не ставив. Тому
вважає, що суд не вправі був
задовольняти позовну вимогу про
визнання недійсним в ? частині договір
купівлі-продажу спірного житлового
будинку, укладений 24.10.2010 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, та про визнання права
власності на ? частину спірного
житлового будинку.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
в позові відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представника відповідачки,
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 побудували житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Відповідно до
акту прийняття даного
будинковолодіння в експлуатацію від
22.02.2002 року, будівництво розпочато в 1991
році і закінчено в 1996 році. Відповідно
до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб
між сторонами розірвано 06.07.2001 року.
Виходячи з наведеного, відповідачці
незаконно видано Снятинською міською
радою 25.03.2002 року свідоцтво про право
власності на весь будинок, на підставі
рішення Снятинської міської ради №31
від 28.02.2002 року.

Судом першої інстанції, на підставі
досліджених доказів, правильно
визнано свідоцтво про право власності
видане 22.02.2002 року ОСОБА_5 Снятинською
міською радою на підставі рішення,
оскільки між сторонами існував спір
щодо права власності і вони мали право
вирішувати його у встановленому
законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 68 ч.1 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте з час шлюбу. Таким чином, після
розірвання шлюбу між сторонами право
спільної сумісної власності на спірне
будинковолодіння не припинено.

Оскільки свідоцтво про право власності
на спірне будинковолодіння від 25.03.2002
року, видане на ім'я ОСОБА_5, то у зв'язку
з пред'явленням позову про реальний
розподіл майна, придбаного в шлюбі, суд
першої інстанції обґрунтовано
скасував вищезазначений
правовстановлюючий документ, виданий
на ім'я відповідачки.

Після смерті позивача, 25 вересня 2013
року до участі в розгляді справи був
залучений правонаступник, спадкоємець
позивача ОСОБА_4, який з підстав
заявлених позивачем раніше 30.08.2013 року,
подав уточнюючу позовну заяву і просив
визнати незаконним свідоцтво про право
власності в частині ? житлового будинку
від 25.03.2002 року, видане ОСОБА_5,
недійсним договір купівлі продажу від
24.07.2010 року укладений між ОСОБА_6 і
ОСОБА_2 та визнати за ним право
власності на ? частину спірного
житлового будинку (а. с. 199, 209).

Задовольняючи позв у цій частині і
визнаючи недійсним договір
купівлі-продажу та визнаючи за
позивачем право власності, виходячи з
вимог ст., ст. 203, 215 ЦК України, суд
першої інстанції допустив порушення
норм матеріального права і не врахував
того, що згідно зі ст. 215 ЦК України
правочин може бути визнаний недійсним,
проте слід було виходити з положень гл.
29 "Захист права власності" ЦК України і
саме з тих статей, в яких йдеться про
захист прав добросовісного набувача.

Позивач не був стороною у договорі
купівлі-продажу, якщо він вважає себе
власником майна, що було предметом
договору, то з підстав, визначених ст. 388
ЦК України, він може захистити своє
право.

Обрання позивачем неналежного способу
захисту порушеного права, є підставою
для відмови в позові.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги, скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову про визнання
договору купівлі продажу недійсним та
про визнання права власності. В решті
рішення суду першої інстанції слід
залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Снятинського районного
суду від 06 листопада 2013 року в частині
визнання свідоцтва про право власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1,
виданого ОСОБА_5 25.03. 2002 року, залишити
без зміни.

Заочне рішення Снятинського районного
суду в частині визнання недійсним в ?
частині договору купівлі-продажу
житлового будинку по АДРЕСА_1,
укладеного 24.07.2010 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 та визнання права власності
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову про визнвння
недійсним в ? частині договору купівлі-
продажу житлового будинку по АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та про
визнання права власності, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
М.Д. Горейко

Д.В. Ясеновенко