Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Демчук Ю.Ю.,

з участю
представників банку та апелянта,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 23
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1
і ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" про захист
прав споживачів банківських послуг та
визнання недійсними умов договору,

в с т а н о в и л а :

29 грудня 2012 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося в суд з позовом до
позичальника ОСОБА_2 та поручителів
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про солідарне
стягнення 17714,28 доларів США та 1346744,97
грн. заборгованості за кредитним
договором.

11 лютого 2013 року відповідачі пред'явили
до позивача зустрічний позов про
захист прав споживачів банківських
послуг та визнання п. 3.9. кредитного
договору № 52/АА-004.07.2, який 15 листопада
2007 року був укладений між ПАТ «Родовід
Банк» і ОСОБА_2, недійсним.

Рішенням Рівненського міського суду
від 23 грудня 2013 року позов ПАТ «Родовід
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково. З відповідачів на користь ПАТ
«Родовід Банк» солідарно стягнено
кредитну заборгованість у сумі 17714,28
доларів США, з яких 11187,46 доларів
заборгованості за тілом кредиту та 6526,82
доларів США заборгованості за
відсотками, а також 20000 грн. пені.

У задоволенні зустрічного позову про
захист прав споживачів банківських
послуг та визнання умов кредитного
договору недійсними відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 доводив, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що договір поруки №
52/АА-004/2.07.2 від 15 листопада 2007 року щодо
його зобов'язань за цим договором не
припинив свою дію. Згідно з Додатковою
угодою № 1 до кредитного договору №
52/АА-004.07.2 від 15 листопада 2007 року, яка
була укладена між ПАТ «Родовід Банк» і
ОСОБА_2, процентна ставка за цим
кредитним договором була збільшена з
12,5 % до 14,5 % процентів річних.

Таким чином, був збільшений обсяг його
відповідальності як поручителя, на що
він своєї згоди банку не давав. ПАТ
«Родовід Банк» будь-яких доказів про
повідомлення його як поручителя про
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором суду не надало.

Відповідно до укладеного ним із банком
договору поруки № 52/АА-004/2.07.2 від 15
листопада 2007 року процентна ставка за
користування кредитом повинна була
складати 12,5 % річних. Оскільки
збільшення відсоткової ставки за
кредитною угодою потягнуло за собою
збільшення обсягу його
відповідальності як поручителя, на що
він своєї згоди не давав, позовні
вимоги банку до нього про солідарне
стягнення кредитної заборгованості
згідно з правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України
задоволенню не підлягають.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач ОСОБА_1 рішення місцевого
суду стосовно себе вважав незаконним
та необґрунтованим і просив
апеляційний суд його частково
скасувати й ухвалити у справі нове
рішення про визнання його договору
поруки з банком № 52/АА-004/2.07.2 від 15
листопада 2007 року припиненим, а ПАТ
«Родовід Банк» у задоволенні позовних
вимог до нього про солідарне стягнення
кредитної заборгованості відмовити.

В решті рішення місцевого суду в
апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 листопада 2007
року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», і ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 52/АА-004.07.2 у вигляді
відновлювальної кредитної лінії на
загальну суму 12871 долар США під 12,5 %
річних строком до 15 листопада 2014 року
включно (а. с. 5-6).

15 листопада 2007 року ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», і позичальник ОСОБА_2 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором уклали між собою
договір застави транспортного засобу
№ 52/АА-004.07.2, предметом якого став
автомобіль марки Dacia Logan, 2007 року
випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, який
був придбаний за кредитні кошти (а. с. 10).

У цей же день також з метою
забезпечення виконання позичальником
кредитних зобов'язань банк уклав
договори поруки № 52/АА-004/1.07.2 з ОСОБА_3
та № 52/АА-004/2.07.2 із ОСОБА_1, за якими
поручителі взяли на себе зобов'язання
нести солідарну відповідальність із
позичальником перед банком (а. с. 13, 14).

Додатковою угодою № 1 від 24 вересня 2008
року, яка була укладена між ПАТ
«Родовід Банк» і позичальником ОСОБА_2,
відсоткова ставка за кредитним
договором № 52/АА-004.07.2 від 15 листопада
2007 року з 24.09.2008 р. була збільшена з 12,5 до
14,5 % процентів річних (а. с. 9).

У зв'язку із збільшенням відсоткової
ставки за кредитним договором 24
вересня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк»
і поручителем ОСОБА_3 була укладена
Додаткова угода № 1 до договору поруки
№ 52/АА-004/1.07.2 від 15 листопада 2008 року (а.
с. 12).

Доказів про укладення у зв'язку зі
збільшенням відсоткової ставки за
кредитним договором такої самої
додаткової угоди до договору поруки №
52/АА-004/2.07.2 від 15 листопада 2008 року між
ПАТ «Родовід Банк» і поручителем
ОСОБА_1 у справі немає.

Судом установлено, що позичальник
узяті на себе зобов'язання перед банком
за укладеним кредитним договором
порушив.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У пункті 22 постанови № 5 від 30 березня
2012 року „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що банк
направляв позичальнику та поручителям
вимоги про погашення заборгованості №
141-407 від 22 серпня 2011 року; № 141-408 від 22
серпня 2011 року; № 141-409 від 22 серпня 2011
року; № 62-653 від 18 грудня 2012 року; № 62-654
від 18 грудня 2012 року та № 62-655 від 18
грудня 2012 року (а. с. 19-22).

Проте у справі відсутні дані, які б
свідчили про згоду апелянта як
поручителя на зміну забезпеченого
зобов'язання та на збільшення у зв'язку
з цим обсягу його відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 5.5. договору
поруки № 52/АА-004/2.07.2, який 15 листопада 2008
року уклали між собою ПАТ «Родовід
Банк» і поручитель ОСОБА_1, зміни цього
договору відбуваються у порядку
укладення додаткових угод (а. с. 14).

Однак такої додаткової угоди до
договору поруки № 52/АА-004/2.07.2 від 15
листопада 2008 року, яка у зв'язку із
збільшенням відсоткової ставки за
кредитним договором була б укладена
між позивачем та апелянтом, у справі
немає.

З матеріалів останньої видно, що
заперечуючи проти позовних вимог
банку, апелянт посилався саме на ч. 1 ст.
559 ЦК України (а. с. 30). Проте суд першої
інстанції належної уваги на ці
заперечення ОСОБА_1 не звернув.

З урахуванням викладеного рішення
місцевого суду стосовно апелянта не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України,
через що у цій частині підлягає
скасуванню.

В решті рішення місцевого суду в
апеляційному порядку не оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Рівненського міського суду від
23 грудня 2013 року стосовно ОСОБА_1
скасувати.

Публічному акціонерному товариству
"Родовід Банк" у задоволенні позову до
ОСОБА_1 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

В решті рішення місцевого суду
залишити без змін, а подану апеляційну
скаргу відхилити.

Стягнути з ПАТ «Родовід Банк» на
користь ОСОБА_1 807 (вісімсот сім) грн. 95
коп. понесених судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: