З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2-4277-14
суддя Солом'янського районного суду м.
Києва при секретарі Бобровник О. В.
Славовій Н. Ю.розглянувши позовну заяву
ОСОБА_3 доПриватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія»пропро
стягнення страхового відшкодування
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» - про стягнення страхового
В обґрунтування своїх вимог позивач
при зверненні до суду посилалась на те,
що 31. 01. 2013 року о 10 год. 50 хв. в м. Києві
відбулась ДТП за участю автомобіля
Тойота д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 та автомобіля Мерседес д.н.
НОМЕР_1, який належить на праві
В результаті ДТП були пошкодженні
вищезазначені транспортні засоби.
Позивач дізнавшись що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 на момент
настання ДТП була застрахована в ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» згідно Полісу № АС0610738,
звернулась до відповідача із заявою
про виплату страхового відшкодування.
Листом № 2485 від 25. 04. 2013 року
відповідачем було повідомлено
позивача про те, що не має законних
підстав для задоволення майнових вимог
позивача з посиланням на п. 1 ст. 32 ЗУ
«Про обов'язкове страхування»,
зауваживши що водій автомобіля Тойота
д.н. НОМЕР_2 користується імунітетом від
кримінальної, цивільної та
адміністративної юрисдикції, що
підтверджується офіційним листом МЗС
Позивач не погоджуючись з відмовою
відповідача у виплаті страхового
відшкодування просила суд стягнути з
відповідача на свою користь
орієнтовану вартість відновлювального
ремонту автомобіля в сумі 20 000 грн.
Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 03. 02. 2014 року
позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
стягнення страхового відшкодування
було задоволено частково.
Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 30. 05. 2014 року, заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 03. 02. 2014 року скасовано, справу
призначено до нового розгляду.
Позивач в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.
Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність позивача та представника
позивача в якій представник також
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та не заперечує проти
ухвалення по справі заочного рішення.
ПАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» в судове засідання свого
представника не направили, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи, про причини неявки
представника відповідача суду не
повідомили, жодних заяв чи клопотань до
суду не подавали.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що 31. 01. 2013 року о 10
год. 50 хв. в м. Києві відбулась ДТП за
участю автомобіля Тойота д.н. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
Мерседес д.н. НОМЕР_1, який належить на
праві власності позивачу, що
підтверджується копією довідки про
настання ДТП (а.с. 8).

В результаті ДТП були пошкодженні
вищезазначені транспортні засоби.

Вбачається, що позивач дізнавшись, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на момент настання ДТП була
застрахована ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» згідно
Полісу № АС0610738, звернулась до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування.

Листом № 2485 від 25. 04. 2013 року
відповідачем було повідомлено
позивача про те, що не має законних
підстав для задоволення майнових вимог
позивача з посиланням на п. 1 ст. 32 ЗУ
«Про обов'язкове страхування»,
зауваживши що водій автомобіля Тойота
д.н. НОМЕР_2 користується імунітетом від
кримінальної, цивільної та
адміністративної юрисдикції, на що
слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 12 Положення про
дипломатичні представництва та
консульські установи іноземних держав
в України, затвердженого Указом
президента України від 10 червня 1993 року
№ 19893, глава дипломатичного
представництва і члени дипломатичного
персоналу користуються особистою
недоторканістю і не можуть бути
заарештовані або затримані.

Згідно п. 13 вищевказаного Положення,
глава дипломатичного представництва і
члени дипломатичного персоналу
користуються імунітетом від
кримінальної, адміністративної
юрисдикції України та юрисдикції судів
України у цивільних справах.

Імунітет від юрисдикції України не
поширюється на випадки, коли глава
дипломатичного представництва і члени
дипломатичного персоналу вступають у
цивільно-правові відносини як приватні
особи у зв'язку з позовами про належне
їм нерухоме майно на території України,
спадкування, а також у зв'язку з
позовами, що випливають з їх
професійної або комерційної
діяльності, що здійснюються ними за
межами службових обов'язків.

Пунктом 1 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, визначено, що
відповідно до цього Закону страховик
або МТСБУ не відшкодовує шкоду,
заподіяну при експлуатації
забезпеченого транспортного засобу,
але за спричинення якої не виникає
цивільно-правової відповідальності
відповідно до закону.

Відповідно до п. 11.4 Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої Наказом МВС №77 від 26. 02. 2009
року, при порушення правил дорожнього
руху особою, яка має імунітет, після
перевірки документів, що посвідчують
її особу і підтверджують статус
(дипломатичний паспорт, дипломатична
картка, консульська картка),
уповноваженою особою ДАІ МВС
складається рапорт, а документи
повертаються власнику.

Згідно до п. 11.6 вказаної Інструкції,
рапорт та інші матеріали щодо
порушення ПДР особами, які мають
дипломатичний імунітет, у п'ятиденний
строк надсилається до УДАІ МВС України
з подальшою передачею їх до
Міністерства закордонних справ
України, про що особа, яка має
дипломатичний імунітет,
попереджається на місці вчинення
адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п. 2.4
рекомендацій дирекції МТСБУ щодо
вирішення питань у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (Додаток до п. 1
протоколу Президії МТСБУ № 153 від 27. 04.
2006 року), вбачається наступне.

Відповідно до п. 35.2 ст. 35 Закону для
отримання страхового відшкодування
особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику заяву,
до якої додаються довідки про
дорожньо-транспортну пригоду, а також
інші документи. Примушування особи,
яка має право на відшкодування, до
надання постанови суду про
накладання

адміністративного стягнення на особу,
відповідальність якої застрахована, не
є виправданим з наступних підстав.

1. На особу, яка має право на отримання
страхового відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
може бути покладений обов'язок по
доказуванню вини особи,
відповідальність якої застрахована
за таким договором, оскільки такий
обов'язок не покладений чинним
цивільно-процесуальним

законодавством України на позивача. І
у випадку судового вирішення спору
судом буде застосовуватися принцип
презумпції вини.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності,
лише з питань: чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою (об'єктивна
сторона правопорушення). Питання вини
заподіювача шкоди (складової
суб'єктивної сторони правопорушення)
досліджується судом на рівні інших
доказів по цивільній або господарській
справі.

3. Відповідно до норм Кодексу України
про адміністративні правопорушення
особа, яка спричинила ДТП, може бути
звільнена від притягнення до
адміністративної відповідальності у
зв'язку із закінченням строку
накладання адмінстягнення в той час, як
строк притягнення до цивільної
відповідальності не сплине.

На підставі зазначеного МТСБУ в
рекомендаціях зазначає, що постанова
суду про накладання
адміністративного стягнення не може
розглядатися страховиком як єдиний та
обов'язковий доказ існування підстав
для притягнення особи,
відповідальність якої застрахована, до
цивільно-правової відповідальності.
Цей документ суду має оцінюватися
страховиком на рівні із іншими
документальними доказами.

Відсутність такого документа не може
свідчити і про відсутність страхового
випадку.

На підставі зазначеного в
рекомендаціях, дирекція МТСБУ
зазначає, що страховик має право
прийняти рішення щодо виплати
страхового відшкодування без
наявності рішення суду про притягнення
до адміністративної відповідальності
особи, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована.

Таким чином, водій автомобіля Тойота
д.н. НОМЕР_2, користується імунітетом
від адміністративної юрисдикції, а
отже його не може бути притягнуто до
адміністративної відповідальності, не
зважаючи на те, що відповідальність
виникає в наслідок порушення ним
правил дорожнього руху, а саме
порушення правил маневрування, та
складається відповідний рапорт
(протокол), що підтверджується довідкою
про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ
Печерського РУ м. Києва № 9152515.

Відповідно до зазначених вище
рекомендацій, відповідач за
відсутності постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
особи повинен прийняти рішення на
підставі інших документів, а саме
довідки про дорожньо-транспортну
пригоду та протоколу про
адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст.. 9 ЗУ «Про
страхування», страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулась і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страховику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ст. 20 ЗУ «Про
страхування», при настанні страхового
випадку страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Згідно ст.. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК
України, страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно ст.. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Страховим відшкодуванням є
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує і встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результант,
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи».

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням,
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Судом встановлено, що при зверненні
позивача із заявою про
дорожньо-транспортну пригоду, AT «УОСК»,
в строки та порядку визначеному
Законом, проведено оцінку
аварійно-пошкодженого автомобіля
«Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до Звіту №0584 від 14. 02. 2013
року з оцінки транспортного засобу,
вбачається, що вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_1 складає 9526,22 грн. з
урахуванням фізичного зносу
автомобіля в т.ч. ПДВ: 945.38 грн. (а.с. 62-64).

Під час розгляду справи позивачем не
було надано до суду доказів, що
свідчать про факт проведення
відновлюваного ремонту пошкодженого
автомобіля.

З огляду на наведене вище, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для виплати страхового
відшкодування позивачу, однак не
погоджується із визначеною позивачем
сумою в розмірі 20 000 грн., оскільки
згідно Звіту №0584 від 14. 02. 2013 року з
оцінки транспортного засобу,
вбачається, що вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Mercedes-Benz» становить 9526,22 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням наведеного вище, суд
приходить до висновку, що вимога
позивача про стягнення з відповідача
страхового відшкодування в зв'язку із
пошкодженням її автомобіля є
обґрунтованою та доведеною, однак не
погоджуючись із визначеною позивачем
сумою, що підлягає виплаті, приходить
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
страхового відшкодування в розмірі
9526,22 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
неї і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з урахуванням
часткового задоволення позову, суд
вважає за доцільне стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати по оплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 29, 32 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 9, 20 ЗУ «Про
страхування», Положенням про
дипломатичні представництва та
консульські установи іноземних держав
в України, затвердженого Указом
президента України від 10 червня 1993 року
№ 19893, Інструкцією з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої Наказом
МВС №77 від 26. 02. 2009 року, рекомендаціями
дирекції МТСБУ щодо вирішення питань у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (Додаток до п. 1 протоколу
Президії МТСБУ № 153 від 27. 04. 2006 року), ст.
ст. 526, 979, 988 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 56-61, 88,
208, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» - про
стягнення страхового відшкодування -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі
9526,22 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В решті вимоги залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Повторне заочне рішення позивач та
відповідач можуть оскаржити в
загальному порядку.

Суддя: