Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/3591/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 24 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
Житомирського міжрайонного прокурора
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до ОСОБА_2, Житомирської
районної державної адміністрації про
розірвання договору оренди, визнання
протиправним та скасування
розпоряджень голови Житомирської
районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року Житомирський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації звернувся з
позовом до ОСОБА_2, Житомирської
районної державної адміністрації про
розірвання договору оренди, визнання
протиправним та скасування
розпоряджень голови Житомирської
районної державної адміністрації. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що рішення
Житомирської районної державної
адміністрації, на підставі яких ОСОБА_2
надано в оренду строком на 5 років
земельну ділянку площею 1,2854 га для
обслуговування літніх будинків,
прийняті з порушенням чинного
законодавства, при перевищенні
повноважень, оскільки розпорядження
землями рекреації належить до
повноважень обласної державної
адміністрації, у зв'язку з цим вони
підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області від 24 червня
2014 року позов задоволено. Визнано
недійсним та скасовано розпорядження
голови Житомирської районної
державної адміністрації №263 від 12.03.2010
року про надання ОСОБА_2 дозволу на
розробку технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та складанню
договору оренди землі з метою передачі
її в оренду для обслуговування 4-х
будівель літніх будинків на території
Зарічанської сільської ради в зв'язку з
переходом права власності на будівлі
від ОСОБА_3

Визнано недійсним та скасовано
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації №942
від 05.10.2010 року про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки, що надається в оренду ОСОБА_2,
площею 1,2854 га та передання ОСОБА_2 в
оренду на 5 років земельної ділянки для
обслуговування літніх будинків, що
перебувають у її власності.

Визнано недійсним договір оренди
від 26.11.2010 року земельної ділянки
площею 1,2854 га з кадастровим номером
822082500:01:000:0284, розташованої на території
Зарічанської сільської ради
Житомирського району, укладений між
ОСОБА_2 та Житомирською районною
державною адміністрацією.

Скасовано державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки
площею 1,2854 га з кадастровим номером
822082500:01:000:0284, розташованої на території
Зарічанської сільської ради
Житомирського району, укладений 26.11.2010
між ОСОБА_2 та Житомирською районною
державною адміністрацією.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути спірну
земельну ділянку Зарічанській
сільській раді Житомирського району.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 986
грн. 40 коп. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважає
рішення незаконним, необґрунтованим та
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення судом норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що надання
ОСОБА_2 спірної земельної ділянки за
договором оренди за межами населеного
пункту за рахунок земель запасу
рекреаційного призначення відноситься
до повноважень обласної державної
адміністрації, а тому оскаржувані
розпорядження не відповідають вимогам
чиного законодавства, оскільки
прийняті з перевищенням повноважень.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком, оскільки він
зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України
без дотримання судом вимог щодо
повного з'ясування обставин справи,
обґрунтовування рішення належними
доказами.

З матеріалів справи вбачається, що
14.12.2009 року за нотаріально посвідченим
договором купівлі - продажу, ОСОБА_2
придбала у ОСОБА_3 чотири літні будинки
(база відпочинку) загальною площею 141
кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1
та належним чином зареєструвала своє
право власності.

Розпорядженням голови РДА №263 від
12.03.2010 року ОСОБА_2 надано дозвіл на
розробку технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та складанню
договору оренди землі з метою передачі
її в оренду для обслуговування 4-х
будівель літніх будинків на території
Зарічанської сільської ради в зв'язку з
переходом права власності на будівлі
від ОСОБА_3

Розпорядженням голови РДА №942 від
05.10.2010 року затверджена технічна
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки, що
надається в оренду ОСОБА_2, площею 1,2854
га та передання ОСОБА_2 в оренду на 5
років земельної ділянки для
обслуговування літніх будинків, що
перебувають у її власності.

Статтями 60,61 ЦПК України
встановлені правила звільнення
сторони від доказування та розподілу
обов'язків по доказуванню між
сторонами.

Так, рішенням у адміністративній
справі, а саме постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
(тобто до подання позову у даній справі)
Житомирському міжрайонному
природоохоронному прокурору було
відмовлено у задоволені позову про
визнання протиправним розпорядження
голови РДА №263 від 12.03.2010 року.

Розпорядженням голови Житомирської
обласної державної адміністрації №172
від 17.06.2005 року з метою прискорення
вирішення питань щодо переходу та
переоформлення права користування
земельними ділянками при переході прав
власності на будівлі і споруду
делеговано районним державним
адміністраціям посвідчувати право
користування земельними ділянками
шляхом прийняття відповідного
розпорядження та укладання договору
землі.

Вирішуючи спір, судом першої
інстанції при розгляді справи не
надана належна правова оцінка вказаній
постанові Житомирського окружного
адміністративного суду та
розпорядженню голови Житомирської
обласної державної адміністрації №172
від 17.06.2005 року, які на даний час є
чинними і ніким не скасовані.

Констатуючи висновок прокурора про
перевищення районною державною
адміністрацією повноважень у
земельних відносинах при оформленні
договорів оренди судом першої
інстанції не враховано, що у справі
відсутні докази про притягнення
конкретних відповідальних посадових
осіб до будь - якого виду
відповідальності з цього приводу.

Також, покладаючи на ОСОБА_2
обов'язок повернути спірну земельну
ділянку до Зарічанської сільської ради
прокурором при подачі позову не
з'ясовано відношення цієї ради до
предмету спору і в подальшому судом
першої інстанції до участі у справі на
стороні відповідача не притягнута
Зарічанська сільська рада.

Крім того, при розгляді справи судом
першої інстанції не взяті до уваги
рішення Європейського суду, які є
частиною національного законодавства.

Так, Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини, Першого
протоколу та Протоколів №2,4,7 та 11 до
Конвенції», від 17 липня 1997 року
ратифіковано Конвенцію про захист прав
і основних свобод людини.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу Конвенції зазначено, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений свої
власності інакше, як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

У рішенні «Стретч проти Сполученого
Королівства» Європейський суд з прав
людини зазначив, що наявність порушень
з боку органу публічної влади не може
бути підставою для позбавлення майна
іншої особи, яка жодних порушень не
вчинила.

Також, Верховний Суд України зробив
правовий висновок, відповідно до якого
особу може бути позбавлено її
власності лише в інтересах
суспільства, на умовах, передбачених
законом і загальним принципам
міжнародного права, а при вирішенні
питання про можливість позбавлення
особи власності мусить буди дотримано
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника.
Зазначена правова позиція висловлена у
рішенні Верховного суду України від 18
вересня 2013 року по справі №6-92цс13.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність підстав для задоволення
позову, а тому рішення відповідно до
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового - про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 24 червня
2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
Житомирського міжрайонного прокурора
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до ОСОБА_2, Житомирської
районної державної адміністрації про
розірвання договору оренди, визнання
протиправним та скасування
розпоряджень голови Житомирської
районної державної адміністрації -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді