Справа № 464/7760/14-ц
пр.№ 2/464/1693/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2014

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Чорна
С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № AN9LCC9G6A0979 від 13.05.2014р. у
розмірі 27 420,47 грн. та судові витрати. В
обгрунтування позову посилається на
те, що 13.05.2011р. між сторонами було
укладено кредитний договір № AN9LCC9G6A0979,
згідно до якого відповідач отримала
кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, строком до
12.05.2014р. Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконала, отримані кредитні кошти не
повернула, відсотки та комісію за
кредитним договором не сплатила, в
зв'язку із чим просить стягнути з
відповідача вказану заборгованість за
кредитним договором.

Представник позивача в судовому
засіданні не прибув, проте надіслав
суду заяву, згідно якої позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
справу розглядати у його відсутності,
проти заочного розгляду справи не
заперечує.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, подала суду заяву за змістом
якої, позов визнала частково та
додатково вказала, що в силу своїх
фінансових можливостей здійснює
повернення кредиту, оскільки являється
інвалідом ІІ групи загального
захворювання з дитинства, не працює, та
отримує лише пенсію. На її утриманні
також знаходиться малолітня донька
ОСОБА_3, 2006р.н., що зумовлює додаткові
витрати пов'язані із її навчанням,
лікуванням та утриманням. Вимоги про
повернення заборгованості по тілу
кредиту та відсотках визнає, проте
нарахування штрафних санкцій та пені
вважає неправомірним та просить в
задоволені останніх відмовити.

У зв'язку з неявкою сторін та
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задоволити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.05.2011р. на
підставі заяви позичальника між ПАТ
«Акцент-банк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору, відповідачу надано
кредит на суму 15000,00 грн. на строк 36
місяців з 13.05.2011р. по 12.05.2014р. включно, на
споживчі цілі, включно у розмірі 0,00 грн.
на сплату страхового платежу, зі
сплатою за користування Кредитом
відсотків у розмірі 0,01 % на місяць, на
суму залишку заборгованості за
кредитом, одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 300,00 грн., якщо інше не
встановлено в Умовах та правилах
надання банківських послуг, та
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 300,00
грн., якщо інше не встановлено в Умовах
та правилах надання банківських
послуг, в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії
зазначені в заві, умовах та правилах
надання банківських послуг строки.
Дата остаточного погашення
заборгованості має бути не пізнішою
ніж 12.05.2014р.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Позивач просить стягнути
заборгованість по кредиту в сумі 27 420,47
грн., яка згідно до розрахунку
заборгованості здійсненого ПАТ
«Акцент-банк» станом на 20.05.2014р.
складається із: 4573,21 грн. -
заборгованість за кредитом; 3,97 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3780,45 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 17280,91 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання зо договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована складова) та 1281,93 грн. -
штраф (процентна складова).

Згідно наявних письмових пояснень
відповідачки вбачається, що остання
спершу своєчасно здійснювала
повернення кредиту, однак згодом через
скрутне фінансове становище не мала
змоги повертати кошти по кредиту
відповідно до встановлених строків.
Зауважила, що періодично здійснювала
погашення кредитної заборгованості,
однак кошти першочергово були
спрямовані не на тіло кредиту та
проценти за ним, а на погашення
штрафних санкцій та пені, які
продовжував нараховувати банк.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Відтак суд вважає підставними вимоги
щодо стягнення заборгованості із
основних зобов'язань по кредитному
договору, а саме про стягнення
заборгованості по тілу кредиту в сумі
4573,21 грн. та заборгованості по
відсоткам за користування кредитом в
сумі 3,97 грн.

Однією із вимог позивач просить
стягнути комісію за користування
кредитом в розмірі 3780,45 грн.

Відповідно до ст.1011 ЦК України за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Як вбачається із заяви позичальника,
безпосередньо підписаної ОСОБА_2,
остання сплачує банку 300,00 грн.
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту та надалі таку
ж суму щомісячно за надання
фінансового інструменту. Однак у
розділі «Перерахування коштів»
вказаної заяви встановлено, що комісія
за проведення розрахунків по списанню
та/або зарахуванню коштів, внесених
готівковим/безготівковим шляхом на
рахунки, зазначені кредитно-заставним
договором становить 0 % від суми
виданого кредиту.

Також позивачем не представлено суду
доказів надання відповідачу будь-якого
іншого фінансового інструменту
протягом дії кредитного договору.

Відтак, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача про стягнення із
відповідача заборгованості по комісії
є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Нормами ст.549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Позивач просить стягнути із
відповідача пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором в
сумі 17280,91 грн. та штраф, який
складається із двох частин: фіксованої
- 500,00 грн. та відсоткової - 1281,93 грн.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки розмір нарахованої банком
пені становить 17280,91 грн., що понад у 3,8
разів перевищує суму загальної
заборгованості, а також враховуючи те,
що відповідач на даний час перебуває у
скрутному фінансовому становищі, так
як не працює, отримує пенсію по
інвалідності, потребує значних коштів
на утримання та лікування малолітньої
дитини, суд вважає можливим зменшити
розмір пені до 500,00 грн.

Відповідно до ст.61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й теж правопорушення.

Як було зазначено вище, відповідно до
ст.549 ЦК України пеня та штраф є
різновидами одного виду юридичної
відповідальності - цивільної, оскільки
є підвидами неустойки. Крім того, ч.2
ст.549 ЦК України встановлено, що штраф
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Також позивачем не надано
суду розрахунку нарахування штрафу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадів встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відтак, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача про стягнення із
відповідача штрафу задоволенню не
підлягають за необґрунтованістю.

Враховуючи вищенаведене із
відповідача на користь позивача
підлягає стягнення заборгованість за
кредитним договором в сумі 5077,18 грн.,
яка складається із: 4573,21 грн. -
заборгованість по тілу кредиту; 3,97 грн.
- заборгованість по відсотках; 500,00 грн. -
пеня.

Згідно із ст.88 ЦПК України, відповідно
до частини задоволених позовних вимог
із відповідача слід стягнути на
користь позивача судові витрати в сумі
243,60 грн.

На підставі ст.ст. 525, 526, 549, 551, 625, 1011, 1054
ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 10, 60, 88,
197, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором
№AN9LCC9G6A0979 від 13.05.2014р. в розмірі 5 077
гривень 18 коп. та 243 гривні 60 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Львівської
області через Сихівський районний суд
м.Львова протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуючий: