Справа № 1329/2-50/11
Головуючий у 1 інстанції: Воробель М.М.
Провадження № 22-ц/783/179/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.
з участю секретаря Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю (ТзОВ)
«МПМ-Пласт» на рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
16 травня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ТзОВ « МПМ-Пласт», Страхової
компанії «Мега-гарант», з участю
третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся із позовом, з
врахуванням уточнених вимог, прийнятих
судом, про стягнення ТзОВ «МПМ-Пласт» 9
094,34 грн., 2 700 грн., 4 897,17 грн. вартості
ремонту пошкодженого внаслідок ДТП
транспортного засобу (напівпричепа); 3
000 грн. моральної шкоди; 10 000 грн.
неодержаних доходів; 486,68 грн. і 515,88 грн.
- вартості експертизи; 2 000 грн. витрат на
правову допомогу, судових витрат. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що 13 червня 2008 року з вини водія
ОСОБА_3, який керував автомобілем
«Вольво», реєстраційний номер НОМЕР_1
сталася ДТП з участю автомобіля «МАЗ»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, з
напівпричепом, реєстраційний номер
НОМЕР_3, яким він (позивач) володів на
час ДТП. В результаті ДТП напівпричіп
був пошкоджений. Для визначення
вартості заподіяної шкоди (витрат на
ремонт) проведено експертне
дослідження. Встановлено, що вартість
відновлювального ремонту складає 9 095,34
грн. Крім того під час безпосереднього
ремонту причепа були виявлені скриті
дефекти, про що складений акт виконаних
робіт на суму 2 700 грн. Також ним було
закуплено матеріали для проведення
ремонту на суму 4 897,17 грн. Зазначає,
що він є фізичною
особою-підприємцем і здійснює
автомобільні перевезення по Україні.
Це є єдиним його джерелом доходів.
Внаслідок пошкодження причепа він не
може здійснювати вантажні перевезення,
що поставило його та родину у скрутне
матеріальне становище. Через дане ДТП
він пережив моральний стрес, що
негативно позначилося на його
самопочутті, стану здоров'я та
взаємовідносинах у сім'ї. Спричинену
йому моральну шкоду оцінює в 3 000 грн.
Крім цього з 13 червня 2008 року до дня
подачі позову до суду він не працює і не
отримує ніяких доходів. До дня ДТП його
місячний прибуток становив 10 000 грн., а
внаслідок простою він не отримує
жодного прибутку, тому вважає, що
відповідач повинен компенсувати йому 10
000 грн. Також він оплатив вартість
експертизи що становить 486,68 грн. і 515,88
грн., та користувався правовою
допомогою, за що сплатив 2 000 грн.
Просить позов задовольнити.

Рішенням Яворівського районного
суду Львівської області від 16 травня 2013
року позов задоволено. Ухвалено
стягнути з ТзОВ «МПМ-Пласт» на користь
ОСОБА_4 17 14864 грн. завданої майнової
шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, 1 002,56
грн. за проведення автотоварознавчих
досліджень, 2 000 грн. за правову
допомогу, 10 000 грн. неодержаних доходів,
всього: 33 151,20 грн.; а також судові
витрати в сумі 341,75 грн.

Рішення оскаржило ТзОВ
«МПМ-Пласт» У апеляційній скарзі
апелянт просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові ОСОБА_4 до ТзОВ
«МПМ-Пласт». В обґрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що оскаржуване рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, за недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, оскільки суд
першої інстанції зробив свої висновки
без належних підстав, справу вирішено
без достатньої перевірки
обґрунтованості позовних вимог та
наданих на їх обґрунтування доказів;
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи,
встановленим на підставі повної і
всебічної перевірки доказів, їх
дослідження і правильної оцінки; тому
з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.ст. 10, 60 ЦПК України) . Постанова суду
у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
винесено постанову, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим
вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що 13 червня 2008 року, о 23
годині 10 хвилин ОСОБА_3, який перебував
у трудових відносинах з ТзОВ
«МПМ-Пласт», керуючи належним цьому
підприємству автомобілем «Вольво»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, на 4км + 82 м
автодороги західний обхід м. Львова, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
врахував дорожньої обстановки, не
дотримався безпечної дистанції та
здійснив зіткнення із припаркованим
автомобілем «МАЗ», реєстраційний
номер НОМЕР_2, з напівпричепом,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів. Згідно постанови Яворівського
районного суду Львівської області від
31 липня 2008 року ОСОБА_3 визнано винним у
порушенні правил дорожнього руху, що
стало причиною описаної ДТП, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП з
накладенням штрафу (а.с.21).

Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4
напівпричепа бортового-Е ПП УПР-1212,1990
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, стверджується, що він належить
СПМК -2 у с.В.Ходачків Козівського
району Тернопільської області (а.с.27).

Власником автомобіля МАЗ - 54323, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2
належить ОСОБА_5, що стверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 28).

Відповідно до наявного в матеріалах
справи договору оренди бортового
причепа від 1 січня 2007 року СПМК - 2 ВАТ
«Тернопільагроспецмонтаж» передано
ОСОБА_4 в оренду до 31 грудня 2010 року
вказаний вище бортовий причіп (а.с.54).
Докази того, на якій правій підставі
ОСОБА_4 керував автомобілем МАЗ у
поєднанні з вказаним напівпричепом,
відсутні.

Згідно з вимогами ст.ст.3,4 ЦПК України
та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має
право в порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів у
передбачений законом спосіб.

Згадуваний договір оренди
транспортного засобу укладений між
юридичною та фізичною особами у
простій письмовій формі. Форма
договору найму (оренди) транспортного
засобу передбачена ст. 799 ЦК України.
Відповідно до вимог цієї норми договір
найму транспортного засобу за участі
фізичної особи укладається у письмовій
формі та підлягає нотаріальному
посвідченню. Орендодавцем у
зазначеному договорі вказана юридична
особа, орендарем - фізична особа ОСОБА_4
(прізвище позивача - ОСОБА_4). У
адресованій суду заяві позивач
наполягав на тому, що вказаний договір
ним укладений як фізичною особою, а не
особою, що здійснює підприємницьку
діяльність (а.с.62-64). Відтак законом
передбачено нотаріальне посвідчення
такого правочину. Його сторонами ця
форма не дотримана. Відповідно до ч.2 ст.
215,ч.1 ст. 216 ЦК України вказаний договір
оренди є недійсним (нікчемним).

Колегія суддів приходить до висновку,
що володіння позивачем транспортним
засобом, який пошкоджений у ДТП, не
ґрунтується на правовій підставі,
оскільки управління джерелом
підвищеної небезпеки передано йому без
належного юридичного оформлення.
Відтак, вважається, що об'єкт не вийшов
з володіння його власника. Тому ОСОБА_4
не наділений правом вимоги щодо
відшкодування заподіяної шкоди
внаслідок пошкодження транспортного
засобу (напівпричепа).

В мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суд першої інстанції
безпідставно посилався на Закон
України «Про власність», який на час
виникнення спірних правовідносин
втратив чинність.

При вирішенні цього спору суд першої
інстанції посилався на висновки
спеціаліста №5-53/08 від 2 липня 2008
року, № 7-165/08 від 12 жовтня 2009 року та
калькуляцію вартості відновлювального
ремонту причепа (а.с.7-18,67-72), виконаних
за заявою позивача, а також на
світлокопії накладних,
рахунків-фактур, які не завірені
належним чином, не містять відомостей
про їх оплату, а також не підтверджують
придбання матеріалів для ремонту
пошкодженого в ДТП напівпричепа.
Вказаний висновок і калькуляція не є
висновками експертизи. Особи, які
складали ці документи не попереджалися
про кримінальну відповідальність за
надання неправдивого висновку. При
розгляді цієї справи судом першої
інстанції сторони не скористалися
своїми правами та не порушували
питання про призначення експертиз.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, що мають
значення для справи. Факти, що входять
в предмет доказування, визначені у ч.1
ст. 179 ЦПК України. За ч.2 ст. 59
зазначеного Кодексу обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Питання
допустимості і належності доказів у
цивільному судочинстві
регламентується ст.ст. 58,59 ЦПК України.
Допустимість доказу - це відповідність
його процесуальній формі (засобів
доказування) вимогам закону.

Відтак - позивачем не надано належних
та допустимих доказів про наявність
правової підстави володіння ним
транспортним засобом, який був
пошкоджений у ДТП, розміру майнової та
моральної шкоди на підтвердження
позовних вимог; які б давали підстави
для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції в якості
відповідача залучено страхову
компанію «Мега-гарант» (а.с.60). Позивач
вимог до страхової компанії не заявляв
(а.с.3-5,65).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України на
особу, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, покладається
обов'язок сплати потерпілому різниці
між фактичним розміром шкоди і
страховим відшкодуванням у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування). Позивач не
надав доказів того, що він звертався до
страхової компанії про виплату
страхового відшкодування. Його позовні
вимоги не стосуються страхового
відшкодування.

Виходячи з аналізу наявних у справі
доказів щодо їх достовірності,
допустимості кожного окремо, а також
достатності і взаємного зв'язку
доказів у їх сукупності; колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості. Тому оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові ОСОБА_4 до ТзОВ «МПМ-Пласт».

Керуючись ст.303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309,
313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МПМ-Пласт» задовольнити.

Рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
16 травня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальність «МПМ-Пласт» про
стягнення майнової, моральної шкоди,
витрат на правову допомогу,
неодержаних доходів та судових витрат.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і з цього часу може бути
оскарженим у касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: