Справа № 372/3655/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2014 року
Обухівський
районний суд Київської області в
складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Обухівський
районний відділ управління Державної
міграційної служби України в Київській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, в якій
зазначає, що відповідач зареєстрований
в спірному житловому приміщенні, однак
в ньому не проживає, за комунальні
послуги не сплачує, квартира належить
їй на праві власності, шлюб між
сторонами розірвано, відповідач
неодноразово вчиняв злочини по
відношенню до неї.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги повністю,
посилаючись не неможливість сумісного
проживання із колишнім чоловіком, який
неодноразово наносив їй тілесні
ушкодження, за що був судимий.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, хоч про час і місце
слухання справи належно повідомлявся,
заяв, клопотань чи заперечень не надав.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоч про час і
місце слухання справи належно
повідомлений, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Вислухавши позивача, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

З 26.04.2002 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням суду від 28.01.2013 року,
від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей, на утримання яких
відповідач зобов'язаний сплачувати
аліменти, однак допустив виникнення
заборгованості по аліментам, що
підтверджується судовим рішенням,
свідоцтвами про народження,
довідкою-розрахунком, довідкою з місця
проживання.

Позивач ОСОБА_1 є власником цілої
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором, технічним паспортом,
витягом про державну реєстрацію прав,
довідками.

Відповідач зареєстрований у спірній
квартирі в якості колишнього чоловіка
власника, що підтверджується
паспортом, довідками.

Відповідач з 2004 року у спірній квартирі
не проживає, що підтверджується актами.

Відповідач неодноразово вчиняв
злочини по відношенню до позивача,
наносив їй тілесні ушкодження, за що
притягувався до кримінальної
відповідальності, що підтверджується
вироками, постановами суду, рапортами
та висновками працівників міліції,
заявами.

Витрати по утриманню спірної квартири
несе позивач одноособово, що
підтверджується квитанціями.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства, власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного
кодексу України член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
житла або законом.

Оскільки відповідач зареєстрований у
спірній квартирі, однак не є власником,
втратив статус члена сім'ї власника, це
обмежує позивача у здійсненні
належного їй права власності на спірне
житлове приміщення, створює обмеження
і перешкоди у реалізації однієї і
складових права власності - права
розпорядження квартирою.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.157 ЖК україни членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідач у спірній квартирі
неодноразов вчиняв неправомірні дії,
злочини щодо позивача, тому суд вважає
доведеними посилання позивача на
неможливість спільного проживання
сторін у житловому приміщенні, яке
належить позивачеві.

Усунення перешкод у користуванні
власністю позивача шляхом позбавлення
відповідача права користування
житловим приміщенням узгоджується із
приписами ст.ст.321, 406 ЦК України,
ст.ст.64,156 ЖК України.

Суд вважає можливим захистити право
власності позивача шляхом визнання
відповідача таким, що втратив право
(позбавлений права) користування
житловим приміщенням, а обраний
позивачами спосіб захисту їх інтересів
грунтується на законі.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обгрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
повністю, оскільки під час судового
розгляду факт порушення прав власників
доведений належними і допустимими
доказами, а відповідач всупереч
вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подав
заперечень на позов та їх не довів.

Таким чином, позовні вимоги
грунтуються на законі та зібраних у
справі доказах, судом встановлено
достатність підстав для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням шляхом
позбавлення такого права у судовому
порядку, тому позов слід задовольнити
повністю.

Судові витрати слід стягнути з
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК
України, ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.
72, 109 ЖК України, ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
Обухівським районним судом у випадку
подання відповідачем відповідної
заяви протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
М.В.Кравченко