Справа № 591/9073/13-ц
Провадження № 2/591/127/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого -
судді Грищенко О.В.,

при секретарі -
Біріній Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» про визнання договору
недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
кредитний договір №DNH4KP25640261 від 23
березня 2006 року на суму 1558 грн. 70 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25.08% річних строком
на 24 місяці нею не укладався, будь-яких
угод з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вона не
підписувала, але після пред'явлення до
неї вимог кредитора дізналася, що від
її імені невідомою особою, яка
шахрайським шляхом заволоділа її
особистими документами, були укладені
кредитні договори в декількох банках.

Позивач в судовому засіданні заявлені
вимоги підтримав.

Відповідач, повідомлений належним
чином про час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, в
адресованій суду письмовій заяві
вказує, що за даним фактом банком
проводиться службова перевірка.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов
обґрунтований і підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що згідно з договором
№DNH4KP25640261 від 23 березня 2006 року,
укладеним між ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.7-8).

24.03.2006 року вона звернулась до міліції
з заявою про викрадення документів. В
порушенні кримінальної справи було
відмовлено, видано їй відповідну
постанову від 05.04.2006 року, на підставі
якої вона отримала нові документи.

Як в подальшому їй стало відомо, 23.03.2006
року використовуючи вкрадені в неї
документи, були отримані 2 кредити на
її ім'я в Приватбанку, а 24.03.2006 року в
Укрсіббанку та Дельтабанку.

Вона надавала пояснення з цих обставин
в міліції, у відділеннях зазначених
банків і після цього з Укрсіббанку та
Дельтабанку до неї будь-яких претензій
не надходило. Як їй стало відомо в ході
проведення перевірок, злочинці
вклеїли в її паспорт фотографію іншої
жінки і таким чином отримали кредити на
її ім'я по підробленому паспорту, що
підтверджується наданою позивачем
ксерокопію сторінок паспорту з
переклеєними фотокартками.

Фотографії на ксерокопії паспорту не
належать позивачу, надписи «Копия
верна» та підпис за нею, виконані не
нею.

До 2009 року з ПАТ КБ «Приватбанк» їй
періодично надходили пропозиції
погасити кредит, але вона зверталась з
поясненнями, з заявами до міліції та
прокуратури, в яких роз'яснювала
ситуацію. З 2009 року претензій щодо
отриманого кредиту до неї не надходило,
в зв'язку з чим вона вирішила, що
кредитну справу щодо неї закрито та її
права не порушуються.

В жовтні 2013 року вона отримала позовну
заяву про стягнення з неї боргу за
кредитним договором в сумі 38 525,46 грн.,
та судових витрат, дізналась таким
чином, про наявні до неї претензії. В
зв'язку з цим звернулася до суду із
зустрічним позовом.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

В судовому засіданні позивачка
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі.

Доводи позивачки підтверджуються
наданими документами, а саме: копіями
заяв ОСОБА_1 до Ковпаківського РВ
Сумського МВ УМВС України в Сумській
області, копіями постанов про відмову
в порушенні кримінальної справи від
05.04.2006 р. та від 30.01.2008 р., заявою про
отримання паспорту, фотографіями які
містяться на копії паспорту, доданої
до кредитної справи, та фотографії,
наданої ОСОБА_1 для вклеювання в
паспорт при досягненні нею віку 25
років, з яких вбачається, що на
фотографіях зображені дві різні особи.

З встановленого вбачається, що спірні
правовідносини регулюються нормами ЦК
України .

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного Кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 203
Цивільного Кодексу України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1
не підписувала кредитний договір
№DNH4KP25640261 від 23 березня 2006 року на суму
1558 грн. 70 коп., не отримувала гроші в
кредит за цим договором, не купувала
товар в кредит, не мала волевиявлення
на укладання кредитного договору з
позивачем, наявні підстави для
визнання кредитного договору
недійсним.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України,
ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір
№DNH4KP25640261 від 23 березня 2006 року на суму
1558 грн. 70 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25.08%
річних строком на 24 місяці.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя