Справа № 219/3588/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2014 року Артемівський
міськрайонний суд Донецької області у
складі: головуючого судді
Тверського С.М.

при секретарі
Зубенко Т.А.

за участю представник позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Абдуліної М.Г..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до ПАТ «Часівярський
вогнетривкий комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю фізичної особи на
виробництві.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
позовом в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року її чоловік ОСОБА_4 , який працював
на той час електрослюсарем на дільниці
«Формовочний» рудника
«Північно-Формовочний», загинув під
час виконання робіт на робочому місті
від враження електричним струмом 1000
вт.

Причиною нещасного випадку згідно
акту є порушення з боку роботодавця
організаційних заходів, яки
забезпечують безпеку робіт в
електроустановках особам
відповідальним за електричне
господарство руднику, порушення ними
ПТЕ та ПТБ, невиконання бригадою
електрослюсарів технічних заходів,
регламентованих правилами безпеки при
роботі в електроустановках, та
порушення правил технічної
експлуатації та правил техніки безпеки
при експлуатації електроустановок
електриком руднику та чоловіком
позивача ОСОБА_4

Смерть ОСОБА_4, який трагічно загинув на
виробництві, заподіяла позивачу,
дружині загиблого чоловіка фізичні та
моральні страждання. Позивачка
продовжує переносити моральні
страждання. Стерпні у зв'язку фізичні
та психічні болі та страждання жадають
додаткових зусиль для організації
повсякденного життя, не має можливості
вести повноцінне сімейне життя, смертю
її чоловіка були порушені її плани на
подальше життя.

Враховуючи вищевикладене просить суд
стягнути на її користь з ПАТ
«Часівярський вогнетривкий комбінат»
гроші в сумі 500000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок смерті її
чоловіка ОСОБА_4

Ці обставини і з'явилися підставою
позову.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача, позовні вимоги не визнала,
оскільки вони необґрунтовані.

Суд вислухавши сторони судового
засіданні, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивача
ОСОБА_4, який працював на той час
електрослюсарем на дільниці
«Формовочний» рудника
«Північно-Формовочний», загинув під
час виконання робіт на робочому місті
від враження електричним струмом 1000
вт.

Згідно Витягу з Протоколу комісії з
охорони праці від 23.04.1998 року, на
засіданні комісії за участю дружини
потерпілого ОСОБА_3, була встановлена 50%
вина ОСОБА_4 в тому, що стався з ним
смертельний нещасний випадок. ОСОБА_3 з
рішенням комісії згодна.

Згідно Наказу по комбінату №169 від
27.04.1998г., дружині потерпілого ОСОБА_3, у
відповідності з Правилами
відшкодування збитків та ст.11 Закону
України «Про охорону праці», виплачено
одноразову допомогу в сумі 5358,30 грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на ст.23, 1167, 1168, 1205
чинного ЦК України і просить суд
стягнути на її користь в зв'язку із
смертю чоловіка моральну шкоду в сумі
500000 грн.

Однак, ст.. 5 ЦК України від16.01.2003 №435-IV з
наступними змінами визначено дію актів
цивільного законодавства у часі, а
саме:

- акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності;

- акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами та
доповненнями «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відшкодування
моральної шкоди, пов'язаної із
отриманням травми на виробництві або
смерті повинно регулюватися
спеціальним законом.

На момент настання вказаного нещасного
випадку на виробництві, спеціальним
Законом, що регулював відшкодування
власником шкоди працівникам у разі
ушкодження здоров'я, був Закон України
«Про охорону праці», станом на 1996 рік,
статтею 11 якого передбачено, що Власник
зобов'язаний відшкодувати
працівникові шкоду, заподіяну йому
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків, у повному
розмірі втраченого заробітку
відповідно до законодавства, а також
сплатити потерпілому (членам сім'ї та
утриманцям померлого) одноразову
допомогу. У разі смерті потерпілого
розмір одноразової допомоги повинен
бути не менше п'ятирічного заробітку
працівника на його сім'ю. Якщо
нещасний випадок трапився внаслідок
невиконання потерпілим вимог
нормативних актів про охорону праці,
розмір одноразової допомоги може бути
зменшено в порядку, що визначається
трудовим колективом за поданням
власника та профспілкового комітету
підприємства, але не більш як на
п'ятдесят процентів. Факт наявності
вини потерпілого встановлюється
комісією по розслідуванню нещасного
випадку.

Згідно ст.12 вищевказаного Закону,
відшкодування моральної шкоди
провадиться власником, якщо
небезпечні або шкідливі умови праці
призвели до моральної втрати
потерпілого, порушення його
нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Під
моральною втратою потерпілого
розуміються страждання, заподіяні
працівникові внаслідок фізичного або
психічного впливу, що спричинило
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин
з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру. Відшкодування моральної
шкоди можливе без втрати потерпілим
працездатності. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством, а саме:
Постановою КМУ від 23 червня 1993 року №472
"Про затвердження Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків»
(втратила чинність на підставі
Постанови КМУ №807 від 11.07.2001 року),
згідно п.4 якої «за наявності факту
моральної шкоди потерпілому
відшкодовується моральна шкода».
Відшкодування моральної шкоди членам
сім'ї загиблого діючим на той час
законодавством не передбачалось.

Згідно зі ст.456 ЦК УРСР ( в редакції 1963
року), у разі заподіяння громадянину
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, пов'язаних з виконанням ним
трудових обов'язків, організація або
громадянин, відповідальні за шкоду,
зобов'язані відшкодувати потерпілому у
повному розмірі втрачений заробіток,
а також виплатити потерпілому
(членам сім'ї та особам, які
перебували на утриманні померлого)
одноразову допомогу в установленому
законом порядку. При цьому пенсії та
інші доходи, одержувані працівником,
не враховуються. В разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого
або мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася після
його смерті. Згідно зі ст.459 ЦК УРСР ( в
редакції 1963 року) було передбачено, що
в разі смерті потерпілого витрати на
поховання відшкодовуються особі, яка
понесла ці витрати, організацією або
громадянином, відповідальними за
шкоду, пов'язану зі смертю
потерпілого.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди" від 31 березня 1995 року
№4, розмір моральної шкоди суд визначає
в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних та фізичних
страждань, з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги є необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 208-209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 456, 459 ЦК УРСР ( в
редакції 1963 року), ЗУ «Про охорону
праці», Постановою КМУ від 23 червня 1993
року №472 «Про затвердження Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків» суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ПАТ «Часівярський
вогнетривкий комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю фізичної особи на
виробництві - відмовити.

Це рішення набирає законної сили,
якщо його не буде оскаржено в строк,
передбачений для оскарження
останнього.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення винесено суддею
одноособово в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя
С.М.Тверський