Справа № 274/6473/13-ц
Провадження № 2/0274/219/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2014 року
м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної
І.Ю.,

при секретарі Соломянюк Л.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк" -
Решетніка Ю.І.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного „УкрСиббанк", ОСОБА_3 про
визнання недійсними договорів поруки, -

Встановив:

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.
Просить визнати недійсними договори
поруки від 30.10.2007 року № 0/п та від
27.02.2008 року № 0/п згідно яких її
чоловік, ОСОБА_3 поручився всім своїм
майном за виконання міським
комунальним виробничим житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством № 3 по кредитним
договорам від 30.10.2007 року № 0 та
від 27.02.2008 року № 0 з тих підстав,
що вона як дружина не давала згоди на
укладення її чоловіком вказаних
договорів. Договори поруки на суму
близько 500 000 гривень не є дрібними
побутовими. Рішенням Бердичівського
міськрайсуду від 06.11.2013 року з ОСОБА_3,
як солідарного боржника стягнуто 256066, 88
гривень кредитної заборгованості.
Оскільки вказаним договорами порушені
її майнові права, в тому числі і право
на достатній життєвий рівень, на
власність, на житло, посилаючись на
положення ч.2 ст. 369, ч.1, 2 ст. 65 СК України
просить визнати вказані договори
недійсними.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1 позов підтримала з
підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав,
пояснивши, що в позовній заяві все
вірно зазначено.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» позов не
визнав з тих підстав, що договори
поруки не є угодами про розпорядження
майном, а способом забезпечення
виконання зобов'язань і відповідати за
договорами ОСОБА_3 буде лише своїм
майном.

Дослідивши докази, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період
зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4, ОСОБА_3
уклав з акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
перетвореним в подальшому в ПАТ
«УкрСиббанк», договори поруки: -від 30
жовтня 2007 року (договір №0/п), та 27
лютого 2008 року (договір № 0/п), за
яким взяв на себе зобов'язання
відповідати перед банком за виконання
МК ВЖРЕП № 3 своїх обов'язків за
укладеними з банком кредитними
договорами на загальну суму 500 000
гривень ( а.с. 6,7,22).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Положенням частини третьої ст. 368 ЦК
України та частини першої ст. 60 СК
України передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України
маються на увазі не лише предмети
матеріального світу, а також майнові
права та обов'язки.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України
укладений одним із подружжя договір
створює обов'язки для другого з
подружжя лише в тому разі, якщо договір
укладено в інтересах сім'ї, а майно,
одержане за цим договором, використане
для задоволення потреб сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

За змістом осорюваних договорів
вбачається, що їх укладено ОСОБА_3 не в
інтересах своєї сім'ї, а в інтересах МК
ВЖРЕП № 3.

Згідно зі ст. 73 СК України за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі. Стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби.

Таким чином, оскільки договір поруки
укладено ОСОБА_3 не в інтересах сім'ї,
він не породжує для його дружини ОСОБА_4
ніяких обов'язків і за зобов'язаннями
МК ВЖРЕП №3 за цими договорами
стягнення не може бути накладено на
майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а
за його зобов'язаннями за цим договором
стягнення може бути накладено лише на
особисте майно ОСОБА_3 і на частку у
праві спільної сумісної власності, яка
виділена йому в натурі.

Вищевказане узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 12 вересня 2012
року, № 6-88цс12, яка відповідно до 360-7
ЦПК України є обов'язковою для
застосування судами.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 212-215 ЦПК
України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
публічного акціонерного „УкрСиббанк",
ОСОБА_3 про визнання недійсними
договорів поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з моменту його
проголошення до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
даного рішення.

Суддя