Справа № 185/9572/14-ц
З А ОЧ Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2014 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Шаповалової І.С.,
при секретарі Красуцькому Б.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на заставу, -
В С Т А Н О В И В:
В провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на заставу
Однак, умов договору виконано не було, від сплати боргу в повному обсязі відповідач ухиляється, в звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом.
В судовому засідання представник позивача, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому надав заяву про слухання справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, будь-яких заяв суду не надали.
Зі згоди позивача, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Станом на день розгляду справи відповідач ОСОБА_2 має непогашену заборгованість за договором в розмірі 23 000 гривень (розмір заборогованності) , 100 000 гривень сума процентів річних за користування позикою (відповідно до умов п.2.2.1 Договору), 17 000 гривень - сума процентів за прострочення заборгованості; 100 500 гривень пеня, а всього 240 500 гривень.
Відповідно до ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж виду та тієї ж якості
За вимогами ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роді та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що розписка написана боржником власноруч, на ній стоїть його підпис, вчинений ним особисто. Відповідач не оспорив дійсність наданих розписок, а також умов договору в судовому порядку.
Оскільки розрахунок плати за користування позикою обчислений за правилами ст.625 ЦК України, у відповідності до пункту 4.1. Договору позики , суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими .
Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави.
В порядку ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Тому суд вважає, що обставини, на які посилаються позивач в своїх позовних вимогах, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду і їх позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2405,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 125, 208-210, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на заставу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4, вул. Озерна 112/25, м. Павлоград, Дніпропетровська область ( інн.- НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, вул. Ст. Фронту 131А, м. Павлоград, Дніпропетровська область ( інн. - НОМЕР_3), заборгованість за договором позики та застави транспортного засобу № 27 від 09 липня 2010 року в загальній сумі - 240 500 грн., з яких: 23 000 грн. - основний борг, 100 000 грн. - проценти річні за користування позикою, 17 000 грн. - проценти річні за прострочку повернення позики, 100 000 грн. - пеня.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках з кожного судовий збір в сумі 2405,00 гривень на користь ОСОБА_1 , сплачений позивачем при поданні позовної заяви.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя І. С. Шаповалова