Номер провадження 2/754/1364/14
Справа №754/6377/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2014 року
Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді
Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Печерської районної в
м.Києві центрі зайнятості про зняття з
реєстрації трудового договору,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивача ФОП-ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про зняття з реєстрації
трудового договору, посилаючись на те,
що відповідачка ОСОБА_2 з 27.07.2010р. по
25.10.2010р. проходила стажування на посаді
продавця, тому 27.07.2010р. між ФОП-ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір про
матеріальну відповідальність. Крім
того, між ФОП-ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений трудовий договір, який
25.10.2010р. був зареєстрований у
Печерському районному центрі
зайнятості м. Києва. Проте,
відповідачка будучі
матеріально-відповідальною особою,
допустила недостачу товарних
цінностей, а саме ювелірних виробів, і
тому враховуючи цю обставину було
прийнято рішення про звільнення ОСОБА_2
та розірвати трудовий договір на
підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпПУ, про що було
видано наказ від 30.10.2012р. Однак
відповідачка ОСОБА_2 трудовий договір в
офіційному порядку не розірвала.
Представник позивача просить
розірвати вказаний договір та
оскільки, зазначений трудовий договір
був зареєстрований у Печерському
районному центрі зайнятості м. Києва,
цей договір підлягає зняттю з
реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
викладених обставин зазначених в
позові та просили їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач
ОСОБА_2 визнали позов в частині зняття з
реєстрації трудовій договір, підставу
розірвання вважають неправомірною та
необґрунтованою.

Представник Печерської районної в
м.Києві центрі зайнятості в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши повно та всебічно обставини
справи в їх сукупності, оцінивши
зібрані по справі докази, виходячи зі
свого внутрішнього переконання, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щовідповідачка
ОСОБА_2 з 27.07.2010р. по 25.10.2010р. проходила
стажування на посаді продавця
ювелірного відділу в Торговому центрі
«Комод». 27.07.2010р. між ФОП-ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір про
матеріальну відповідальність, згідно
якого ОСОБА_2 прийняла на себе повну
матеріальну відповідальність. Крім
того, між ФОП-ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений трудовий договір, який
25.10.2010р. був зареєстрований у
Печерському районному центрі
зайнятості м. Києва.

Відповідно до п. 1 даного договору
договір укладений на невизначений
строк. При вирішенні питань, не
передбачених цим договором, сторони
керуються загальними нормами
законодавства про працю України (п.7
договору).

Порядок припинення договору сторонами
у трудовому договорі не визначено.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
згідно з актів №1, №2 вбачається, що
30.10.2012р. ОСОБА_2, працюючи продавцем,
допустила недостачу матеріальних
цінностей, що було виявлено при
контрольній перевірці матеріальних
цінностей в ювелірному відділі ТЦ
«Комод», про що складений відповідний
акт, який ОСОБА_2 підписувати
відмовилась.

Наказом від 30.10.2012р. ОСОБА_2 звільнена з
роботи з причин втрати довіри до
працівника, через вчинення дій особою,
що безпосередньо обслуговує цінності,
відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.
Цим же наказом розірвано трудовій
договір з ініціативи власника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України,
крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Суд критично ставиться на посилання
представника відповідача, що
звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1
ст.41 КЗпП України є незаконним,
оскільки цей факт звільнення ОСОБА_2 на
підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України був
встановлений Рішенням Деснянського
районного суду міста Києва від 30.05.2013р.
та не спростований і Рішенням
апеляційного суду міста Києва від
09.10.2013р. та Ухвалою колегії суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18.12.2013р.

Таким чином, вказані рішення набули
преюдиціального значення і в силу
змісту ст. 61 ЦПК України ці
обставини не потребують доказування.

Відповідно ст. 43 КЗпПУкраїни,
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу за
попередньою згодою виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).
Розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України №260 від 08
червня 2001 року затверджено порядок
реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю. (надалі -
Порядок)

Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку у разі
припинення трудового договору
достроково в трудовому договорі
фізична особа робить запис про
підстави його припинення з посиланням
на відповідні статті Кодексу законів
про працю України, про що сторони
сповіщають центр зайнятості, який
зареєстрував трудовий договір.

Відповідальна особа центру зайнятості
протягом трьох робочих днів знімає
трудовий договір з реєстрації, про що
робить відповідний запис у книзі
реєстрації трудових договорів.

Враховуючи, що позивачем дотримано
порядок розірвання трудового договору
з ініціативи власника, встановлений
ст.41 Кодексу законів про працю України,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог про розірвання
трудового договоруна підставі п.2 ч.1
ст.41 КЗпП України від 30.10.2012р., між
ФОП-ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який 25.10.2010р. був
зареєстрований у Печерському
районному центрі зайнятості м. Києва за
№008.

Також, оскільки вказаний вище
трудовий договір зареєстрований в
Печерському районному центрі
зайнятості м. Києва, зазначений договір
має бути знятий з реєстрації.

З урахуванням вищевикладеного, суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, які
відповідно до ст. 60 ЦПК України
представником позивача доведено в
судовому засіданні, надавши безперечні
докази в підтвердження та
обґрунтування останніх.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.
40, 41, 43, 231, 232 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 58,
60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Печерської районної в
м.Києві центрі зайнятості про зняття з
реєстрації трудового договору -
задовольнити.

Розірвати трудовий договір укладений
між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований
25.10.2010р. в Печерському районному центрі
зайнятості м.Києва за №008.

Зобов'язати Печерський районний центр
зайнятості м. Києва зняти з реєстрації
трудовий договір укладений між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 25.10.2010р. в
Печерському районному центрі
зайнятості м.Києва за №008.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 114,70грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.