Яготинський районний суд Київської
справа № 382/2882/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року Яготинський районний
суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

при секретарі - Ковальчуку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Яготині Київської
області позов ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Яготинському
районі Київської області про
відновлення страхової виплати,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом.

Зазначала, що внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 13
травня 1999 року, їй згідно висновку МСЕК
від 01 липня 2013 року присвоєно ІІІ групу
інвалідності за загальним
захворюванням на строк до 01 липня 2014
року та встановлено 25% втрати
працездатності.

У зв'язку із чим вона звернулась до
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Яготинському
районі Київської області (далі -
відділення Фонду) для призначення
страхової виплати і таку виплату їй
було призначено.

Посилаючись на те, що у жовтні 2013 року
відділення Фонду припинило
здійснювати їй страхову виплату,
просила визнати акт форми Н-1 від 16
червня 1999 року дійсним та зобов'язати
відділення Фонду поновити припинені з
01 жовтня 2013 року страхові виплати.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_1 має право
на отримання страхових виплат, однак
акт Н-1 від 16 червня 1999 року складено на
підставі Положення про розслідування
та облік нещасних випадків на
виробництві, затвердженого постановою
Президії Всесоюзної Центральної Ради
Професійних Спілок і Державного
комітету СРСР по нагляду за безпекою
ведення робіт у промисловості та
атомній енергетиці від 17 серпня 1989
року, проте на час, коли стався нещасний
випадок, діяв інший порядок складання
актів форми Н-1, крім того, ОСОБА_1 до
відділення Фонду подано засвідчену
копію акта форми Н-1, а не оригінал
такого акта як це передбачено чинним
законодавством.

Суд, заслухавши доводи позивача та
представника відповідача, дослідивши
надані докази, дійшов наступних
висновків.

Установлено, що 13 травня 1999 року на
товарно молочній фермі КСП "Прогрес" з
ОСОБА_1 стався нещасний випадок, про що
16 червня 1999 року складений акт за
формою Н-1 (а.с. 6-7).

Згідно висновку МСЕК від 01 липня 2013
року ОСОБА_1 встановлено 25% втрати
працездатності з 01 липня 2013 року по 01
липня 2014 року та надано ІІІ групу
інвалідності за загальним
захворюванням (а.с. 9-10).

У зв'язку із чим ОСОБА_1 звернулася до
відділення Фонду і постановою від 19
липня 2013 року їй було призначено
страхові виплати з 01 липня 2013 року по 29
червня 2014 року.

Однак як вбачається з листа відділення
Фонду № 03-11-171 від 23 жовтня 2013 року з 01
жовтня 2013 року страхові виплати ОСОБА_1
припинено, так як наданий ОСОБА_1 акт
форми Н-1 не відповідає вимогам
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на підприємствах,
в установах і організаціях,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 серпня 1993 року,
і, крім того Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не передбачено розгляд
справ про страхові виплати за
наявності нотаріально завіреного акту
за формою Н-1. Разом з тим, для
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві, визнання акту за формою
Н-1 про нещасний випадок на виробництві
від 16 червня 1999 року дійсним та
визначення дати, коли вперше з 1999 року
встановлено ступінь втрати
працездатності та групу інвалідності у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, ОСОБА_1
рекомендовано звернутись до суду.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Як правило, особа, право якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Спосіб захисту порушеного права
частіше за все визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні правовідносини.

Одним із таких способів відповідно до
ст. 16 ЦК України є визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб. Цією нормою
також встановлено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до пп. 2, 29 Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 серпня 1993 року, чинного на час,
коли з ОСОБА_1 трапився нещасний
випадок, за результатами розслідування
нещасного випадку складається акт за
формою Н-1.

У разі відмови власника скласти акт за
формою Н-1 про нещасний випадок чи
незгоди власника, потерпілого або
особи, яка представляє його інтереси,
із змістом акта або з приписом
посадової особи органу державного
нагляду за охороною праці, питання
вирішується вищестоящим органом
державного нагляду за охороною праці
або в порядку, передбаченому
законодавством про розгляд трудових
спорів.

Таким чином акт форми Н-1 є лише
фіксацією нещасного випадку на
виробництві, зміст такого акта у разі
незгоди з ним може бути оспорено у
судовому порядку, однак акт форми Н-1 не
може бути визнаний дійсним судом з тих
підстав, що акт форми Н-1 щодо нещасного
випадку на виробництві з ОСОБА_1 від 16
червня 1999 року складено на підставі
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
Всесоюзної Центральної Ради
Професійних Спілок і Державного
комітету СРСР по нагляду за безпекою
ведення робіт у промисловості та
атомній енергетиці від 17 серпня 1989
року, однак на час, коли стався нещасний
випадок, діяло Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 серпня 1993 року, і акт форми Н-1
відносно ОСОБА_1 повинен був складатись
на підставі цього положення.

Крім того за змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинила втрата
працездатності" право на отримання
потерпілим у разі настання стійкої
втрати працездатності передбачених
страхових виплат, виникає з дня
встановлення потерпілому такої
стійкої втрати працездатності вперше
висновком МСЕК. Для розгляду справ про
страхові виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подається, зокрема, акт розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Звертаючись до відділення Фонду за
призначенням страхових виплат, ОСОБА_1
подала копію акта Н-1 завірену
секретарем виконавчого комітету
Годунівської сільської ради
Яготинського району Київської області,
що не відповідає вимогам ст. 35 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинила втрата працездатності".

За таких обставин підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
відсутні.

Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 10, 60,
212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Яготинський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СуддяЮ.В. Бурзель