Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/407/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Мохонько В.В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

18.02.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В., Кривохижа В.І.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Правекс -
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 5 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ
«Правекс-Банк» пред'явив позов до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення
кредитної заборгованості у сумі 1 198 500
грн. 64 коп.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 5 грудня 2013 року
позов задоволено частково. Суд вирішив
стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Правекс-Банк»
заборгованість за кредитом у сумі 75 680
дол. США, що становить еквівалент 604 683
грн. 20 коп., заборгованість по процентах
у сумі 47 206 дол. США 08 центів, що
становить еквівалент 377 176 грн. 58 коп. а
також по 1720 грн. 50 коп. компенсації
судових витрат з кожного з
відповідачів. В задоволенні вимог про
стягнення неустойки відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу в
якій він просить скасувати рішення і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі. Апеляційну скаргу
обґрунтовано тим, що суд не врахував
зміст п. 9.1. укладеного договору про
відкриття кредитної лінії відповідно
до якого пеня підлягає сплаті за весь
період прострочення, а не лише за
останній рій, як зазначив суд. Суд
неправомірно застосував наслідки
спливу позовної давності не лише щодо
неустойки, а й до відсотків за
користування кредитом.

Позивач, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи, свого
представника в судове засідання не
направив.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги не
визнав та просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Відповідач, ОСОБА_3, повідомлена
належним чином про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилася.

Представник відповідачів, ОСОБА_4,
надав пояснення про те, що на його думку
доводи апеляційної скарги є
безпідставними.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується, що
1 червня 2007 року між акціонерним
комерційним банком «Правекс-Банк»,
правонаступником якого являється
позивач по справі, та ОСОБА_2 було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії №4685-006/07Ф, відповідно
до умов якого банк відкрив
позичальнику кредитну лінію на
загальну суму 85000 дол. США, а
позичальник зобов'язався повернути
отриманий кредит та сплатити проценти
у розмірі 15% річних з кінцевим строком
повернення - 1 червня 2014 року.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.52 цього
договору ОСОБА_2 зобов'язаний погашати
заборгованість за кредитом щомісячно
відповідно до визначеного договором
графіку зменшення ліміту кредитування
та сплачувати проценти щомісяця (за час
фактичного користування грошовими
коштами протягом календарного місяця)
до «10» числа місяця включно, наступного
за місяцем нарахування відсотків, а
також на момент повернення кредиту,
який зазначений у п.1.2. даного договору.

16 лютого 2010 року між банком на ОСОБА_2
було укладено договір про внесення
змін та доповнень до договору про
відкриття кредитної лінії №4685-006/07Ф,
яким змінено розмір сплати процентів: з
01 червня 2007 року по 20 червня 2008 року - 15%
річних, з 20 червня 2008 року по 11
листопада 2008 року - 16% річних, з 11
листопада 2008 року по 1 червня 2014 року - 17
% річних.

Виконання позичальником
зобов'язань за цим договором
забезпечено порукою ОСОБА_3 на підставі
договору поруки від 1 червня 2007 року. За
умовами цього договору поручитель
зобов'язується нести солідарну майнову
відповідальність перед кредитором за
виконання в повному обсязі зобов'язань
позичальника за кредитним договором та
можливих змін та доповнень до нього
щодо сплати процентів, неустойки
(штрафу, пені), вчасного та у повному
обсязі погашення основної суми боргу
за кредитом.

ОСОБА_2 порушив свої зобов'язання
за договором про відкриття кредитної
лінії, внаслідок чого станом на 18
травня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 150000 дол. США 08
центів, в тому числі: 75680 дол. США, що
еквівалентно 604 683 грн. 20 коп. -
простроченої заборгованості за
кредитом, 47 206 дол. США 08 центів, що
еквівалентно 377 176 грн. 58 коп. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 11736 дол. США, що
еквівалентно 93770,64 коп. - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту; 15378 дол.
США, що еквівалентно 122870,22 коп. - пеня за
несвоєчасне погашення процентів.

Суд першої інстанції правильно і
повно встановив обставини справи.

Задовольняючи позивні вимоги про
стягнення з відповідачів солідарно
заборгованість за кредитом та
процентах за користування ним, суд
керувався умовами договору та нормами
ст. ст., 526, 530, 554, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054 ЦПК
України.

Рішення в частині стягнення
заборгованості по кредиту сторонами не
оскаржується і підстав для його
перегляду в цій частині колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неправомірно
відмовив у задоволенні вимог про
стягнення процентів за користування
кредитом, застосувавши наслідки спливу
позовної давності, є безпідставними та
не відповідають обставинам справи так,
як суд в цій частині позов задовольнив
у повному обсязі і стягнув з
відповідачів солідарно 47 206 дол. США, що
еквівалентно 377 176 грн. 58 коп., як того і
вимагав позивач.

Відмовляючи у позові в частині
стягнення пені, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач звернувся до
суду з цією вимогою після спливу
позовної давності.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу (ч. 1 ст. 16 Кодексу).

ЦК України встановлено строк
протягом якого особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу - позовна
давність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Наслідком спливу позовної давності
є відмова у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК
України).

Зміст ч. 5 ст. 261, ч. 3 ст. 549 ЦК України
вказує на те, що право на застосування
неустойки (штрафу, пені) виникає у
кредитора з настанням обставин з якими
пов'язується виникнення у нього такого
права, тобто по закінченню строку
виконання зобов'язання боржником, за
умови, що зобов'язання останнім не
виконано або виконано неналежно.

За приписом ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня
може нараховуватися за весь період
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання до його припинення.

Зміст п. 9.1 договору про відкриття
кредитної лінії від 1 червня 2007 року №
4685-006/07Ф, на який посилається позивач у
апеляційній скарзі, також передбачає
право банку на пеню за порушення
позичальником строків зменшення
ліміту кредитування та сплати
процентів за весь період прострочення.

Однак, право кредитора на стягнення
неустойки в судовому порядку не є
абсолютним і обмежено спеціальною
позовною давністю, встановленою п. 1 ч. 2
ст. 258 ЦК України, сплив якої на час
пред'явлення позову, без поважних
причин, має наслідком відмови в
задоволенні таких вимог.

На підставі наданого позивачем
розрахунку загальної заборгованості
(а.с. 12, 24) суд першої інстанції вірно
встановив, що за несвоєчасне
повернення ОСОБА_2 кредиту позивачем
нарахована пеня за період з 11 червня 2010
року по 20 травня 2012 року у сумі 11376 дол.
США 08 центів, а за несвоєчасну сплату
процентів - пеню за період з 11 листопада
2009 року по 20 травня 2012 року в сумі 15 378
дол. США.

Однак до суду позов про стягнення
пені за вказані період пред'явлений
позивачем 9 жовтня 2013 року, тобто після
спливу річного строку, встановленого п.
1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, який
обраховується з часу виникнення у
позивача права на пеню.

Позивач помилково тлумачить зміст п.
9.1 договору про відкриття кредитної
лінії, вказуючи на зміну тривалості
позовної давності, оскільки цей пункт
договору не містить умови про її
збільшення (ч. 1 ст. 259 ЦК України) із
зазначенням конкретного строку, який
визначається за правилами ч. 1 ст. 252 ЦК
України, тобто роками, місяцями, днями
або годинами.

Колегія суддів вважає, що матеріали
справи не містять відомостей, які б
вказували на наявність поважних причин
спливу позовної давності.

Також відсутні підстави для
зупинення перебігу позовної давності
за вимогами позивача про стягнення
пені (ст. 263 ЦК України) або його
переривання (ст. 264 ЦК України).

Враховуючи викладене а також те, що
до постановлення рішення суду
відповідачі подали спільну заяву про
застосування наслідків спливу
позовної давності до вимог про
стягнення пені (а.с. 60) суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів судової падати у
цивільних справах апеляційного суд
Кіровоградської області дійшла
висновку, що доводи апеляційної скарги
є безпідставними, суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК
України, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс - Банк» відхилити, а
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 5 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: