Справа № 683/1500/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Старокостянтинівський
районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Авто
Експерт" про захист прав споживачів,
визнання договору недійсним та
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
ТОВ "Авто Експерт" про захист прав
споживачів, визнання договору
недійсним та відшкодування майнової та
моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову
вказує, що між ним та представником ТОВ
"Авто Експерт", на підставі доручення,
Городецькою Оленою Петрівною було
укладено Договір № 000518 про надання
фінансової послуги від 12 грудня 2013 р.
(далі - Договір) та додатки до нього
(додаток №1, додаток №2 «Умови
діяльності Програми "Автофінанс" та
додаток №3, який не підписаний
сторонами. Після цього позивачем було
сплачено ТОВ "Авто Експерт" суму у
розмірі 9 300 грн., яка, як вказала
представник відповідача, є винагородою
за включення вищевказаного Договору до
програми «Автофінанс», хоча в Додатку
№ 1 до Договору сума за вказану
винагороду та в ін. суми взагалі
відсутні. А в призначенні платежу
платіжного доручення № 13.12.2013 р.
взагалі зазначено, що це є «оплата за
товар згідно угоди № 000518».

Позивач вказує, що згідно умов
укладеного з ТОВ "Авто Експерт"
Договору вбачаються ознаки здійснення
останнім нечесної підприємницької
практики, так як товариство товару не
надає, а він стає лише учасником
пропозиції товариства, згідно якої
зобов'язується щомісяця
перераховувати фіксовану суму до
грошового фонду учасників, після
формування якого у нього виникне право
на отримання позики. Зазначає, що
реалізація ним права на отримання
товару, як учасника системи, поставлена
у залежність від дій інших учасників
системи, з якими він у правовідносини
не вступав та між ними не виникало
будь-яких прав та обов'язків. ТОВ "Авто
Експерт" за умовами укладеного
договору формує групу клієнтів системи
(об'єднання замовників) та формує Фонд
даної групи за рахунок сплати
останніми щомісячних платежів.
Розподіл Фонду групи згідно умов
укладеного між ним та ТОВ "Авто Експерт"
здійснюється з порушенням п.7 ч.3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» по пірамідальній схемі,
так як один учасник програми за свої
власні кошти без інвестування коштів
товариства надає позику іншому
учаснику програми.

Тому позивач просив визнати недійсним
Договір № 000518 про надання фінансової
послуги від 12 грудня 2013 р. укладений між
ним та ТОВ "Авто Експерт", стягнути з
відповідача 9 300 грн.завданої йому
матеріальної шкоди та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте подав до суду заву, в якій просив
справу розглядати за його відсутності,
вимоги позову підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте подав до
суду заву, в якій просив справу
розглядати за його відсутності, вимоги
позову не визнав в повному обсязі з
підстав, які зазначені в письмових
запереченнях. Представник ТОВ «Авто
Експерт» зазначило, що здійснює
господарську діяльність, а саме надає
фінансові послуги, які прямо
передбачені Законом України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" і отримало
від

Нацкомфінпослуг необхідний статус
фінансової установи та відповідну
ліцензію і не має жодних ознак
пірамідальної схеми. Також вказав, що
товариством позивачу не завдано ні
матеріальної ні моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ "Авто Експерт" було укладено
Договір № 000518 про надання фінансової
послуги від 12 грудня 2013 р. (далі -
Договір) та додатки до нього (додаток
№1, додаток №2 «Умови діяльності
Програми "Автофінанс" та додаток №3,
який не підписаний сторонами.
Позивачем було сплачено ТОВ "Авто
Експерт" суму у розмірі 9 300 грн., яка в
призначенні платежу платіжного
доручення № 13.12.2013 р. зазначена як
«оплата за товар згідно угоди № 000518».

Також встановлено, що система
отримання послуги побудована так, що
один клієнт за свої власні кошти без
інвестування коштів відповідача надає
можливість отримання послуги іншому
клієнту спілки.

Дані обставини підтверджуються:
Договором № 000518 про надання фінансової
послуги від 12 грудня 2013 р., додатків до
нього (додаток №1, додаток №2 «Умови
діяльності Програми "Автофінанс",
копією платіжного доручення від 13.12.2013
року про перерахунок коштів.

Відповідно до положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною.

Забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів із метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
"пірамідальної схеми" не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
"пірамідальної схеми" .

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у спорі про
визнання правочину недійсним як
такого, що здійснений з використанням
нечесної підприємницької практики
(справа №6-40цс 13) поняття "пірамідальна
схема" у розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону має
такі ознаки: а) здійснення сплати за
можливість одержання учасником
компенсації; б) компенсація надається
за рахунок залучення учасником інших
споживачів схеми; в) відсутність
продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації
"пірамідальної схеми" необхідна
наявність зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
"пірамідальної", тобто такої, що порушує
норми чинного законодавства України.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що діяльність ТОВ "Авто
Експерт" за Договором № 000518 про надання
фінансової послуги від 12 грудня 2013 р. є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить п.7 ч.3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
зв'язку з наявністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварність,
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації (в
даному випадку - позики), та сплата
компенсації одним учасником за рахунок
інших, оскільки учасник групи отримує
позику за рахунок об'єднання платежів
інших учасників групи.

При віднесенні схеми до пірамідальної
суд також враховує й інші норми чинного
законодавства України, що регулюють
спірні правовідносини, оскільки
діяльність ТОВ "Авто Експерт" з
адміністрування фінансових активів
підпадає під поняття «фінансова
послуга».

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та держане
регулювання ринків фінансових послуг»
під поняттям "фінансова послуга"
розуміється операція з фінансовими
активами, що здійснюється в інтересах
третіх осіб за власний рахунок чи за
рахунок цих осіб, а у випадках,
передбачених законодавством, - і за
рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року №
3462-ІV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг» внесено
зміни до ч.1 ст. 4 Закону України «Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» та доповнено
цю статтю п.11-1, відповідно до якого до
фінансових послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах»), які
закріпили визначення, сутність,
правовий статус учасників (і вимоги до
них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Як вбачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
"пірамідальна схема" та "придбання
товарів у групах". Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»
забороняється як такі, що вводять в
оману утворення, експлуатація та
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції.

Як роз'яснено у п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання право чинів недійсними» № 9
від 06.11.2009 року у разі якщо під час
розгляду спору про визнання правочину
недійсним як оспорюваного та
застосування наслідків його
недійсності буде встановлено
наявність підстав, передбачених
законодавством, вважати такий правочин
нікчемним, суд, вказуючи про
нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено,
що недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,
ч.5 та ч.6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За правилами ст. 204 ЦК України правочин
вважається правомірним не лише тоді,
коли не визнаний судом недійсним, але й
у тому випадку, коли його недійсність
прямо не встановлена законом.

Таким чином, зі змісту зазначених норм
вбачається, що правочин, недійсність
якого прямо встановлена законом, є
нікчемним. Визнання нікчемного
правочину судом недійсним законом не
вимагається, тобто для сторін
правочину він не спричиняє правових
наслідків, крім наслідків його
недійсності.

Відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Постановою судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
23.05.2012 р., ухваленою за наслідками
перегляду ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.11.2011р. у справі за позовом
фізичної особи до ПАТ «Філдес Україна»
про визнання договору недійсним,
повернення коштів та відшкодування
моральної шкоди встановлено, що
контракт, укладений між фізичною
особою та ПАТ «Філдес Україна», не
можна вважати угодою про посередницьку
діяльність, яка не порушує права
фізичної особи, а діяльність ПАТ
«Філдес Україна» такою, що не порушує
права споживачів та не вводить
останніх в оману.

Вказане випливає з того, що відповідно
до умов контракту (угоди) фізична особа
сплачує кошти не за сам товар, а за
можливість одержання права на його
купівлю. При цьому ПАТ «Філдес
Україна», яке нібито здійснює
посередницьку діяльність, без
залучення власних коштів формує групи
клієнтів, за рахунок внесків яких
здійснюється передача права на купівлю
товару одному з учасників групи, що є
компенсацією за рахунок коштів інших
учасників групи.

Тому, при укладенні договору одночасно
порушенні вимоги ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів» щодо включення в
нього умов, що є несправедливими, тобто
такими, що вносять істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживачу, а також встановлена його
нікчемність в силу ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19
цього ж закону.

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.216
ЦК України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З урахуванням встановлених обставин
справи, суд приходить до висновку, що
вчинення відповідачем правочинів з
позивачем було здійснено з
використанням нечесної
підприємницької практики, про
наявність фактичних та правових
підстав вважати нікчемними Договір №
000518 про надання фінансової послуги від
12 грудня 2013 р., укладений між позивачем
і ТОВ "Авто Експерт".

У відповідності до ст.1166 ч.1 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була
заподіяна матеріальна шкода в розмірі 9
300 грн. за перерахування внеску. На
відшкодування моральної шкоди, суд,
враховуючи конкретні обставини справи,
вважає за необхідне стягнути 500 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст.204, 206, ч.1, 2 ст. 215, ст. 216,
ст.1166, ч.1 ст.1167 ч.1 ЦК України, ч.1, п. 7 ч. 3,
ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів», п. 5 ч.1 ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
держане регулювання ринків фінансових
послуг», Законом України від 2 червня 2011
року № 3462-ІV «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»
внесено зміни до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг», п.7
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання право
чинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року
суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати недійсним Договір № 000518 про
надання фінансової послуги від 12
грудня 2013 р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ
"Авто Експерт".

Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто Експерт" на
користь ОСОБА_1 9 300 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 500
на відшкодування моральної шкоди.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: