Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області

у складі: судді
Пушкарьової С.П.

при секретарі
Четвертак Л.М.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Василівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка
діє в інтересах неповнолітніх - ОСОБА_3,
2003 року народження, ОСОБА_4, 2006 року
народження, треті особи: Державна
міграційна служба в Запорізькій
області, Служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації в Запорізькій області
про усунення перешкод у користуванні
власністю, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору дарування жилого
будинку від 04 квітня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Василівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 499
позивач став власником жилого будинку
за адресою: АДРЕСА_1.

27 грудня 2011 року було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка разом зі
своїми дітьми від першого шлюбу:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, вселилася в будинок
позивача.

24 липня 2012 року згідно рішення
Василівського районного суду шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Відповідачка разом з дітьми - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 переїхали мешкати за іншою
адресою і в будинку позивача більше не
проживали. Тому ОСОБА_1 просить суд
визнати ОСОБА_2 та її неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, втратившими право
користування житловим приміщенням у
будинку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
примусового зняття з реєстрації
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
державній міграційній службі
Василівського районного відділу
Управління державної міграційної
служби.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, пояснивши, що
в нього постало питання відчуження
будинку АДРЕСА_1, але він не може
скористатися своїм правом власника, в
зв'язку з тим, що в його будинку
зареєстровані інші особи - позивачка з
її малолітніми дітьми: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які мешкають на даний час за
іншою адресою. Він

звертався до відповідачки з проханням
знятися з реєстрації в його будинку,
але вона не реагує на його прохання, що
змусило його звернутися з позовом до
суду. Просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
пояснивши, що з 24 липня 2012 року вона не
проживає за адресою: АДРЕСА_1. На даний
час мешкає за адресою: АДРЕСА_2, у своїх
батьків. Виписатися добровільно, вона
не має можливості, оскільки не має
місця куди приписатися. Не заперечує
проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Управління
Державної Міграційної служби України в
Запорізькій області Кравченко О.О. в
судове засідання не з'явився, але надав
суду заяву з проханням розглянути
справу без його участі, в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, на розсуд суду.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Василівської районної
державної адміністрації Перелигін М.В.
у судове засідання не з'явився, але до
суду надійшла заява з проханням
розглянути справу без їх участі. При
винесенні рішення просять враховувати
інтереси неповнолітніх.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про необхідність
задоволення позову за наступних
підстав:

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування
жилого будинку від 04 квітня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Василівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 499 (а.с. 6).

У вказаному будинку як квартирант
зареєстровані відповідачка ОСОБА_2
разом зі своїми дітьми від першого
шлюбу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які не є членом сім'ї
власника будинку.

Згідно актів фактичного місця
проживання від 04 грудня 2012 року та від 16
січня 2014 року, в будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2
зі своїми дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
проживають з 24.07.2012 р. (а.с. 4-5).
Добровільно знятися з реєстрації
відповідачка не бажає.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку,
квартири, визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, і з позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 року,
чинної на момент звернення позивача до
суду, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог як виселення,
позбавлення права власності або права
користування на житлове приміщення;
про визнання особи безвісно
відсутньою; про оголошення фізичної
особи померлою.

Таким чином, зі змістом вищенаведеної
норми вбачається, що зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 року є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
позбавлення відповідачки ОСОБА_2 та її
малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
права користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1,
підлягають задоволенню:

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання управління Державної
міграційної служби в Запорізькій
області зняти відповідачку з її дітьми:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстрації за
адресою спірного житла, суд зазначає,
що визнання відповідачки та її
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
такими, що втратили право користування
спірним житловим приміщенням і є
усуненням перешкод у користуванні
власністю. У такому випадку не є
потребою додаткового зобов'язання
зняти відповідачку та її дітей - ОСОБА_3
та ОСОБА_4, з реєстраційного обліку,
оскільки рішення суду про визнання
особи такою, що втратили право
користування житловим приміщенням, є
підставою для зняття відповідачки з її
неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з
реєстраційного обліку у цьому
житловому приміщенні, а відтак
відсутні визначені законом підстави
для задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 131, 208-209, 212-215 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє
в інтересах неповнолітніх - ОСОБА_3, 2003
року народження, ОСОБА_4, 2006 року
народження, треті особи: Державна
міграційна служба в Запорізькій
області, Служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації в Запорізькій області
про усунення перешкод у користуванні
власністю - задовольнити частково.

Усунути порушення права власності
ОСОБА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2 та її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, 2003 року
народження, ОСОБА_4, 2006 року народження,
права користування житловим
приміщенням - будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області

С.П. Пушкарьова