Провадження № 2/0182/754/2014
міськрайонний суд Дніпропетровської
судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретаря Скоробогатової А.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
Позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача про поділ
спільного майна подружжя.
На підтвердження своїх
позовних вимог позивачка посилається
З 02 липня 2005 року по 02
вересня 2011 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Шлюб
розірвано на підставі рішення
Нікопольського місьрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 серпня
2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню
дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
перебуває на її утриманні. За час
перебування в шлюбі 09 липня 2010 року за
сумісні кошти нею та відповідачем було
придбано автомобіль „SUBARU LEGACY",
державний номер НОМЕР_1, 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2. Даний
автомобіль за взаємною згодою був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2.
Відповідно до висновку № 212
експертного автотоварознавчого
дослідження від 20 листопада 2013 року,
ринкова вартість автомобіля „SUBARU LEGACY",
2004 року випуску, станом на момент
розгляду справи складає 130 370 (сто
тридцять тисяч триста сімдесят)
гривень. З моменту розірвання шлюбу
автомобіль постійно знаходиться у
відповідача, який не дає їй можливості
розпоряджатись цим автомобілем, згоди
щодо порядку користування ним вони
дійти також не можуть. Про порядок
поділу цього майна домовитись з
відповідачем вони теж не змогли.
Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст.63 CK України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.70 CK України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Оскільки автомобіль „SUBARU
LEGACY", державний номер НОМЕР_1, 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2, був
придбаний ними з відповідачем у шлюбі,
і вони добровільно не домовлялись про
частки у майні або про його поділ за
взаємною згодою, а також між ними не
укладався шлюбний договір, вважає, що
спірний автомобіль підлягає розподілу
в рівних частках по 1/2 частині кожній із
сторін. Відповідно до ст.71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік домовились про порядок поділу
майна, спір може бути вирішений судом.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Враховуючи те,
що спірний транспортний засіб є
неподільною річчю, оскільки реальний
розподіл автомобіля вчинити технічно
неможливо, автомобіль зареєстровано на
відповідача, а на здійснення його
перереєстрації у сторін бракує коштів,
вона не заперечує, щоб відповідач
сплатив на її користь 1/2 частину
вартості вказаного майна, а автомобіль
залишився у нього. Виходячи з ринкової
вартості майна, встановленої
експертним автотоварознавчим
дослідженням, сума грошей, що підлягає
стягненню з відповідача на її користь
становить: 130 370 грн. : 2 = 65 185 (шістдесят
п'ять тисяч сто вісімдесят п'ять)
гривень. Згідно ч.2 ст.72 СК України, до
вимоги про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатись про порушення свого права
власності. Під час розлучення
відповідач зобов'язався сплатити їй 1/2
вартості спірного автомобіля після
ухвалення рішення суду про розірвання
шлюбу, але до дійсного часу цього не
здійснив. Зараз відповідач також не
бажає вирішувати спір добровільно, не
визнає за нею права власності на
частину спільно набутого за час шлюбу
майна, не сплатив їй жодної суми 1/2
вартості автомобіля і добровільно
сплачувати не бажає, чим порушує її
право власності на частину спільного
майна подружжя. Крім того, саме з вини
відповідача даний спір неможливо
вирішити мирним шляхом, через що вона
вимушена звертатись до суду та нести
витрати по сплаті судового збору. За
таких обставин звернулась до суду.
В судове засідання
позивачка та її представник не прибули,
надали заяву про розгляд справи у їх
відсутність, підтримали позовні
вимоги, наполягаючи на задоволенні їх в
Відповідач в судове
засідання не прибув. Про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином в судовому засіданні
під запис. Про причину неявки в судове
засідання суд не повідомив, заперечень
на позов суду не надав. Справа
слухалась у його відсутність,
відповідно до ст.169 ЦПК України.
справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
України, об"єктами права спільної
сумісної власності подружжя можуть
бути будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.
Відповідно до ст.63 CK
України, дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
Ст.69 СК України гарантує
дружині і чоловіку право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
Відповідно до ст.70 CK
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором
України, майно, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.
Як встановлено в судовому
засіданні, сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 02.07.2005 року по
22.08.2011 року (а.с.4,6). Від шлюбу мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). За час
перебування у шлюбі сторонами 09.07.2010
року за сумісні кошти було придбано
автомобіль „SUBARU LEGACY", державний номер
НОМЕР_1, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2 (а.с.7). Даний автомобіль за
взаємною згодою був зареєстрований на
ім'я відповідача ОСОБА_2 Відповідно до
висновку № 212 експертного
автотоварознавчого дослідження від
20.11.2013 року, ринкова вартість
автомобіля „SUBARU LEGACY", 2004 року випуску,
станом на листопад 2013 року складає 130 370
(сто тридцять тисяч триста сімдесят)
гривень (а.с.8-9). З моменту розірвання
шлюбу автомобіль постійно знаходиться
у відповідача, який не дає позивачці
можливості розпоряджатись цим
автомобілем. Згоди щодо порядку
користування автомобілем сторони
дійти також не можуть. Про порядок
поділу цього майна домовитись сторони
теж не змогли.. Оскільки автомобіль
„SUBARU LEGACY", державний номер НОМЕР_1, 2004
року випуску, номер кузова НОМЕР_2, був
придбаний сторонами у шлюбі, і вони
добровільно не домовлялись про частки
у майні або про його поділ за взаємною
згодою, а також між ними не укладався
шлюбний договір, даний спірний
автомобіль підлягає розподілу в рівних
частках по 1/2 частині кожній із сторін.
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
Враховуючи те, що спірний
транспортний засіб є неподільною
річчю, реальний розподіл автомобіля
вчинити технічно неможливо, автомобіль
зареєстровано на відповідача,
відповідач з моменту купівлі спірного
автомобіля фактично одноособово
користується ним, суд вважає за
доцільне стягнути з відповідача на
користь позивачки 1/2 частину вартості
вказаного майна, залишивши автомобіль
в користуванні та володінні ОСОБА_2
Виходячи з ринкової вартості
майна, встановленої експертним
автотоварознавчим дослідженням
(оскільки інших доказів вартості
автомобіля відповідачем до суду надано
не було), сума грошей, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача становить: 65 185 (130 370 грн. : 2)
вищевикладене, керуючись ст.4, 5, 19, 163, 169
СК України, ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 вартість ? частини
автомобіля „SUBARU LEGACY", державний номер
НОМЕР_1, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2. що є спільним сумісним майном
подружжя, яка складає 65 185 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 850 грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
На рішення суду може
бути подана апеляція до апеляційного
суду Дніпропетровської області
протягом 10 днів після проголошення або
отримання рішення через Нікопольський
міськрайонний суд.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал