У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Журавель В.І., Писаної Т.О.,Олійник А.С.,
Умнової О.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Дочірнього
підприємства «Харвіст-Умань» про
визнання недійсним договору оренди
землі,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, площею 3,0306 га, яка
розташована в адміністративних межах
Максимівської сільської ради
Уманського району Черкаської області,
укладений між ОСОБА_6 та ДП «Ілліч-Агро
Умань» 11 листопада 2006 року. В
обґрунтування позову, ОСОБА_6 вказував
на те, що зазначений договір не укладав
та не підписував.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 02 грудня 2013
року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 30 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд вказаної ухвали
суду касаційної інстанції на підставі
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, що
призвело до ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_6
посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
№ 11 від 30 вересня 2011 року роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Так у справі, в якій подано заяву про
перегляд, судом встановлено, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, а в ухвалі, наданій як
приклад, суд касаційної інстанції
скасовуючи рішення апеляційного суду
зазначив про помилковість його
висновку про пропуск позивачем строку
позовної давності, оскільки цей
висновок суду суперечить встановленим
у справі обставинам та наданим доказам.

Таким чином, правові висновки
зазначені в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року та в
ухвалі, про перегляд якої подано заяву,
ґрунтуються на різних фактичних
обставинах, встановлених судами, а тому
це судові рішення не може бути
прикладом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом
ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства
«Харвіст-Умань» про визнання недійсним
договору оренди землі до провадження
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді: В.І.
Журавель А.С. Олійник Т.О. Писана О.В.
Умнова