АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5729/14
Головуючий 1 інстанції Погасій О.Ф.
Категорія: договірні
Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного
суду міста Харкова від 17 квітня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк Актив-Банк» до ОСОБА_3, третя особа
- ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за договором про іпотечний кредит
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ПАТ «Комерційний банк
Актив-Банк» звернувся до Московського
районного суду м. Харкова з позовом до
ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит від 11.03.2008 року у сумі
383880,77 грн. шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог
представник банку посилався на те, що
11.03.2008 року між ВАТ «Комерційний банк
«Актив-Банк» та ОСОБА_4 було укладено
договір про іпотечний кредит
№904.1.08/Д(С)-12, згідно умов якого останній
отримав кредит у сумі 372000 грн. під 10,7 %
річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов'язань за кредитним договором 11
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено іпотечний договір,
предметом якого була належна ОСОБА_5 на
праві приватної власності трикімнатна
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1

Свої зобов'язання за кредитним
договором, щодо сплати процентів та
погашення кредиту ОСОБА_4 не виконував,
станом на 17.09.2009 року заборгованість
перед банком складала 383880,77 грн.

Просили звернути стягнення на предмет
іпотеки, визначити спосіб реалізації
шляхом проведення прилюдних торгів та
стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання представник
позивача, відповідач та третя особа не
з'явилися.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 17 квітня 2014 року
позовні вимоги ПАТ «КБ Актив - Банк»
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 за договором про іпотечний
кредит від 11.03.2008 року у сумі 383880,77 грн.,
судових витрат по сплаті державного
мита в розмірі 1700 грн., витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду в розмірі 120 грн. -
звернуто стягнення на предмет іпотеки
згідно договору іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві
власності - шляхом продажу ВАТ КБ
«Актив-Банк» від свого імені будь-якій
особі, на умовах та в порядку згідно ст.
38 Закону України «Про іпотеку», з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації», з
наданням повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

Ухвалою цього ж суду від 19 травня 2014
року виправлено помилку в рішенні
Московського районного суду міста
Харкова від 17 квітня 2014 року, включивши
в резолютивну частину рішення суду
фразу: «реалізувати предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу на
публічних торгах у межах процедури
виконавчого провадження за початковою
вартістю, встановленою на рівні, не
нижчому на звичайні ціни на цей вид
майна на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності, на
умовах та в порядку, встановленому
статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Актив - Банк» в
повному обсязі. Посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, на незаконність
та необґрунтованість судового рішення,
невідповідність висновку суду
фактичним обставинам справи. Вказує, що
рішення суду не містить висновків щодо
способу реалізації предмету іпотеки,
на який звернено стягнення, його
початкової ціни.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України -
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема питання про те, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ
«Актив-Банк» суд першої інстанції
виходив з того, що у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_4 умов договору
іпотечного кредиту від 11.03.2008 року,
утворилась заборгованість на загальну
суму 383880,77 грн., яка у добровільному
порядку не сплачується, внаслідок чого
позивач має право задовольнити свої
вимоги за рахунок майна, переданого
відповідачем в іпотеку для
забезпечення виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
процентів та пені.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Встановлено, що 11.03.2008 року між ВАТ
«Комерційний банк «Актив-Банк» та
ОСОБА_4 було укладено договір про
іпотечний кредит №904.1.08/Д(С)-12.

За умовами п.1.1 договору банк
зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у
сумі 372000 грн. зі строком погашення не
пізніше 10 березня 2027 року, та
процентною ставкою за користування
кредитом у розмірі 10,70 % річних.

Отримання ОСОБА_4 кредиту у сумі 372000
грн. підтверджується випискою з
рахунку НОМЕР_1 та заявою на видачу
готівки №1452 від 11 березня 2008 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов'язань за кредитним договором 11
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №399.
Предметом іпотеки за договором є
належна ОСОБА_3 на праві приватної
власності трикімнатна квартира,
загальною площею 67,6 кв. м., житловою
площею 47,9 кв. м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 Згода на укладення
указаного іпотечного договору надана
чоловіком відповідача ОСОБА_8 та
посвідчена нотаріально 11.03.2008 року.

Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_4 не виконував, станом
на 17 вересня 2009 року його
заборгованість перед банком становила
383880,77 грн., у тому числі:

- 355684,20 грн. - заборгованість за
кредитом (основною сумою боргу);

- 25962,98 грн. - сума заборгованості за
процентами за період користування
кредитом з 11 січня 2009 року по 16 вересня
2009 року;

- 2233,59 грн. - сума нарахованої пені за
несвоєчасне погашення чергових
платежів заборгованості за кредитом.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» (далі - Закон) у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається, зокрема, процедура
продажу, визначена ст. 38 цього Закону.

Відповідно до процедури продажу,
визначеної у ст. 38 зазначеного Закону,
дії щодо продажу предмета іпотеки та
укладання договору купівлі-продажу
здійснюються іпотекодержателем від
свого імені, на підставі іпотечного
договору, який містить застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки, без необхідності отримання
для цього будь-якого окремого
уповноваження іпотекодавця.

Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

В зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань ОСОБА_4 та ОСОБА_3 банком
направлялися вимоги про усунення
порушень, які були отримані ними
особисто ( а.с. 80 - 84 ).

За таких обставин, у суду були всі
підстави для задоволення позову банку
та звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до умов договору.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що рішення суду не містить даних
про початкову ціну предмета іпотеки
для його подальшої реалізації судовою
колегією не приймаються.

Ухвалою Московського районного суду
міста Харкова від 19 травня 2014 року
усунуто описку в рішенні суду від 17
квітня 2014 року та зазначений порядок
реалізації предмета іпотеки, його
початкову ціну та інші обставини,
передбачені ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

Інші доводи, викладені ОСОБА_5 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,
315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 17 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді