справа № 6/489/74/14
УХВАЛА

21 лютого 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого суддіКоваленка І.В.при
секретаріКоденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про примусове проникнення до
житлового приміщення

встановив:

Старший державний виконавець
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Суслова
М.В. (далі - державний виконавець)
звернулася до суду із поданням від
19.02.2014 № 6271, в якому просить постановити
ухвалу про примусове проникнення до
квартири АДРЕСА_1 для проведення опису
й арешту майна боржника ОСОБА_4

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у державного виконавця перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2075,
виданого Ленінським районним судом
м.Миколаєва 20.04.2011 про стягнення з
ОСОБА_4 на користь Миколаївського
регіонального відділення ПАТ «КБ
«Хрещатик» кредитної заборгованості в
сумі 141003,57 грн.

Відповідно до частини другої статті 376
ЦПК України подання державного
виконавця підлягає негайному розгляду
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

У судове засідання державний
виконавець не з'явилася, що не
перешкоджає розгляду подання.

Суд, ознайомившись із матеріали
подання і цивільною справою, вважає, що
подання задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 376
ЦПК України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Згідно пункту 10 частини третьої статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду з поданням про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб.

У той же час, статтею 30 Конституції
України та статтею 1 протоколу до
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод передбачається, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Кожному гарантується недоторканність
житла або іншого володіння,
проникнення до якого допускається не
інакше як за вмотивованим рішенням
суду.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 12.09.2009, з урахуванням ухвали про
виправлення описки від 21.02.2011, по
справі № 2-2075/2009 в солідарному порядку
стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь
Відкритого акціонерного товариства
Комерційний банк «Хрещатик» в особі
Миколаївської філії заборгованість за
кредитним договором в сумі 139577,79 грн. та
судові витрати.

Виконавче провадження відносно
боржника ОСОБА_4 з примусового
виконання виконавчого листа суду,
виданого 20.04.2011, відкрито постановою
державного виконавця Ленінського ВДВС
Миколаївського МУЮ від 09.06.2011.

За даними електронних баз державним
виконавцем встановлено відсутність
зареєстрованих за боржником
транспортних засобів та рахунків в
банках.

Водночас, встановлено, що ОСОБА_4 на
праві власності належить ? частка
квартири АДРЕСА_1 (підтверджено
Інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 10.04.2013).

З подання державного виконавця
вбачається, що державний виконавець
тричі виходив за місцем проживання
боржника (04.12.2012, 23.04.2013, 24.12.2013), але
вхідні двері йому не відкрили. Як на
підтвердження повідомлення боржника
про необхідність бути за місцем
проживання державним виконавцем
надано вимогу від 22.04.2013 № 18855, на якій
міститься підпис із зазначенням дати
про отримання.

Між тим, проставлений на вимогі підпис
без зазначення прізвища і ініціалів
боржника є недостанім доказом
повідомлення боржника про
необхідність бути вдома у встановлений
час. Крім того, державний виконавець
звернувся до суду в лютому 2014 року, а
вимога датована 22.04.2013. Інших доказів,
зокрема, про направлення вимоги
поштовою кореспонденцією, в т.ч в
грудні 2013 року матеріали подання не
містять.

З огляду на встановлені обставини та
враховуючи відсутність доказів
належного повідомлення боржника про
необхідність бути на місці за місцем
проживання у встановлений час,
належність житла на праві спільної
часткової власності і іншій особі, до
якої державний виконавець не
звертався, що при примусовому
входженні може призвести до порушення
прав такої особи як власника, підстави
для задоволення подання відсутні.

Керуючись статтями 293, 376 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

Подання державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
примусове проникнення до житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя