Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна
В.М., Попович О.В.,

Ступак О.В., Штелик
С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства промислової політики
України, Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», третя особа - ОСОБА_5, про
визнання незаконними та скасування
наказу про звільнення з роботи та
наказу про внесення змін до наказу про
звільнення з роботи, за касаційною
скаргою Міністерства промислової
політики України на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 22 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 10 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати незаконним та скасувати наказ
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном (далі -
Агентство держмайна України) від 23
квітня 2013 року № 19-Д «Про звільнення
ОСОБА_3» та визнати незаконним та
скасувати наказ Агентства держмайна
України від 24 квітня 2013 року № 23-Д «Про
внесення змін до наказу Агентства
держмайна України від 23 квітня 2013 року
№ 19-Д».

На обґрунтування позову зазначив, що
Роздільське державне гірничо-хімічне
підприємство «Сірка» (далі - РДГХП
«Сірка») входить до сфери управління
Агентства держмайна України.
Відповідно до статуту РДГХП «Сірка»
директора підприємства призначає та
звільняє з посади Агенство держамайна
України в особі голови Агенства.
Наказом Агентства держмайна України
від 24 грудня 2012 року № 80-Д позивача було
призначено на посаду директора РДГХП
«Сірка» та укладено з ним контракт № 9.
Оскаржуваними наказами позивача було
звільнено з посади директора РДГХП
«Сірка» за невиконання умов контракту
(пп «а», «г» п. 26) від 24 грудня 2012 року № 9
на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.
Станом на 23 квітня 2013 року позивач був
на лікарняному. Наказом Агентства
держмайна України від 24 квітня 2013 року
було внесено зміни до вищевказаного
наказу, відповідно до яких звільнення
повинно відбутися першим днем виходу
позивача на роботу, що, на думку
позикача, суперечить чинному
законодавству та умовам контракту.
Посилання Агентства держмайна України
на невиконання позивачем умов
пп «а», «г» ст. 26 контракту № 9 є
безпідставними, оскільки РДГХП «Сірка»
тривалий час було збитковим, а
неналежний фінансовий стан
підприємства не є наслідком діяльності
директора. Від дати укладення
контракту з позивачем, порушень
контракту з роботодавцем він не
допускав, будь-які докази на
підтвердження цього відсутні. За
період дії контракту перевірки
фінансово-господарської діяльності
підприємства, які б вказували на
систематичне неналежне виконання
позивачем трудових обов'язків, не
проводилися. Крім того, не підтверджені
факти невиконання підприємством
зобов'язань щодо виплати заробітної
плати працівникам чи недотримання
графіка погашення заборгованості із
заробітної плати, що підтверджується
наявними у матеріалах справи листами
відповідних органів: Миколаївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Міністерства доходів і
зборів України у Львівській області
(далі - Миколаївської МДПІ Міндоходів
України у Львівській області) від 18
червня 2013 року та управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області (далі - УПФУ у
Миколаївському районі Львівської
області) від 22 липня 2013 року.

Під час розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги та додатково до
вищевикладених позовних вимог просив
визнати незаконним та скасувати наказ
по РДГХП «Сірка» від 30 травня 2013 року №
123-К та поновити його на роботі на
посаді директора РДГХП «Сірка» з 30
травня 2013 року, допустивши в цій
частині рішення до негайного
виконання.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 22
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 10 квітня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ
Державного агентства України від 23
квітня 2013 року № 19-Д «Про звільнення
ОСОБА_3».

Визнано незаконним та скасовано наказ
Державного агентства України від 24
квітня 2013 року № 23-Д «Про внесення змін
до наказу агентства Держмайна України
від 23 квітня 2013 року № 19-Д.

Визнано незаконним та скасовано наказ
РДГХП «Сірка» від 30 травня 2013 року №
123-К.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора
РДГХП «Сірка» з 30 травня 2013
року та у цій частині рішення допущено
до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі відповідач
Міністерство промислової політики
України просить скасувати рішення та
ухвалу судів першої й апеляційної
інстанцій, ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що з 15 серпня 2005 року
ОСОБА_3 згідно з наказом від 15 серпня 2005
року № 100Д та на умовах контракту з
керівником підприємства, що є у
державній власності, від 15
серпня 2005 року № 3-32, призначено на
посаді директора РДГХП «Сірка».

24 грудня 2012 року між Агентством
держмайна України та ОСОБА_3 як
керівником підприємства, що є у
державній власності, укладено новий
контракт № 9, на підставі якого ОСОБА_3
призначено на посаду директора РДГХП
«Сірка» на термін з 24 грудня 2012 року до
23 грудня 2017 року.

23 квітня 2013 року Агентством держмайна
України видано наказ № 19-Д
«Про звільнення ОСОБА_3» на підставі п. 8
ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з
невиконанням умов контракту (пп «а»,
«г» п. 26) від 24 грудня 2012 року № 9, з
розірванням цього контракту; підстава -
доповідна записка Департаменту
фінансового забезпечення від 15 березня
2013 року № 01/2-1-348.

24 квітня 2013 року Агентством держмайна
України видано наказ № 23-Д
«Про внесення змін до наказу Агентства
держмайна України від 23
квітня 2013 року № 19-Д», пунктом 1 якого
передбачено викладення у новій
редакції пункту 1 наказу Агентства
держмайна України від 23 квітня 2013 року
№ 19-Д «Про звільнення ОСОБА_3». Зокрема
в такому наказі зазначено: звільнити
ОСОБА_3 з посади директора РДГХП
«Сірка» за адресою: м. Новий Розділ,
Львівська область, першим днем виходу з
лікарняного наказом по підприємству на
підставі цього наказу, за невиконання
умов контракту (пп «а», «г» п. 26) від 24
грудня 2012 року № 9 відповідно до п. 8 ст.
36 КЗпП України, розірвавши дію
укладеного з ним контракту від 24 грудня
2012 року № 9; на підставі наказу по
підприємству зробити відповідний
запис у трудовій книжці кадровою
службою підприємства.

Після виходу позивача з лікарняного 30
травня 2013 року його звільнено з посади
директора РДГХП «Сірка» згідно з п. 8 ст.
36 КЗпП України з підстав, передбачених
контрактом, відповідно до наказів
Агентства держмайна України від 23
квітня 2013 року № 19-Д, від 24 квітня 2013
року № 23-Д та наказу по підприємству
від 30 травня 2013 року № 123-К.

Таким чином, підставами звільнення
позивача із посади стало невиконання
ним умов контракту від 24 грудня 2012 року
№ 9, а саме: пп «а», «г» п. 26
контракту.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є підстави, передбачені
контрактом.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт
є особливою формою трудового договору,
спрямованою на створення умов для
виявлення ініціативності та
самостійності працівників з
урахуванням їх індивідуальних
здібностей і професійних навичок, при
укладенні контракту закон надає право
самим встановлювати права, обов'язки та
відповідальність, зокрема, як
передбачену нормами КЗпП України, так і
підвищену відповідальність керівника
та додаткові підстави розірвання
трудового договору.

Пунктом 26 контракту передбачено
підпункти «а»-«м», на підставі яких
керівник може бути звільнений з посади
та контракт розірваний достроково
Державним агентством України з
управління державними корпоративними
правами та майном в односторонньому
порядку.

Отже, підстави дострокового розірвання
контракту визначені сторонами при його
підписанні.

Згідно з пп «а», «г» п. 26 контракту, на
підставі яких проведено звільнення
позивача, керівник може бути
звільнений з посади, а цей контракт
розірваний з ініціативи Агентства
держмайна України в односторонньому
порядку з дати вказаної в наказі про
його звільнення, у тому числі за
пропозицією місцевого органу
державної виконавчої влади, до
закінчення терміну його дії: а) у разі
систематичного невиконання Керівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього цим контрактом; г) у
разі невиконання підприємством
зобов'язань перед бюджетом та
Пенсійним фондом щодо сплати податків,
зборів та обов'язкових платежів, а
також невиконання підприємством
зобов'язань щодо виплати заробітної
плати працівникам чи недотримання
графіка погашення заборгованості із
заробітної плати».

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суди виходили з
недоведеності відповідачем, отже -
відсутності факту систематичного
невиконання позивачем без поважних
причин обов'язків директора
РДГХП «Сірка», покладених на нього
контрактом, враховуючи, що згідно з
вимогами трудового законодавства
систематичним є повторне невиконання
трудових обов'язків без поважних
причин.

Крім того, відповідно до листа
Миколаївської МДПІ Міндоходів України
у Львівській області від 18 червня 2013
року № 773/10/19-027 згідно з інформаційною
системою «Податковий блок» за РДГХП
«Сірка» станом на 24 квітня 2013 року
рахувалася заборгованість в сумі 0,01
грн.

Водночас, згідно з листом УПФУ у
Миколаївському районі Львівської
області від 22 липня 2013 року № 3731/06-25
РДГХП «Сірка» заборгованості зі сплати
єдиного соціального внеску станом на 24
квітня 2013 року немає.

Отже, на момент прийняття оскаржуваних
наказів від 23 квітня 2013 року № 19-Д «Про
звільнення ОСОБА_3» та від 24 квітня 2013
року № 23-Д «Про внесення змін до наказу
Агентства держмайна України від
23 квітня 2013 року № 19-Д», були
відсутніми такі обставини, як
невиконання підприємством зобов'язань
перед бюджетом та Пенсійним фондом
щодо сплати податків, зборів та
обов'язкових платежів, а також
невиконання підприємством зобов'язань
щодо виплати заробітної плати
працівникам чи недотримання графіка
погашення заборгованості із
заробітної плати.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову, у
зв'язку з тим, що відповідачем не
доведено та матеріалами справи не
встановлено, невиконання яких саме
обов'язків керівника систематично
допускав позивач, в чому вони полягали,
чим це підтверджується, тому в
Агентства держмайна України не було
правових підстав звільняти позивача з
роботи з підстав, наведених в
оскаржуваних наказах.

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
першої інстанції, висновки якого
підтримав і апеляційний суд, повно та
всебічно дослідив наявні у справі
докази, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, яка
підлягає застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
ст. ст. 213-214 ЦПК України,
підстави для скасування рішення
відсутні, а наведені в касаційній
скарзі доводи висновків судів не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення - залишенню без змін з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства
промислової політики України
відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 22
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик