Справа № 310/4746/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача та представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/6 частку
квартири в порядку спадкування за
законом, третя особа державний
нотаріус Бердянської державної
нотаріальної контори Сальнік О.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/6 частку
квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частку
квартири АДРЕСА_2, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_6 В
обґрунтування позову зазначає, що
відповідачі у справі є доньками
померлої ОСОБА_6 Рішенням Бердянського
міськрайонного суду від 01 листопада 2011
року вказані вище квартири були
визнані спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_6 За ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 було визнано право власності в
порядку спадкування за законом по 1/6
частці за кожною на кожну з цих квартир.
У травні 2014 року він звернувся до
нотаріуса із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину після
смерті дружини, але постановою
нотаріуса від 02.06.2014р. одержав
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, з якої зрозумів, що
свідоцтво про право на спадщину він не
може отримати тому, що рішенням
Бердянського міськрайонного суду від
01.11.2011 року за померлою дружиною не
було визнано право власності на ?
частку кожної з квартир.

Позивач та його представник позовні
вимоги підтримали, просять їх
задовольнити. Суду додатково пояснили,
що квартира АДРЕСА_1 і квартира АДРЕСА_2
були придбані за час спільного
проживання подружжя ОСОБА_4, але
договори купівлі-продажу квартир були
оформлені на ім'я ОСОБА_1 Рішенням суду
від 01.11.2011р. суд визнав ці квартири
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 і ОСОБА_6, визнавши їх частки
рівними. За ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було
визнано право власності в порядку
спадкування за законом по 1/6 частці за
кожною на кожну з цих квартир. Йому
нотаріус відмовив у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/6
частку цих квартир.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє також за
довіреністю від відповідача ОСОБА_4,
проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа - державний нотаріус
Бердянської державної нотаріальної
контори Сальник О.Ю. у судове засідання
не з'явилася, подала заяву про розгляд
справи без її участі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1218,1268 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Незалежно від
часу прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6 з 06.06.1984 року (а.с.13).

27.04.2000 року був укладений договір
купівлі продажу, відповідно до якого
ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1. Право
власності ОСОБА_1 на квартиру було
зареєстровано комунальним
підприємством з технічної
інвентаризації 27.04.2000р. у реєстровій
книзі №д.44р за №10872 (а.с.34).

23.11.2006 року був укладений договір
купівлі продажу, відповідно до якого
ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2. Право
власності ОСОБА_1 на квартиру було
зареєстровано у реєстрі прав
власності на нерухоме майно 25.12.2006р., що
підтверджується витягом про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно ( а.с.31-33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.12).

До нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
звернулися її чоловік ОСОБА_1 і доньки
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Заведена спадкова
справа, спадкоємцям видавалися
свідоцтва про право на спадщину за
законом (а.с.51-204).

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01
листопада 2011 року квартира АДРЕСА_1 і
квартира АДРЕСА_2 були визнані спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і
ОСОБА_6 За ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було визнано
право власності в порядку спадкування
за законом по 1/6 частці за кожною на
кожну з цих квартир.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 02.06.2014р. ОСОБА_1 подав
нотаріусу заяву про видачу свідоцтва
про право власності на 1/6 частку
вказаного вище спільного сумісного
майна подружжя (квартир) на ім'я
померлої (а.с.200).

Постановою нотаріуса від 02.06.2014р. (а.с.201)
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 та на 1/6
частку квартири АДРЕСА_2 на ім'я
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_6

Позивач просить визнати у судовому
порядку право власності на 1/6 частку
квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частку
квартири АДРЕСА_2 за ним в порядку
спадкування за законом після померлої
дружини.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

За змістом даної норми закону
відповідачем у справі повинна бути
особа, яка порушує, не визнає або
оспорює права, свободи чи інтереси
позивача, і такі порушення, невизнання
та оспорювання унеможливлюють в повній
мірі реалізувати позивачеві свої
права, свободи та інтереси.

Проте, в порушення вимог закону позивач
в своєму позові не зазначив яким чином
відповідачі порушили, не визнали або
оспорюють права, свободи чи інтереси
позивача, не вказав яким чином їх дії чи
бездіяльність унеможливили в повній
мірі реалізувати позивачеві своє право
власності на нерухоме майно. Не навели
даних обставин позивач та його
представник і під час слухання справи в
суді.

Судом встановлено і підтверджується
довідкою КПТІ Бердянської міської ради
від 27.05.2014р. (а.с.8), а також не
заперечується самим позивачем факт
того, що право власності на квартиру
АДРЕСА_1 і на квартиру АДРЕСА_2
зареєстровано за позивачем. Він
фактично прийняв спадкове майно, яке
залишилося після смерті дружини,
оскільки у встановлений законом строк
подав заяви нотаріусу про прийняття
спадщини.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 01.11.2011р. квартира АДРЕСА_1 і
квартира АДРЕСА_2 були визнані спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і
ОСОБА_6, визнавши їх частки рівними. При
цьому право власності за померлою
ОСОБА_6 на ? частки цих квартир цим
судовим рішенням не визнавалося,
оскільки відповідно до ст. 25 ЦК
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.
Таким чином, на сьогодні за позивачем
ОСОБА_1 залишається зареєстрованим
право власності на 2/3 частки кожної з
зазначених вище квартир.

З огляду на встановлені у судовому
засідання обставини, суд приходить до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
не ґрунтуються на законі, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,10,11,15,60,61,208,212-215 ЦПК України, ст.
ст. 1268 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні при його оголошенні,-
протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: І. П. Прінь