Провадження № 2-п/756/126/14
УХВАЛА

01 жовтня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18 грудня 2013
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановив:

18 грудня 2013 року Оболонським районним
судом м. Києва ухвалено заочне рішення
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна»
заборгованості за кредитним договором
№CL-005/335/2005 від 09 грудня 2005 року у
розмірі 40031 долар 11 центів США, що за
курсом НБУ станом на 14 червня 2013 року
становить 319968 грн. 66 коп. та пеню у
розмірі 300000, а також судові витрати у
розмірі 3441 грн.

12 серпня 2014 року від відповідача
ОСОБА_1, надійшла заява про перегляд
заочного рішення, яку здано на пошту 08
серпня 2014 року, в якій вона посилається
на те, що не з'явилася в судове
засідання з поважних причин, оскільки
за місцем реєстрації не отримувала
повідомлень від поштового відділення
про надходження на її адресу поштових
відправлень з Оболонського районного
суду м. Києва, крім того, на час судового
розгляду вона перебувала за межами
України на лікуванні.

Відповідач вказує, що на його думку,
неможливо встановити ким було надано
кредит відповідачу, оскільки кредитний
договір підписано ОСОБА_2, яка діє на
підставі довіреності, виданої ПП
«Алькор Консалтінг Груп»; відсутні
належні докази наявності
заборгованості за кредитним договором
та передачі позивачу права вимоги за
кредитним договором; позивачем
пропущено позовну давність для
звернення до суду з вказаними вимогами.

Також відповідач зазначає, що у 2007 році
у зв'язку з неможливістю подальшого
виконання умов кредитного договору
відповідачем було передано банку
предмет застави - автомобіль «Toyota Prado»,
2005 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, з метою його реалізації з
наступним направленням банком
одержаних у зв'язку з цим коштів на
погашення заборгованості відповідача
за договором. При цьому згідно
проведеної оцінки вартість предмета
застави покривала розмір наявної
заборгованості.

На підставі викладеного, відповідач
просить скасувати заочне рішення та
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Представник відповідача в судовому
засіданні заяву підтримав.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення заяви про
перегляд заочного рішення заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заяву про перегляд заочного
рішення слід залишити без задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач ОСОБА_1
повідомлялася про час та місце
розгляду справи за адресою, зазначеною
в кредитному договорі: АДРЕСА_1 та за
зареєстрованим місцем проживання:
АДРЕСА_2 встановленим згідно довідки
ВАДР ГУ ДМВС України в м. Києві від
16.10.2013 року.

Конверт, в якому міститься судова
повістка в судове засідання на 11.11.2013
року, копія ухвали про відкриття
провадження в справі та копія позовної
заяви з додатками, направлені
відповідачу за адресою: АДРЕСА_2,
повернувся до суду з відміткою про
причини невручення за закінченням
встановленого строку зберігання. Як
вбачається з відміток пошти на
вказаному конверті його намагались
вручити відповідачу 24.10.2013 року та
28.10.2013 року.

Конверт, в якому міститься судова
повістка в судове засідання на 18.12.2013
року, також повернувся до суду з
відміткою про причини невручення за
закінченням встановленого строку
зберігання. Як вбачається з відміток
пошти на вказаному конверті його
намагались вручити відповідачу 14.11.2013
року та 18.11.2013 року.

Крім того, з копії повістки про виклик
відповідача до суду, наявної в
матеріалах справи, вбачається, що
судова повістка в судове засідання,
призначене на 18.12.2013 року, направлена
відповідачу 12 листопада 2013 року, тобто
за місяць до судового засідання, у
зв'язку з чим відповідач мав достатньо
часу та можливість з'явитися до
відділення поштового зв'язку та
отримати адресовану йому
кореспонденцію.

Будь-яких доказів, які б свідчили про
неможливість отримання відповідачем
адресованої йому судом кореспонденції,
відповідачем не надано.

Судом не приймаються до уваги
посилання представника відповідача на
те, що відповідач мав викликатись в
судове засідання через оголошення в
пресі, оскільки відповідно до вимог ч.3
ст.122 ЦПК України виклик відповідача
через оголошення в пресі здійснюється
у разі неможливості встановити
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
відповідача. Проте згідно довідки ВАДР
ГУ ДМВС України в м. Києві від 16.10.2013
року відповідач мала зареєстроване
місце проживання, за яким було
здійснено її повідомлення та виклик в
судове засідання, а відповідно до
абзацу 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про відсутність поважних
причин неявки відповідача ОСОБА_1 в
судове засідання.

Доводи відповідача про перебування
відповідача в період з середини
листопада по грудень 2013 року на
лікуванні за межами України не
підтверджені відповідними доказами.

Належних доказів, які б спростовували
висновки суду щодо наявності підстав
для задоволення позову, доказів
відсутності заборгованості за
договором або існування
заборгованості в меншому розмірі, до
заяви про перегляд заочного рішення
відповідачем не додано.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості та навів
обґрунтування своїх висновків.

Посилання відповідача на сплив
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові, не спростовують
висновки суду про наявність підстав
для задоволення позову, оскільки з умов
кредитного договору вбачається, що
датою остаточного повернення кредиту є
09 грудня 2010 року, а позов подано у
жовтні 2013 року.

Враховуючи наведене, заяву про
перегляд заочного рішення слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,
суд

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18 грудня 2013
року залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що
відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у
разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. Строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
М.М. Маринченко