Справа № 263/667/14-ц
Провадження № 2/263/941/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий райсуд м. Маріуполя під
головуванням судді Ікорської Є.С. при
секретарі Корзініній О.О., за участю
прокурора Бабій О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради до ОСОБА_1, третя особа
Маріупольська загальноосвітня
школа-інтернат I-II ступенів №2
Донецької обласної ради про відібрання
дитини у матері без позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Жовтнева райадміністрація
Маріупольської міської ради
звернулася в суд з позовом, у якому
просить відібрати у відповідачки
дитину без позбавлення батьківських
прав та стягнути з відповідачки
аліменти на користь державного
закладу, опікуна чи іншої особи, якій
буде влаштована дитина. Позов
обґрунтовує тим, що відповідачка
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
Запис про батька малолітньої ОСОБА_2 у
книзі реєстрації народжень проведено
на підставі ст.135 ч.1 СК України. 15.04.2010
року на підставі рішення колегії
Жовтневої районної адміністрації №287/3
від 22.08.2007 року малолітня ОСОБА_2
влаштована на повне державне
забезпечення до КЗ «Міський
спеціалізований будинок дитини
м.Донецька». 15.04.2010 року із
спеціалізованого дитячого будинку
«Сонечко» на повне державне
забезпечення у зв'язку з досягненням
віку. З 30.08.2013 року ОСОБА_2 вивчається та
виховується на повному державному
забезпеченні у Маріупольській
загальноосвітній школі-інтернаті I-II
ступенів №2 Донецької обласної ради.
Згідно з актом обстеження служби у
справах дітей Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від
17.03.2011 року, 21.02.2012 року, 09.09.2013 року
побутові умови за місцем проживання
відповідачки вкрай незадовільні. 15.02.2013
року ОСОБА_1 звільнилась з місць
позбавлення волі і протягом 11 місяців
не прийняла дієвих заходів щодо
повернення малолітньої доньки до своєї
родини. У зв'язку з вищенаведеним
постала потреба звернутися до суду з
даним позовом.

Від представника позивача Верченко Л.С.
надійшла заява з проханням розглянути
справу за її відсутності, на
задоволенні позову наполягала.

Від відповідачки в матеріалах справи
міститься заява, в якій вона не
заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи -
Маріупольської загальноосвітньої
школи-інтернату I-II ступенів №2
Донецької обласної ради в судове
засідання не з'явилась, надала на
адресу суду заяву з проханням
розглянути справу у її відсутності,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Прокурор вважав доцільним
задовольнити позов.

Вивчивши матеріали справи в їхній
сукупності, допитавши сторони, суд
дійшов висновку про те, що позов
Жовтневої райадміністрації
Маріупольської міської ради підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною радою України.
Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

Ст. 150 СК України передбачено, що батьки
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.4).

Відповідно до довідки №05/1527 від 28.08.2007
року в актовому записі про народження
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, занесені
відповідно до ст.135 ч.1 СК України (а.с.5).

Відповідно до листа директора
школи-інтернату №2 Климович Л.А.
вбачається, що з 30.08.2013 року ОСОБА_2
вивчається та виховується на повному
державному забезпеченні у
Маріупольській загальноосвітній
школі-інтернату інтернат I-II ступенів
№2 Донецької обласної ради, яка раніше
виховувалась в дитячому будинку
«Сонечко». З моменту звільнення ОСОБА_1
з місць позбавлення волі свою дитину не
відвідувала (а.с.8).

В ході обстеження житлово-побутових
умов сім'ї 09.09.2013 року за адресою:
АДРЕСА_1 виявлено, що ОСОБА_1 за вказаною
адресою не мешкає, постійне місце
мешкання не відоме. В квартирі відсутні
двері, опалення та лінолеум на
підлозі.(а.с.26).

Вироком Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 19.09.2008 року ОСОБА_1
визнана винною у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та їй
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі строком 5 років 6
місяців (а.с.30-31).

Відповідно до ст. 170 СК України суд
може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання.

Положення ст.ст. 11,12,14 Закону
України "Про охорону дитинства"
передбачають, що сім`я є природним
середовищем для фізичного,
духовного,інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального
забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім`ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Виховання в сім`ї
є першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право
і зобов`язані виховувати
дитину,піклуватися про її здоров`я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці. Діти та батьки не повинні
розлучатися всупереч їх волі, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили.

Відповідно до статті 51 Конституції
України, статті 5 Сімейного кодексу
України держава охороняє сім'ю,
дитинство, материнство, батьківство,
забезпечує охорону прав матері та
батька, створює умови для зміцнення
сім`ї. Ніхто не може зазнавати
втручання в його сімейне життя, крім
випадків, встановлених Конституцією
України.

Сім`я є природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН
про права дитини держава має
забезпечити, щоб дитина не розлучалася
з батьками всупереч їх бажанню, за
винятком випадків, коли за рішенням
суду буде встановлено, що таке
розлучення необхідне в якнайкращих
інтересах дитини.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
охорону дитинства» контакт з дитиною -
це реалізація матір'ю, батьком, іншими
членами сім'ї та родичами, у тому числі
тими, з якими дитина не проживає, права
на спілкування з дитиною, побачення
зазначених осіб з дитиною, а також
надання їм інформації про дитину або
дитині про таких осіб, якщо це не
суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що у даній
конкретній ситуації контакт з
біологічною матір'ю суперечить
інтересам дитини.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питанням соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.4 ст. 170 СК України при
задоволенні позову про відібрання
дитини від матері, батька без
позбавлення їх батьківських прав суд
вирішує питання про стягнення з них
аліментів на дитину.

У відповідності зі ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
стягує з відповідачки на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Керуючись ст. ст. 7, 150, 152, 155, 170, 180, 181,
182, 183, 184 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 174, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради до ОСОБА_1, третя особа
Маріупольська загальноосвітня
школа-інтернат I-II ступенів №2
Донецької обласної ради про відібрання
дитини у матері без позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів - задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у її матері ОСОБА_1 без
позбавлення її батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що зареєстрована у АДРЕСА_1, аліменти на
утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/4 частини з усіх видів її
заробітку щомісяця, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму, до досягнення
дитиною повнолітнього віку, починаючи
утримання з 24.01.2014 року, на користь
дитячого закладу, де перебуває дитина.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60
гривень.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Є.С.
Ікорська