Провадження № 2-о/127/644/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

при секретарі Чінаровій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 за участю
заінтересованої особи ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер батько заявника - ОСОБА_3,
про що відділом реєстрації актів
цивільного стану Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
в Книзі реєстрації смертей було
зроблено відповідний актовий запис 2127.
Після смерті мого батька відкрилась
спадщина на все належне йому майно, в
тому числі і на 1/3 частку
будинковолодіння № АДРЕСА_1 Вказану
частку будинководіння батько заявника
успадкував від свого батька, діда
заявника - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті ОСОБА_4
батько успадкував саме 1/3 частку цього
будинковолодіння - обов'язкова частка
спадщини, незалежно ід змісту заповіту,
оскільки на момент смерті діда батько
заявника був непрацездатним -
інвалідом 3 групи загального
захворювання безстроково. Відповідно
до цієї обставини ОСОБА_3 мав право на
обов'язкову частку спадкового майна у
відповідності до положень норм
Цивільного кодексу УРСР 1963р. У
дповідності до положень ст. 535 ЦК УРСР
1963 року неповнолітні або непрацездатні
діти спадкодавця (в тому числі
усиновлені), а також непрацездатні
дружина, батьки (усиновителі) і
утриманці померлого успадковують,
незалежно від змісту заповіту, не менше
двох третин частки, яка належала б
кожному з них при спадкоємстві за
законом (обов'язкова частка).
Аналізуючи цю норму закону, слід
зазначити, що розмір обов'язкової
частки ОСОБА_3 становить 1/3 частина від
всього спадкового майна.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав заяву, посилаючись
на обставини, викладені в ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не
заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
задоволення заяви з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько заявника
- ОСОБА_3, про що відділом реєстрації
актів цивільного стану Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області вчинено актовий
запис №2127.

Після смерті батька заявника
відкрилась спадщина на все належне
йому майно, в тому числі і на 1/3 частку
будинковолодіння № АДРЕСА_1

Вказану частку будинководіння ОСОБА_3
успадкував від свого батька ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_4 є
дідом заявника ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 успадкував
саме 1/3 частку будинковолодіння, що
становить обов'язкову частку спадщини,
незалежно від змісту заповіту, тому що
на момент смерті ОСОБА_4 батько
заявника ОСОБА_3 був непрацездатним -
інвалідом 3 групи загального
захворювання безстроково.

Відповідно до цієї обставини ОСОБА_3
мав право на обов'язкову частку
спадкового майна відповідно до
положень Цивільного кодексу УРСР 1963р.

Відповідно до положень ст. 535 ЦК УРСР 1963
року неповнолітні або непрацездатні
діти спадкодавця (в тому числі
усиновлені), а також непрацездатні
дружина, батьки (усиновителі) і
утриманці померлого успадковують,
незалежно від змісту заповіту, не менше
двох третин частки, яка належала б
кожному з них при спадкоємстві за
законом (обов'язкова частка).

З цієї норми закону слідує, що розмір
обов'язкової частки ОСОБА_3 становить 1/3
частина від всього спадкового майна :

у випадку відсутності заповіту,
єдиними спадкоємцями всього належного
ОСОБА_4 майна були б його обидва сини -
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, і їх частки були б
рівні - по ? частці;

відтак обов 'язкова частка ОСОБА_3
становить 2/3 частки від належних йому
за законом 1/2 частки - 1/3 частка всього
спадкового майна.

Відповідно до положень ст. ст. 548, 549 ЦК
України 1963 року ОСОБА_3 прийняв
спадщину шляхом фактичного вступлення
в управління та володіння спадковим
майном, що підтверджується довідкою з
квартального комітету «Корея 1» №334 від
22 квітня 2014 року, в якій зазначено, що
ОСОБА_3 дійсно постійно проживав з
будинку АДРЕСА_1 з дня його народження
ІНФОРМАЦІЯ_3 року і по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В матеріалах спадкової справи
№542/97 р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4 є заява від 30.09.1997 р. ОСОБА_3
про прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4.

Після прийняття спадщини і до дня
смерті ОСОБА_3 як фактичний власник 1/3
частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 не
оформив правовстановлюючих
документів на належну йому частку
будинковолодіння.

Незважаючи на цю обставину право
ОСОБА_3 на частку будинковолодіння по
АДРЕСА_1 не заперечувалось іншими
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до положень ст. 1268, 1269, 1270 ЦК
України 2004 року заявник ОСОБА_1 в межах
шестимісячного строку звернувся до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_3.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всього
належного ОСОБА_3 майна, оскільки його
сестра ОСОБА_2 відмовилась від своєї
частки майна після смерті батька
ОСОБА_3 на користь брата ОСОБА_1.

Після спливу шестимісячного строку
після смерті ОСОБА_3 заявник звернувся
за отриманням свідоцтва на право на
спадщину за законом на спадкове майно
належне його батькові ОСОБА_3.

07 квітня 2014 року державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори йому було надано
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій. Вказана постанова
мотивована тим, що згідно з рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 13.07.2010 року в цивільній справі №2-39/10
визнано право власності та виділено в
натурі частку будинку по АДРЕСА_1
ОСОБА_7 та ОСОБА_6. В зв'язку з тим, що в
рішенні не зазначено, які саме частки
виділені, і яка частка залишилась
належати померлому ОСОБА_4 (за
контекстом постанови слід розуміти
ОСОБА_3), а тому невідомий склад на
нинішній момент спадкового майна, на
яке претендує заявник. В зв'язку з цим,
вчинення будь-яких нотаріальних дій
щодо оформлення на користь ОСОБА_1
спадкового майна є неможливим.

Судовим рішенням не встановлено і не
закріплено розмір частки спадкового
майна кожного із спадкоємців майна
померлого ОСОБА_4.

За відсутності юридичного факту
закріплення за спадкоємцями ОСОБА_4
розміру часток належного кожному з них
спадкового майна нотаріус не може
встановити розмір часток кожного із
спадкоємців, зокрема і розмір частки та
склад спадкового майна, належного
ОСОБА_3.

А тому встановлення цього факту
можливе лише в судовому порядку.

Справа підлягає розгляду в
порядку окремого провадження, тому що
її вирішення не впливає на права та
інтереси інших спадкоємців.

Відповідно до положень ст. 256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення юридичних фактів, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб.

Від встановлення юридичного факту для
заявника ОСОБА_1 залежить нотаріальне
оформлення спадщини після смерті
батька ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.15, 16, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 535,
548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 4, 10, 60, 61,
212-215, 256 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що до складу
спадкового майна, належного ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., входить 1/3
частка будинковолодіння разом із
господарськими будівлями,
розташованого в АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя: