Справа № 359/6294/13-ц Головуючий у І
інстанції Яковлєва Л.В.Провадження №
22-ц/780/686/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 45
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги: Орган опіки та
піклування Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області, Орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області про
усунення перешкод в спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способів участі у вихованні дитини,
внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способів участі у вихованні дитини,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 15.08.2003
року по 16.03.2012 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася
донька ОСОБА_5.

17.01.2012 року між сторонами укладено
договір про здійснення батьківських
прав та виконання обов'язків.

Починаючи з літа 2012 року Відповідачем
порушуються умови договору,
створюються перешкоди у спілкуванні
позивача з дитиною, зокрема відповідач
не отримав згоди позивача на поїздку з
донькою до Парижу; відповідач
перешкоджає вільному спілкуванню
доньки з позивачем, в тому числі і їх
побаченням; відповідач не повідомляє
позивача про зміни в стані здоров'я
дитини, зміни в її фізичному,
моральному, духовному розвитку, чим
позбавляє можливості опікуватись
донькою.

Просив суд, усунути йому перешкоди у
спілкуванні з його донькою і її
вихованні, зобов'язавши відповідачку
не чинити перешкод у спілкуванні
батька з донькою, та виконувати Договір
про здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17.01.2012 року.
Визначити ОСОБА_2 наступні способи
участі у вихованні доньки та
спілкування з нею: проживати з донькою
за місцем проживання батька два рази на
місяць з п'ятниці по неділю; їздити з
донькою на відпочинок влітку під час
канікул не менше двох тижнів щороку;
проводити з донькою половину дня її
народження. Внести зміни в Договір про
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17.01.2012 року:
пункт 2 Договору викласти в редакції:
«Мати зобов'язана не перешкоджати
вільному спілкуванню доньки з батьком.
Якщо інше не буде узгоджено сторонами в
письмовій формі, батько буде мати змогу
підвозити доньку до школи не менше двох
тижнів на місяць. Батько має право
проживати з донькою за місцем його
проживання два рази на місяць з
п'ятниці по неділю»; доповнити Договір
пунктом 2-1 такого змісту: «Батько
проводить з донькою половину дня її
народження»; доповнити Договір пунктом
2-2 такого змісту: «Батько їздить з
донькою на відпочинок влітку під час
канікул не менше двох тижнів щороку».

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року, у задоволенні
вищезазначеного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15 серпня 2003 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась
донька ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно ч. 4 ст. 157 СК України, батьки
мають право укласти договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. Договір
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.
Той з батьків, хто проживає з дитиною у
разі його ухилення від виконання
договору зобов'язаний відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, завдану
другому з батьків.

17 січня 2012 року між сторонами було
укладено договір про здійснення
батьківських прав та виконання
обов'язків щодо їх спільної доньки
ОСОБА_5, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу (а.с. 10), згідно
якого мати зобов'язана не перешкоджати
вільному спілкуванню доньки ОСОБА_5 з
батьком. Якщо інше не буде узгоджено
сторонами у письмовій формі, батько
буде мати змогу підвозити доньку
ОСОБА_5 до школи не менше двох тижнів на
місяць. Крім цього, за наявності
бажання ОСОБА_5 та відповідних
побутових умов за місцем проживання
батька, ОСОБА_5 буде мешкати разом з
батьком не менше двох днів на тиждень;
батько зобов'язаний оплачувати витрати
на щорічну оздоровчу поїздку ОСОБА_5 до
моря в Україні або у європейській
країні, у супроводі будь-кого з батьків,
тривалістю не менше трьох тижнів. У
кожному випадку місце поїздки
погоджується між батьками; сторони
домовились, що під час проживання з
будь-яким із батьків, ОСОБА_5 може
виїхати за межі Київської області або
України лише після отримання на це
згоди другого з батьків. При цьому,
будь-які подорожі ОСОБА_5 з одним із
батьків здійснюються за умови її
бажання на це, а також відповідного
стану її здоров'я; будь-які заходи
медичного характеру по відношенню до
ОСОБА_5 повинні бути узгоджені між
батьками; за згодою сторін у період дії
договору зміни та доповнення до нього
вносяться шляхом укладення
додаткового договору, посвідченого
нотаріально. Таким же шляхом цей
договір може бути розірвано.
Одностороння відмова від виконання
договору або одностороння зміна його
умов не допускається. За відсутності
домовленості між сторонами, питання
зміни чи розірвання цього договору
вирішується в судовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 05 березня 2012 року, шлюб між
сторонами було розірвано (а.с. 7).

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 жовтня 2012 року, яке було
переглянуте 19 грудня 2012 року
апеляційним судом Київської області та
05 лютого 2013 року Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ та залишено без
змін, було визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_5 за місцем
проживання її матері ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 128-134).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
не надано жодних належних та
допустимих доказів щодо здійснення
відповідачкою перешкод у спілкуванні
ОСОБА_2 з дитиною, а також порушення
умов договору.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 вчиняє всі
належні дії передбачені Договором від
17.01.2012 року та як батько має можливість
приймати участь у вихованні доньки,
спілкуватися з нею та сприяти її
духовному і фізичному розвитку, що
підтверджується зокрема довідкою ТОВ
«Пластікс-Україна» від 08.07.2013 року про
те, що із заробітної плати позивача
перераховано кошти на рахунок ПП
«Спеціалізована школа «Тріумф» за
навчання ОСОБА_5 (а.с. 45); договором про
надання спортивно-оздоровчих послуг
від 09 квітня 2013 року, укладеного між
позивачем та ТОВ «Спорт-Стандарт», за
яким донька може відвідувати даний
заклад (а.с. 46-47).

Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов сім'ї, дітей №64
від 23.09.2013 року, відносини в родині
доброзичливі. Стосунки в родині
побудовані на взаємоповазі та
толерантності (а.с. 159-160).

Згідно показань свідка ОСОБА_7 у суді
першої інстанції, її мама ОСОБА_3 ніколи
не перешкоджала у спілкуванні ОСОБА_5 з
її батьком. Вважає, що для належного
виховання сестри потрібні як матір так
і батько.

Згідно показань ОСОБА_5, остання любить
обох батьків. Живе разом з матір'ю,
проте регулярно бачиться з батьком, а
саме: двічі на тиждень позивач
підвозить її до школи, на вихідні дні
дитина їздить до батька за місцем його
проживання, відвідує разом з батьком
концерти, кафе. Висловила бажання
їздити разом з батьком відпочивати та
проводити час разом і надалі.

Відповідно до висновку Бориспільської
районної державної адміністрації від
26.09.2013 року №7-46-3593, щодо участі батька у
вихованні дитини, орган опіки та
піклування Бориспільської
райдержадміністрації рекомендував
ОСОБА_2 порядок зустрічей з донькою, а
саме: кожні вихідні першого та третього
тижня місяця з п'ятниці 17.00 годин до
неділі 17.00 годин, за згодою дитини та
враховуючи стан її здоров'я, з
обов'язковим завчасним попередженням
матері дівчинки про свій візит.

Факт перешкоджання відповідачем у
спілкуванні позивача з донькою не
підтверджується і роздруківками
електронних листів.

Суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку про необґрунтованість та
недоведеність позовних вимог про
усунення перешкод у спілкуванні
позивача з донькою.

Також суд обґрунтовано прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог щодо визначення
способів участі у вихованні ОСОБА_5 та
спілкуванні з нею, проживання за місцем
проживання батька з 17.00 п'ятниці, після
занять у школі до 19.00 годин неділі без
присутності відповідача, їздити на
відпочинок влітку під час канікул не
менше двох тижнів щороку без
відповідача, оскільки такі способи
здійснення батьківських прав вже
зазначені у договорі укладеному між
сторонами.

Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону
дитинства», кожна дитина має право на
вільне висловлювання особистої думки,
формування власних поглядів, розвиток
власної суспільної активності,
отримання інформації, що відповідає її
віку.

Суд першої інстанції повно, всебічно та
об'єктивно дослідив всі зібрані у
справі докази, врахував права, інтереси
та думку самої ОСОБА_5, яка не
заперечувала побачень з батьком,
врахувавши вік дитини, яка може
висловлювати власну думку та бажання,
прийшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначені обставини судом першої
інстанції встановлені на підставі
пояснень сторін, свідків, дитини,
письмових доказів, яким суд дав належну
правову оцінку і прийшов до вірного
висновку про залишення позову без
задоволення, з врахуванням інтересів
дитини, сприяння її фізичному та
духовному розвитку за відсутності
перешкод у спілкуванні з нею позивача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: