У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

Коротуна В.М.,
Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про захист
прав споживачів, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 14 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 03 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ
«КБ «Надра»), публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») про захист прав
споживачів, посилаючись на те, що на
початку квітня 2013 року добровільно та
свідомо звернулася у Вижницьке
відділення ПАТ «КБ «Надра» з метою
отримання споживчого кредиту саме у
ПАТ «КБ «Надра».

Всі документи, а саме:
виписка-повідомлення до договору про
комплексне банківське обслуговування
ПАТ «КБ «Надра» від 05 квітня 2013
року; договір доручення від 05 квітня 2013
року; заява №
001-25752-050413 з додатком (графік платежів);
пам'ятка позичальника; таблиця
орієнтовних місячних платежів та їх
подорожчання; повідомлення про права у
сфері захисту персональних даних, які
їй надав для підпису працівник ПАТ «КБ
«Надра», вважала такими, що необхідні
для отримання кредиту саме у ПАТ «КБ
«Надра».

Однак, як виявилося пізніше, вона проти
своєї волі уклала договір споживчого
кредиту з ПАТ «Дельта Банк» на суму 13
тис. грн, а тому повернула на користь
ПАТ «Дельта банк» 12 741,00 грн, щоб закрити
кредитний договір, що підтверджується
квитанцією від 08 квітня 2013 року № к6/8/90.

30 листопада 2013 року ОСОБА_3 отримала
листа від ПАТ «Дельта Банк» про те, що
станом на 22 листопада 2013 року розмір
загальної заборгованості за кредитним
договором, укладеним між нею та ПАТ
«Дельта Банк» 05 квітня 2013 року №
001-25752-050413, складає 3 853 грн 60 коп.

ОСОБА_3 указувала на те, що наміру
укладати кредитний договір з ПАТ
«Дельта Банк» вона не мала, а тому цей
договір слід визнати недійсним,
оскільки її внутрішня воля була
спрямована на укладення правочину з
конкретним контрагентом, а саме :ПАТ
«КБ «Надра».

Договору від 05 квітня 2013 року №
001-25752-050413 не підписувала, а підписала
заяву від 05 квітня 2013 року № 001-25752-050413,
оскільки їй пояснили, що це необхідно
зробити, щоб отримати гроші.

На її запит ПАТ «КБ «Надра» повідомило,
що 07 червня 2012 року між ПАТ «КБ «Надра»
та ПАТ «Дельта Банк» укладено
договір-доручення «Про здійснення
інформаційно-консультаційної
діяльності в сфері споживчого
кредитування», у зв'язку з цим у
відділенні № 2506 ПАТ «КБ «Надра»
Чернівецьке РУ 05 квітня 2013 року між нею
та ПАТ «Дельта Банк» був укладений
кредитний договір від 05 квітня 2013 року
№ 001-25752-050413. Однак про вказаний
договір-доручення між банками від 07
червня 2012 року нічого не знала до
моменту отримання відповіді 09 грудня
2013 року, оскільки працівники ПАТ «КБ
«Надра» їй нічого не повідомляли.

ОСОБА_3 зазначала, що незаконними діями
посадових осіб відповідачів їй завдана
моральна шкода у розмірі 18 тис. грн.

Просила визнати кредитний договір від
05 квітня 2013 року №
001-25752-050413 недійсним, визнати
заборгованість за кредитним договором
від 05 квітня 2013 року № 001-25752-050413
безпідставною та стягнути з
відповідачів на її користь 18 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої неправомірними діями їх
посадових осіб.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 14
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 03 липня 2014
року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано заборгованість за кредитним
договором від 05 квітня 2013
року № 001-25752-050413, укладеним між АТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_3 у розмірі
5 818 грн 40 коп., безпідставною.

Вирішено питання про судові витрати на
користь держави.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що остання відповідно до ч. 2 ст. 1056
ЦК України відмовилася від одержання
кредиту в повному обсязі, про що
повідомила менеджера ПАТ «КБ «Надра»
ОСОБА_4, кредитні кошти з карткового
рахунка не знімала і не отримувала,
кошти в сумі 258 грн 50 коп. безпідставно
знято банком з поточного карткового
рахунка ОСОБА_3

Проте з такими висновками повністю
погодитися не можна.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності ‒? на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання його стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою‒?третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу саме в
момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України, у разі
якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання майна або вчинення
певної дії.

Законодавець пов'язує момент укладення
договору з моментом передання грошей у
випадку укладення договору позики (ст.
1046 ЦК України). Однак кредитний договір,
спір щодо якого вирішено у справі, є
укладеним з моменту досягнення його
сторонами у письмовій формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Установлено, що 05 квітня 2013 між ОСОБА_3
та ПАТ«Дельта Банк» укладено кредитний
договір № 001-25752-050413 на суму 13 тис. грн,
які банк повинен був нарахувати на
рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім'я
позивача у ПАТ «КБ «Надра», з подальшим
перерахуванням цих коштів на рахунок №
НОМЕР_2, який відкритий у ПАТ «КБ
«Надра».

Кошти в сумі 13 тис. грн надійшли на
відкритий ОСОБА_3 рахунок № НОМЕР_2.

ОСОБА_3 08 квітня 2013 року у касі ПАТ «КБ
«Надра» кошти в сумі 13 тис. грн
відмовилася отримувати та передала
кредитну картку касиру. Касиром банку
кошти в сумі 12 741 грн 50 коп. були
перераховані ПАТ «Дельта Банк» для
погашення заборгованості за кредитним
договором від 05 квітня 2013
року № 001-25752-050413, а кредитна картка
розрізана.

08 квітня 2013 року кошти у сумі 258 грн. 50
коп. зняті банком шляхом списання з
поточного карткового рахунка ОСОБА_3 на
оплату комісії за поповнення рахунка
та за закриття поточного рахунка у сумі
135 грн, відповідно до договору про
комплексне банківське обслуговування
ПАТ «КБ «Надра» та страхового платежу в
сумі 123 грн 50 коп. на підставі договору
доручення від 05 квітня 2013 року.

За заявою ОСОБА_3 її картковий рахунок
закрито.

Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України
позичальник має право відмовитися від
одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитодавця до встановленого
договором строку його надання, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон) договір про надання споживчого
кредиту укладається у письмовій формі,
один з оригіналів якого передається
споживачеві. Обов'язок доведення того,
що один з оригіналів договору був
переданий споживачеві, покладається на
кредитодавця.

Споживач має право протягом
чотирнадцяти календарних днів
відкликати свою згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без пояснення причин. Перебіг
цього строку розпочинається з моменту
передачі споживачеві примірника
укладеного договору (п. 6 ст. 11
Закону).

Відкликання згоди оформлюється
письмовим повідомленням, яке споживач
зобов'язаний подати особисто чи через
уповноваженого представника або
надіслати кредитодавцю до закінчення
строку, зазначеного в абзаці першому
цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач повинен одночасно
повернути кредитодавцю кошти або
товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за
період між моментом одержання коштів
та моментом їх повернення за ставкою,
встановленою в договорі.

Таким чином, Законом передбачено право
споживача відмовитись в
односторонньому порядку від
укладеного кредитного договору
протягом 14 днів з моменту отримання
копії примірника договору.

Однак реалізація вказаного права
споживача і припинення дії кредитного
договору можливі за умови дотримання
споживачем трьох умов, передбачених
законом, а саме: подача письмового
повідомлення кредитодавцю про відмову
від кредитного договору в строки,
встановлені законом; одночасного
/разом з відкликанням згоди/ повернення
виданого кредиту або отриманого товару
за договором; сплати нарахованих
процентів, які були нараховані банком
за весь час користування грошовими
коштами.

Вирішуючи спір, суд на вказане уваги не
звернув, не дотримався встановленого
ст. 212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; доводи
відповідачів суд належним чином не
перевірив та не навів факти, які б
спростували ці доводи, та, взявши до
уваги лише пояснення та докази, надані
позивачем, дійшов передчасного
висновку про часткове задоволення
заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, та дійшов до передчасного
висновку про залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами в повному
обсязі не встановлені, судові рішення
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області
від 14 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 03 липня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

В.М.
Коротун

О.В.
Ступак

І.К.
Парінова