Справа № 452/3616/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" листопада 2014 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука І.С.

при секретарі Ковалець Г.І.,

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Самбірської державної нотаріальної контори про визнання недійсним ( скасування ) свідоцтва про право на спадщину за заповітом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа Самбірська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що відповідач є власником будинку № 3 по вул. Граничній, що в м. Самборі, який успадкував у 2000 році після смерті батька ОСОБА_5 Вважають, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане відповідачу є незаконним із слідуючих підстав:

Відповідач успадкував житловий будинок, що складається із трьох кімнат кухні, гаражу, розташований на земельній ділянці площею 427 кв. м, що належав померлому на підставі договору купівлі - продажу. Згідно зазначеного договору померлий ОСОБА_5 купив деревяний будинок та сарай. Вважають, що відповідач міг успадкувати лише однокімнатний житловий будинок по вул. Гранична № 3 у м. Самборі, тобто нотаріус при видачі спірного спадкового свідоцтва належним чином не перевірив склад спадкового майна та правовстановлюючих документів на вказане майно. Вказаний будинок було переобладнано батьком відповідача, однак вважають, що таке переобладнання було незаконним. Сарай було переобладнано в кімнату. ОСОБА_5 не отримав свідоцтва про право власності на будинок. Спірним свідоцтвом про право на спадщину порушено їхні права на сарай, який належить до їхнього будинку № 5 по вул. Граничній, у м. Самборі, що підтверджується Схем-планом садибної ділянки від 01 березня 1945 року, де вказано, що по вул. Граничній на садибній ділянці знаходиться будинок та сарай. Своїми протиправними діями відповідач порушує їхні права на сарай, самочинною прибудовою порушив нормативні санітарні та протипожежні розриви між їхніми будинками та самочинно збудованою верандою, порушує їх права на земельну ділянку для обслуговування їхнього будинку.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали та пояснили, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 березня 2000 року видане державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори відповідачу ОСОБА_4 суперечить правовстановлюючим документам на нерухоме майно, а правовстановлюючі документи не могли бути підставою для вчинення нотаріальних дій, зокрема для видачі свідоцтва про спадщину. Будівля в якій на даний час проживає відповідач ОСОБА_4 по розмірах висоті приміщень, ширині, матеріалу стін повністю відповідає сараю, який належить до їхнього будинку і істотно відрізняється від параметрів будівлі № 3 по вул. Граничній, яку насправді купив батько відповідача. Просять визнати недійсним ( скасувати) свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 березня 2000 року, виданого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відповідачу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-447.

Відповідач ОСОБА_4 позову не визнав та пояснив, що є власником житлового будинку № 3 по вул. Гранична що в м. Самборі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Самбірською державною нотаріальною конторою 27 березня 2000 року. Будинок успадкував після смерті батька ОСОБА_5, який помер 24 травня 1999 року. Батькові будинок належав на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та виконкомом Самбірської міської ради. Згідно договору батько купив будинок та сарай по вул. Гранична № 3 на земельній ділянці площею 488 кв. м. Сарай і житловий будинок були суміжними будівлями. Ніколи сарай не відносився до будівлі № 5 по вул. Граничній, сараєм користувався тільки його батько. У 1976 році сарай було переобладнано на житлову кімнату і кухню і з того часу сараю не має. Про те, що батько користується сараєм і про те, що сарай було переобладнано позивачі бачили ще у 1976 році. В той час проживали у будинку ще їхні батьки, ніхто ніколи ніяких претензій не предявляв. Дійсно переобладнаний будинок було прийнято в експлуатацію після смерті батька, однак заяву подавав батько, вважає позов безпідставним і просить у позові відмовити.

Представник третьої особи - державний нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори позову не визнав та пояснив, що відповідно до заповіту ОСОБА_5 Я Т. спадкоємцю ОСОБА_4 відповідачу по справі було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. На час оформлення спадщини спадкоємцем було предявлено всі правовстановлюючі документи і спадщину оформлено на законних підставах. Підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину по заповіту не має.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками будинковолодіння по вул. Гранична № 5, що в м. Самборі в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 22.04.1996 року. ОСОБА_4 є власником житлового будинку № 3 по вул. Гранична що в м. Самборі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Самбірською державною нотаріальною конторою 27 березня 2000 року за реєстровим № 2-447, після смерті батька ОСОБА_5 Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку, який має три кімнати та одну кухню, жилою площею 50.6 кв. м., гаражу, що знаходиться в м. Самборі по вул. Граничній №3, розташованого на земельній ділянці площею 427 кв. м., належного померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Самбірською державною нотаріальною конторою 13 вересня 1957 року за реєстром № 8911 та зареєстрованого в Самбірськомі бюро технічної інвентаризації 24 вересня 1957 року під № 1412.

ОСОБА_5 набув право власності на будинковолодіння по вул. Гранична №3 в м. Самборі на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та виконкомом Самбірської міської ради, посвідченого Самбірською державною нотаріальною конторою 13.09.1957 року за реєстровим номером 8911. Згідно вказаного договору ОСОБА_5 купив деревяний житловий будинок та сарай. Вказане підтверджується зведеним оціночним актом по будинковолодінню № 3 у якому вказано, що дійсна вартість будинку 4980 рублів, вартість сараю 730 рублів.

Із генерального плану ( схеми ) будинковолодіння № 3 по вул. Гранична, що в м. Самборі, виготовленого Самбірським МБТІ 20.01.1951 року вбачається, що до будинковолодіння належить житловий будинок, сарай та вбиральня. Сарай межує із житловим будинком спільною стіною.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради депутатів трудящих № 284 від 28.06.1957 року ОСОБА_5 продано деревяний жилий будинок та сарай, який розташований на земельній ділянці розміром 488 кв. м, що закріплена за житловим будинком № 3 по вул. Граничній, що в м. Самборі.

У 1976 році сарай переобладнано у житлову кімнату і кухню, що підтверджено поверховим планом на будинок Самбірського МБТІ від 12.05.1976 року. Отже судом встановлено, що з 1976 року сарай не існує. З того часу претензій до ОСОБА_5 ніхто не предявляв. Як до 1976 року сараєм користувався ОСОБА_5, так і після переобладнання користувався він.

Посилання позивачів на те, що відповідно схеми-плану садибної ділянки по вул. Граничній №5 у м. Самборі від 01.03.1945 року до їхнього будинковолодіння належав сарай, суд не приймає до уваги, так як до 1947 року будинковолодіння по вул. Граничній № 5 було одне ціле. Після 1947 року житлові будинки було розєднано на № 3 та № 5. Будинковолодіння № 3 разом із сараєм і вбиральнею продано ОСОБА_5

Із матеріалів інвентаризаційної справи житлового будинку по вул. Гранична № 5 в м. Самборі, оглянутих в судовому засіданні ( а.с 56 ін.сп.) вбачається, що житловий будинок № 5 по вул. Гринична, що в м. Самборі має допоміжне приміщення - підвал.

У інвентаризаційній справі на будинок № 3 по вул. Гранична, що в м. Самборі ( а.с. 26.ін.сп.) мається зведений здаточний акт по домоволодінню № 3 складеного 31 липня 1947 року, в якому вказано, що домоволодіння № 3 складається із жилого будинку, веранди, сараю та вбиральні.

Вказане підтверджено і актом загального огляду житлового будинку № 5 по вул. Гранична в м. Самборі від 01.11.1982року.

Отже позивачі не були власниками спірного сараю.

Відповідно до рішення виконкому Самбірської міської № 208 від 19.05.1988 року ОСОБА_5 дано дозвіл на капітальний ремонт будинку з частковою заміною деревяних стін на цегляні. 03.05. 1999 року ОСОБА_5 видано технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду вул. Гранична №3, в якому зазначено, що будинок складається із трьох житлових кімнат. Крім того добудована кімната, кухня, веранда та побудовано гараж.

17.05.1999 року ОСОБА_5 звернувся до Самбірської міської ради із заявою про прийняття в експлуатацію переобладнаного будинку.

24 травня 1999 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 123681. Рішення про прийняття в експлуатацію будинку виконавчим комітетом Самбірської міської Ради прийняте на померлу особу і постановою Самбірського міськрайонного суду від 15.06.2010 року скасовано.

Однак при оформленні спадщини по заповіту ніяких порушень не виявлено. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 11/2000, спадкодавця ОСОБА_5, який помер 24 травня 1999 року вбачається, що при оформленні спадщини спадкоємцем було предявлено такі документи: заява про видачу свідоцтва про право на спадщину, копія свідоцтва про смерть, довідка про склад сімї, заповіт, договір купівлі-продажу, рішення виконкому, довідка-характеристика будинковолодіння, довідка архіву. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним при порушенні у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, що в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачі не довели тих обставин на які посилалися, як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування цих вимог, не спростували тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обовязком відповідно до засад змагальності і процесу за ст. 10 ЦПК України.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 57,59 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Самбірської державної нотаріальної контори про визнання недійсним ( скасування ) свідоцтва про право на спадщину за заповітом - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.С.Марчук

Довідка: Рішення не набрало законної сили.

Суддя І.С.Марчук