Справа 688/22/14-ц
№ 2/688/94/14
Рішення

Іменем України

18 лютого 2014 року Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області у складі:

головуючого-судді
Колодяжного С.Ю.

при секретарі
Гавриловій Н.К.

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Шепетівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, сплачених
за проведення судової
будівельно-технічної експертизи,

встановив:

ОСОБА_4 09.01.2014 року звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів
в сумі 2500 грн., сплачених за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи. Свої позовні вимоги він
мотивує тим, що при розгляді
Шепетівським міськрайонним судом
Хмельницької області цивільної справи
№ 2220/159/2012, за його клопотанням ухвалою
суду від 22.11.2012 року було призначено
судову будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено приватному
експерту ОСОБА_2, оплату - покладено на
нього. 06.12.2012 року між ним та експертом
було укладено договір № 11-12/12 про
проведення судової експертизи, за яким
відповідач взяв на себе зобов'язання
провести судово-будівельну експертизу
і надати суду висновок експерта,
оформлений відповідно до Закону
України «Про судову експертизу». На
виконання п.2.1 договору він здійснив
попередню оплату (авансування) робіт з
проведення експертизи, сплативши 2500
грн. Проте, експерт ОСОБА_2 свої
зобов'язання за договором не виконав,
оскільки в наданому суду документі -
висновку експерта від 14.12.2012 року
відсутній підпис відповідача щодо
попередження його про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, що не відповідає вимогам
Закону України «Про судову
експертизу», а також п.4 ст.147 ЦПК
України і п.4.14 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.
Дані обставини підтверджуються
рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 10.06.2013 року у
вказаній справі. З огляду на
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, вважає, що сплачені ним
кошти за проведення експертизи
підлягають поверненню в повному
обсязі. Зазначає, що його представник
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою про повернення сплаченої
суми коштів, однак ОСОБА_2 такої вимоги
не виконав, коштів не повернув.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, посилаючись
на мотиви такого та доповнила, що
згідно ст.12 Закону України «Про судову
експертизу» судовий експерт
зобов'язаний провести повне
дослідження і дати обґрунтований і
об'єктивний письмовий висновок. Однак,
як свідчить висновок експерта,
відповідач надав відповідь лише на
одне питання із шести, які були судом
винесені на вирішення експерта. Також
відповідачем не обґрунтовано
твердження, що решту питань
знаходяться поза межами прав експерта.
Крім того, відмітила, що з огляду на
положення Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.07.1996 року № 710
«Про затвердження Інструкції про
порядок і розміри компенсації
(відшкодування) витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до
органів досудового розслідування,
прокуратури, суду або до органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованим
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів», згідно яких
вартість однієї експертогодини
складає від 31,3 грн. до 47 грн., визначена
експертом і сплачена позивачем
вартість робіт за проведення
експертизи є явно завищеною. Просить
позов задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечили, зазначивши, що ОСОБА_2 свої
зобов'язання за договором про
проведення судової експертизи № 11-12/12
від 06.12.2012 року виконав, провів судову
будівельну-технічну експертизу і на
виконання ухвали суду від 22.11.2012 року
надав належний висновок експерта, який
відповідає вимогам чинного
законодавства України. Зазначили, що
експертом дотримано вимоги, які
ставляться до висновку експерта і
визначені в Інструкції про призначення
та проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженій
Наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998 року № 53/5, зокрема, висновок
від 14.12.2012 року в заключній частині
засвідчений підписом експерта і його
печаткою, а у вступній частині висновку
зазначено, що експерт попереджений про
кримінальну відповідальність за
ст.ст.384, 385 КК України. При цьому,
вважають, що окремого підпису експерта
під таким попередженням закон не
вимагає. Крім того, згідно ухвали про
призначення експертизи від 22.11.2012 року,
яка є обов'язковою для виконання,
експерт також попереджений про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивого висновку та за
відмову без поважних причин від дачі
висновку. Відмітили, що висновок
експерта не є обов'язковим для суду і
оцінюється ним, як і інші докази, за
ст.212 ЦПК України. Чому в рішенні суду
від 02.03.2013 року відсутнє посилання на
спірний висновок і мотивація незгоди з
таким експертові не відомо. Вважають
також безпідставними посилання
позивача на те, що дослідження
проведено не в повному обсязі і
експертом не надано відповіді на
більшість питань експертизи, а також,
що вартість робіт за проведення
експертизи є явно завищеною, чому
просять в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної справи та
справи №2220/159/2012, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області перебувала
цивільна справа № 2220/159/2012 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Шепетівська
міська рада, управління Держкомзему в
м.Шепетівка Хмельницької області,
інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, Хмельницька
регіональна філія Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом знесення самочинно побудованих
споруд.

В процесі розгляду вказаної
справи, за клопотанням позивача ОСОБА_4
(а.с. 64), ухвалою суду від 22.11.2012 року було
призначено будівельно-технічну
експертизу, проведення якої доручено
приватному експерту ОСОБА_2 Витрати по
оплаті проведення експертизи судом
покладено на ОСОБА_4 (а.с. 4-5).

06.12.2012 року між ОСОБА_4 та експертом
ОСОБА_2 було укладено договір № 11-12/12
про проведення судової експертизи (а.с.
81), за яким відповідач взяв на себе
зобов'язання провести
судово-будівельну експертизу згідно
ухвали суду від 22.11.2012 року і надати
суду висновок експерта, оформлений
відповідно до Закону України «Про
судову експертизу», а позивач
зобов'язувався провести попередню
оплату, яка погоджена сторонами в
розмірі 2500 грн.

Як вбачається з квитанції 1951.67.1 від
05.12.2012 року (а.с. 65), ОСОБА_4 згідно
рахунку №10 від 06.11.2012 року (а.с. 66) на
виконання зазначеного договору про
проведення судової експертизи сплатив
ОСОБА_2 2500 грн.

Відповідно до ст.143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі. Якщо сторони
домовилися про залучення експертами
певних осіб, суд повинен призначити їх
відповідно до цієї домовленості.

Згідно ч.2 ст.86 ЦПК України кошти на
оплату судової експертизи вносяться
стороною, яка заявила клопотання про
проведення експертизи. У разі неоплати
судової експертизи у встановлений
судом строк суд скасовує ухвалу про
призначення судової експертизи.

Таким чином, ОСОБА_4, як сторона у
цивільній справі (позивач) скористався
своїм процесуальним правом щодо
призначення та проведення експертизи
та сплатив її вартість згідно ухвали
суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст.11 цього
Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ч.1 ст.626 договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст.906 ЦК України збитки, завдані
замовнику невиконанням або неналежним
виконанням договору про надання послуг
за плату, підлягають відшкодуванню
виконавцем, у разі наявності його вини,
у повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором. Виконавець,
який порушив договір про надання
послуг за плату при здійсненні ним
підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не
доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної
сили, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні,
експерт ОСОБА_2 на виконання договору
про проведення судової експертизи №
11-12/12 від 06.12.2012 року провів судову
будівельно-технічну експертизу, про що
зазначено в рішенні апеляційного суду
Хмельницької області від 10.06.2013 року
(а.с. 48-53), і надав суду висновок експерта
№ 11-12/12 від 14.12.2012 року (а.с. 9-15), чим
виконав ухвалу суду від 22.11.2012 року про
призначення експертизи, а також свої
зобов'язання перед замовником ОСОБА_4

При цьому, суд не бере до уваги доводи
позивача про те, що вказаний висновок
експерта не відповідає вимогам
законодавства, оскільки в такому
відсутній підпис відповідача щодо
попередження його про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, виходячи з наступного.

Статтею 4 Закону України «Про судову
експертизу» визначено, що незалежність
судового експерта та правильність
його висновку забезпечуються, зокрема,
кримінальною відповідальністю
судового експерта за дачу свідомо
неправдивого висновку та відмову без
поважних причин від виконання
покладених на нього обов'язків.

У відповідності до вимог ч.4 ст.147 ЦПК
України у висновку експерта
обов'язково повинно бути зазначено, що
його попереджено про відповідальність
за завідомо неправдивий висновок та за
відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків.

Розділом 4 Інструкції про призначення
та проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998 року № 53/5 (далі - Інструкція)
регламентовано організацію проведення
експертиз (досліджень) та оформлення їх
результатів.

Так, згідно п.4.13 Інструкції (в редакції,
що діяла на час проведення експертизи)
у вступній частині висновку експерта
зазначається попередження експерта
про кримінальну відповідальність за
надання завідомо неправдивого
висновку за ст.384 КК України (в
необхідних випадках - за відмову від
надання висновку за ст.385 КК України).

Відповідно до п.4.16 Інструкції висновок
експерта (експертів) оформлюється на
бланку експертної установи і
підписується експертом (експертами),
який проводив дослідження. Підписи у
заключній частині засвідчуються
відбитком печатки експертної установи
на кожній сторінці тексту заключних
висновків. Якщо експерт не є
працівником державної спеціалізованої
установи і працює на професійній
основі самостійно, він засвідчує
наданий ним висновок своїм підписом і
печаткою із зазначенням
ідентифікаційного номеру.

Таким чином, законодавство не містить
вимоги щодо особистого підпису
експерта під зазначенням у вступній
частині висновку, що він повідомлений
про кримінальну відповідальність за
ст.ст. 384, 385 КК України.

Як видно із висновку експерта № 11-12/12
від 14.12.2012 року, у вступній частині
такого на аркуші 2 зазначено, що експерт
повідомлений про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, висновок засвідчено підписом
експерта ОСОБА_2 і його печаткою, що
відповідає вказаним вимогам
законодавства.

Крім цього, згідно ухвали від 22.11.2012
року, експерт ОСОБА_2 був попереджений
про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивого висновку та
за відмову без поважних причин від дачі
висновку судом, який доручав йому
проведення експертизи.

З огляду на наведене, суд вважає, що
посилання в рішенні апеляційного суду
Хмельницької області від 10.06.2013 року на
відсутність у висновку експерта
відомостей щодо попередження експерта
про кримінальну відповідальність не є
підтвердженням невиконання експертом
своїх зобов'язань щодо проведення
експертизи.

Згідно вказаного рішення апеляційного
суду, рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області у справі №2220/159/2012 було змінено
в частині стягнення судових витрат -
витрати, що підлягали стягненню на
користь позивача ОСОБА_4 зменшені на 2500
грн., зокрема, в у зв'язку з тим, що в
рішенні суду першої інстанції було
відсутнє посилання на висновок
будівельно-технічної експертизи №
11-12/12 від 14.12.2012 року.

Відповідно до положень ч.6 і ч.7 ст.147 ЦПК
України висновок експерта не є
обов'язковим для суду і оцінюється
судом за правилами, встановленими ст.212
цього Кодексу (тобто за правилами
оцінки доказів). Незгода суду з
висновком експерта повинна бути
мотивована в рішенні або ухвалі.

Разом з тим, відсутність посилання в
рішенні суду від 02.03.2013 року на спірний
висновок експерта і відсутність
мотивації суду щодо незгоди з цим
висновком допущені не з вини
відповідача і не вказують на
невиконання ним своїх зобов'язань щодо
проведення експертизи.

Згідно ст.12 Закону України «Про судову
експертизу» судовий експерт
зобов'язаний провести повне
дослідження і дати обгрутований і
об'єктивний письмовий висновок.

Посилання позивача на ту обставину, що
експертне дослідження проведене
неповно, так як експертом надана
відповідь лише на одне питання, є
безпідставним і спростовується
поясненнями відповідача та
дослідженими матеріалами справи.

Так, ухвалою суду від 22.11.2012 року про
призначення експертизи на вирішення
експерта поставлено шість питань. Дані
питання були сформульовані саме ОСОБА_4
при подачі клопотання про призначення
експертизи, а відтак, без змін
викладені у вказаній ухвалі.

Згідно висновку експерта № 11-12/12 від
14.12.2012 року, ОСОБА_2 дав відповідь на три
питання, згрупувавши при цьому
дослідження по першому і третьому
питаннях, оскільки такі є
взаємопов'язаними, що відповідає п.4.13
Інструкції.

Щодо четвертого, п'ятого і шостого
питань, то, на думку суду, експерт
підставно вказав про неможливість
надання висновку по цих питаннях,
зазначивши, що вони знаходяться поза
межами прав експерта, оскільки є
питаннями права.

Якщо з одних питань експерт може дати
відповідь, а з інших є підстави для
повідомлення про неможливість
надання висновку, складається один
документ - висновок експерта (п.4.21
Інструкції), що і було зроблено
експертом.

Окрім цього, суд звертає увагу, що
згідно ст.4 Закону України «Про судову
експертизу» правильність висновку
судового експерта забезпечується в
тому числі можливістю призначення
повторної судової експертизи, а
відповідно до ст.150 ЦПК якщо висновок
експерта буде визнано неповним або
неясним, судом може бути призначена
додаткова експертиза, яка доручається
тому самому або іншому експерту
(експертам); якщо висновок експерта
буде визнано необґрунтованим або
таким, що суперечить іншим матеріалам
справи або викликає сумніви в його
правильності, судом може бути
призначена повторна експертиза, яка
доручається іншому експертові
(експертам). Однак, ОСОБА_4 про
проведення повторної чи додаткової
експертизи не звертався.

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні також і доводи
позивача про те, що визначена експертом
вартість робіт за проведення
експертизи у 2500 грн. є явно завищеною,
оскільки ОСОБА_4 погодився з такою
сумою оплати за проведення експертизи,
підписавши договір від 06.12.2012 року про
проведення експертизи і сплативши
вказану суму експертові.

Щодо постанови Кабінету Міністрів
України від 01.07.1996 року № 710 «Про
затвердження Інструкції про порядок і
розміри компенсації (відшкодування)
витрат та виплати винагороди особам, що
викликаються до органів досудового
розслідування, прокуратури, суду або до
органів, у провадженні яких
перебувають справи про
адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованим
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів», згідно якої
вартість однієї експертогодини
складає від 31,3 грн. до 47 грн., на яку
посилається представник позивача, то
вона стосується працівників державних
спеціалізованих установ судових
експертиз, тоді як ОСОБА_2 працює
самостійно, є приватним підприємцем і
здійснює свою діяльність на договірних
засадах, а отже, вартість його послуг є
також договірною, визначається
договором із замовником.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного та оцінюючи
досліджені у справі докази, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено невиконання чи неналежного
виконання експертом умов договору про
проведення судової експертизи, а отже
підстав для повернення позивачеві
грошових коштів, сплачених ним за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи немає,
оскільки ухвала суду про призначення
експертизи та умови договору виконані
відповідачем в повному обсязі,
експертом надано належний висновок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, сплачених за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області.

Суддя:

Оригінал рішення.