У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос», треті особи:
відділ Держземагенства у
Калинівському районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Калинівського районного управління
юстиції, про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки за касаційною
скаргою сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Колос» на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 8 квітня 2014 року, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з указаним позовом, в якому
просила визнати недійсним договір
оренди землі, підписаний між нею та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «Колос» (далі - СВК
«Колос») та зареєстрований 22 жовтня 2012
року у відділі Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області за № 05714, витребувати у
СВК «Колос» та повернути у її власність
земельну ділянку площею 2,2037 га,
кадастровий № 070000174, яка
розташована на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області та належить їй на
підставі державного акта серії ЯЖ №
271588, зареєстрованого 1 вересня 2009 року в
книзі державних актів за № 33.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 6
травня 2011 року між нею та відповідачем
був підписаний договір оренди
земельної ділянки площею 2,2037 га.
Зазначала, що вказаний договір є
недійсним, оскільки при його укладенні
сторонами не було погоджено всі
істотні умови договору, передбачені ст.
15 Закону України «Про оренду землі»,
зокрема, щодо об'єкта оренди, а також
відсутні такі невід'ємні частини
договору, як план або схема земельної
ділянки, визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), чим
порушено її право. Таким чином,
оскільки відповідач користується
земельною ділянкою без достатньої
правової підстави, просила витребувати
її у СВК «Колос».

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 4 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 8 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
№ 210, укладений між ОСОБА_1 та СВК
«Колос», зареєстрований у відділі
Держкомзему у Калинівському районі від
22 жовтня 2012 року за № 05714.

Витребувано у СВК «Колос» та повернуто
у власність ОСОБА_1 земельну ділянку №
101-1, кадастровий № 070000174,
розташовану на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області, площею 2,2037 га, що
належить ОСОБА_1 на підставі державного
акту серії ЯЖ №271588, зареєстрованого в
книзі державних актів за № 33 від 1
вересня 2009 року .

У касаційній скарзі
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Колос», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати, залишити
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив із того, що
відбулась фактична передача земельної
ділянки позивачем в оренду
відповідачу, а тому відсутність акту
виносу в натуру меж земельної ділянки
не може бути підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним,
оскільки спірна ділянка
використовується в єдиному масиві з
іншими ділянками співвласників
земельних паїв. Крім того, відповідач,
за умовами договору, не зобов'язався
виготовляти документацію із
землеустрою по встановленню меж
орендованої земельної ділянки паю в
натурі на місцевості та пов'язаних з
цим інших документів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, виходив із того, що між сторонами
при укладенні договору оренди
земельної ділянки не були погоджені
всі істотні умови, тобто оспорюваний
договір укладено з порушенням вимог
Закону України «Про оренду землі», а
саме відсутня інформація про об'єкт
оренди, яка дозволяє ідентифікувати
предмет даного договору.

Проте погодитися з таким висновком
суду апеляційної інстанції не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 цього Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання про те, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Рішення апеляційного суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» в редакції, що діяла на
момент укладення спірного договору,
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

З матеріалів справи убачається, що у п.
п. 1, 2 оспорюваного договору зазначено,
що ОСОБА_1 надає, а СВК «Колос» приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Кіровської сільської ради
Калинівського р-ну Вінницької області,
кадастровий номер :07:000:0174, згідно
державного акту серії ЯЖ № 271588 від 1
вересня 2009 року, загальною площею 2,2037
га.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції, з урахування
наведеного, дійшов правильного
висновку про недоведеність позивачем
порушення її прав з боку відповідача як
при укладенні так і при виконанні
оспорюваного договору оренди
земельної ділянки.

Такий висновок суду першої інстанції є
обґрунтованим, при встановленні
зазначених фактів судом не було
порушено норм цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовано норми
матеріального права.

Посилання апеляційного суду на те, що
фактично відбулась передача
правовстановлюючих документів, а не
земельної ділянки, є безпідставним.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
дійшов невірного висновку про визнання
договору оренди недійсним у зв'язку з
тим, що в оспорюваному договорі
відсутня істотна умова - об'єкт оренди.

Таким чином, апеляційний суд,
безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст.
344 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 8 квітня 2014 року скасувати,
рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 4 березня 2014
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко