Справа № 336/6188/14-ц
Провадження № 2/336/2750/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Наумова О.О.,

при секретарі
Сергієнко
С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в позовній заяві
зазначає, що 09.11.2013 року, приблизно о 16-40
годині на пішохідному переході в
районі опори освітлення №11 по вулиці
Краснова на нього був здійснений наїзд
автомобілем «Сітроєн» державний номер
НОМЕР_3, за кермом якого знаходився
водій ОСОБА_2 В результаті ДТП позивачу
були заподіяни тілесні ушкодження, а
саме: СТ, черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, відкритий уламчатий
перелом б/бердової кістки в с/з зі
зміщенням фрагментів. З 09.11.2013 року по
27.11.2013 року він знаходився на лікуванні
у відділені травматології та
політравми Міської клінічної лікарні
екстреної та швидкої медичної допомоги
м. Запоріжжя. Під час лікування
позивачем були ліки, набір титанових
конструкцій для інтрамедуляторного
остеосинтезу, отже його витрати на
лікування в Міській клінічній лікарні
екстреної та швидкої медичної допомоги
м. Запоріжжя на загальну суму склала 10
561, 31 грн.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 05.06.2014 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України та
призначено покарання у вигляді 2 років
обмеження волі, з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 6 місяців. У відповідності з
ст.75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від
відбування основного покарання, з
іспитовим строком на 1 рік. На підставі
пункту «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014
року ОСОБА_2 звільнено від призначеного
за цим вироком покарання. Цивільний
позов, заявлений ОСОБА_1 залишено без
розгляду, роз'яснено при цьому
цивільному позивачу, що він має право
звернутись з цим позовом в порядку
цивільного судочинства без оплати
судового збору після закінчення
процесу страхового відшкодування.

Згідно полісу №АВ/ 8294828 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який був
укладений 22.11.2012 року між відповідачем
по справі - ОСОБА_2 та Товариством з
додатковою відповідальністю страховою
компанією «КРЕДО», страхова компанія в
липні 2014 року виплатила ОСОБА_1 шкоду,
яка була заподіяна відповідачем в сумі
10 584, 29 грн.

Отже, позивач просить стягнути з ОСОБА_2
на його користь 500,00 гривень
матеріальних збитків, а саме розмір
франшизи згідно №АВ/ 8294828 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Крім матеріальної шкоди, відповідачем
позивачу ОСОБА_1. спричинена моральна
шкоди, яка складає 50 000,00 грн.

Позивача в судове засідання не
з'явився, згідно заяви не заперечує
проти винесення заочного рішення по
справі, підтримує заявлені позовні
вимоги (а.с.41).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового засідання (03.09.2014 року, 17.09.2014
року, 24.09.2014 року, 09.10.2014 року та 17.10.2014
року) повідомлявся належним чином за
адресою реєстрації, підтвердженою
безпосередньо перед відкриттям
провадження у справі, що вбачається з
матеріалів справи, про причини своєї
неявки суд не повідомив, заяв,
клопотань та заперечень проти позову
не надав (а.с.32-33,46-47, 48-49). В зв'язку із
чим, причина неявки відповідача
визнана судом неповажною.

У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд, враховуючи думку
позивача, вважає за можливе ухвалити
заочне рішення на підставі наявних в
справі доказів.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у зв'язку із неявкою
в судове засідання всіх осіб, які
беруть участь у справі, не здійснюється
згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлені
наступні факти, обставини та
правовідносини, які регулюються ЦК
України.

Судом встановлено, що 09.11.2013 року,
приблизно о 16-40 годині, ОСОБА_2,
рухаючись по вулиці М.Краснова в
м.Запоріжжя біля будинку опори
освітлення №11, в порушення п.18.4 Правил
дорожнього руху України, згідно з яким:
«якщо перед нерегульованим пішохідним
переходом зменшує швидкість чи
зупинився транспортний засіб, водії
інших транспортних засобів, що
рухаються по сусідніх смугах, повинні
зменшити швидкість, а при необхідності
зупинитися і можуть продовжити рух
лише переконавшись, що на пішохідному
переході немає пішоходів, для яких може
бути створена перешкода чи небезпека»,
маючи об'єктивну можливість виявити
пішохідний перехід та зупинку
мікроавтобусу перед ним, не
переконався, що на пішохідному
переході немає пішоходів, для яких може
бути створена перешкода чи небезпека,
не прийняв своєчасних заходів до
зупинки керованого транспортного
засобу, а продовжив рух виїхавши на
зустрічну смугу руху.

В результаті порушень правил
дорожнього руху водій ОСОБА_2 на
пішохідному переході скоїв наїзд
передньою частиною кузова керованого
автомобілю «Сітроєн» на пішохода
ОСОБА_1

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди пішоходу ОСОБА_1, згідно
висновку експерта №4677 від 18.12.2013 року,
було спричинено тілесні ушкодження у
вигляді: «закритого осколкового
перелому обох кісток лівої гомілки на
межі середньої та нижньої третини зі
зміщенням кісткових фрагментів, яке
кваліфікується, як пошкодження
середнього ступеня тяжкості, не
небезпечне для життя, але яке потягло
за собою довготривалий розлад здоров'я,
більш 21 дня»;

Згідно висновку судово-автотехнічної
експертизи №891/13 від 10.12.2013 року
порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.18.4
Правил дорожнього руху України
знаходиться в прямому причинному
зв'язку з подією ДТП та її наслідками.

З 09.11.2013 року по 27.11.2013 року позивач
знаходився на лікуванні у відділені
травматології та політравми Міської
клінічної лікарні екстреної та швидкої
медичної допомоги м. Запоріжжя. Під час
лікування позивачем були ліки, набір
титанових конструкцій для
інтрамедуляторного остеосинтезу, отже
його витрати на лікування в Міській
клінічній лікарні екстреної та швидкої
медичної допомоги м. Запоріжжя на
загальну суму склала 10 561, 31 грн.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 05.06.2014 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України та
призначено покарання у вигляді 2 років
обмеження волі, з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 6 місяців. У відповідності з
ст.75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від
відбування основного покарання, з
іспитовим строком на 1 рік. На підставі
пункту «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014
року ОСОБА_2 звільнено від призначеного
за цим вироком покарання. Цивільний
позов, заявлений ОСОБА_1 залишено без
розгляду, роз'яснено при цьому
цивільному позивачу, що він має право
звернутись з цим позовом в порядку
цивільного судочинства без оплати
судового збору після закінчення
процесу страхового відшкодування
(а.с.7-8).

Згідно полісу №АВ/ 8294828 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який був
укладений 22.11.2012 року між відповідачем
по справі - ОСОБА_2 та Товариством з
додатковою відповідальністю страховою
компанією «КРЕДО» (а.с.9), страхова
компанія в липні 2014 року виплатила
ОСОБА_1 шкоду, яка була заподіяна
відповідачем в сумі 10 545,55 грн.(а.с.44).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності зі ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ч. 2 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України - шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала, у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України -
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
коли шкода завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'ю або смертю особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 була
завдана моральна шкода, у зв'язку із
пережитими фізичними стражданнями.
Разом з тим, суд вважає, що заявлена
позивачем вимога про відшкодування
завданої йому моральної шкоди у
розмірі 50 000,00 гривень є завищеною.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

В частині відшкодування моральної
шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1
були спричинені моральні страждання та
переживання з приводу свого здоров'я.
Вважаючи на те, що позивач не навів
підстав необхідності стягнення саме
такого розміру морального
відшкодування, як зазначено в позові,
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача завищені.

Керуючись вищевикладеним, Постановою
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" суд вважає, що
достатньою сумою, яка здатна
компенсувати моральні страждання
ОСОБА_1, є сума у 10 000,00 гривень, виходячи
із характеру, тривалості страждань та
негативних наслідків.

Таким чином, на підставі досліджених в
судовому засіданні доказів, в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
в зв'язку із ДТП, яка сталася з вини
відповідача ОСОБА_2, позивачу ОСОБА_1
була спричинена матеріальна та
моральна шкода. В зв'язку з чим з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
підлягає стягненню в рахунок
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди - 500,00 грн., а також в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000,00
грн.

Отже, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню.

За змістом ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути із
відповідача в дохід держави судовий
збір у сумі 243,60 грн. та 100,00 грн., від
сплати якого позивач був звільнений
при пред'явленні позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
60, 88, 197, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - не відомий,
який мешкає за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Хлібна, буд.59 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 500,00 грн. та в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - не відомий,
який мешкає за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Хлібна, буд.59 судовий збір в
розмірі 243,60 грн. та 100,00 грн., в дохід
держави.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачкаа,
поданою ним протягом десяти днів після
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.О. Наумов