У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Миколаївської міської ради, треті
особи: Універсальна Товарна біржа
«Ріко-Альянс», Адміністрація
Ленінського району Миколаївської
міської ради, про визнання договору
купівлі - продажу нерухомого майна
дійсним та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа -
Адміністрація Ленінського району
Миколаївської міської ради, про
визнання договору недійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 квітня 2013 року, рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 23 квітня 2014 року та від 04
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що за
договором купівлі-продажу від 17 жовтня
2000 року, зареєстрованим Універсальною
Товарною біржею «Ріко-Альянс» вона
придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1. 11
вересня 2012 року за нею було
зареєстровано право власності на
вказану квартиру, проте недотримання
сторонами нотаріальної форми угоди
стало перешкодою у розпорядженні
вказаним нерухомим майном.

Враховуючи наведене, просила визнати
дійсним договір купівлі-продажу
вказаної квартири.

У лютому 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із зустрічним позовом про
визнання спірного договору
купівлі-продажу квартири недійсним,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_6 і після смерті
останньої він прийняв спадщину за
заповітом, до складу якої також увійшла
і зазначена квартира. Він
зареєстрований та проживає у спірній
квартирі з 1996 року і по теперішній час,
а про існування договору
купівлі-продажу даної квартири
дізнався лише у 2012 році. При цьому
зазначає, що його мати ніяких угод щодо
вказаної квартири не укладала та не
підписувала.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 квітня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 та у
зустрічному позові ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
змінено в частині, виключено з
мотивувальної частини рішення
висновок про те, що оспорюваний
правочин є неукладеним і таким, що не
породжує для сторін прав та обов'язків.
В іншій частині рішення залишено без
змін.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 04 липня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову скасовано та в цій
частині ухвалено нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу № 51-212 квартири
АДРЕСА_1, який укладено на
Універсальній Товарній біржі
«Ріко-Альянс» 17 жовтня 2000 року між
продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі, а у задоволенні
зустрічного позову відмовити,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга в
частині оскарження рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 квітня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 квітня 2014
року підлягає закриттю з огляду на
наступне.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 травня 2014 року
ОСОБА_4 у відкритті касаційного
провадження за її касаційною скаргою
на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 19 квітня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 квітня 2014
року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі якщо
є ухвала про відхилення касаційної
скарги цієї особи або про відмову у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою цієї особи на це
саме рішення чи ухвалу.

Враховуючи, що касаційне провадження у
цій частині було відкрито помилково,
воно підлягає закриттю.

Разом з тим, касаційна скарга в частині
оскарження рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 04 липня 2014
року підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 липня 2014 року, оскільки
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову та
ухвалення в цій частині нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_5,
суд апеляційної інстанції на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що ОСОБА_6, яка вказана в
оспорюваному договорі купівлі-продажу
квартири як продавець, вказаний
договір не підписувала, що
підтверджується висновком
судово-почеркознавчої експертизи від 16
вересня 2013 року, а тому наміру щодо її
продажу не мала.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. ст.. 328, 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19
квітня 2013 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 23
квітня 2014 року закрити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 04 липня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М. К. Гримич

О.В. Кафідова