Номер справи 220/155/13-ц
Номер провадження № 2/220/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року

Великоновосілківський районний суд
Донецької області у складі:
головуючого- судді Єфименко В.І., при
секретарі Тахатровой Н.П., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду смт Велика Новосілка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 (його
представник-ОСОБА_3) до ОСОБА_1 про
захист честі, гідності та ділової
репутації,визнання відомостей
такими,що не відповідають дійсності та
спростування їх,а також стягнення
моральної шкоди,-

встановив:

В лютому місяці 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позов,в якому
зазначає ,що відповідач, яка була
представником відповідача ОСОБА_6 у
цивільній справі № провадження-
2/0505/649/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про
визнання довіреності недійсною, в
складеному нею клопотанні від імені
довірителя 20.11.2012 року, що було надано
Великоновосілківському районному суду
, в абзаці 6 на сторінці 1 виклала
недостовірні відомості, а саме:

« ...він не міг (мається на увазі ОСОБА_2)
не знати про існування довіреності на
ім*я ОСОБА_6 від 5.01.2004 року».

Крім цього , вона у вищевказаному
клопотанні , в абзаці 6 на сторінці 1
виклала недостовірні відомості, а саме:

«...яка (мається на увазі ОСОБА_6) з 2004
року приймала участь в загальних
зборах учасників ТОВ «КСП»Родіна»,

Просить зобов*язати відповідача
спростувати ці зазначені недостовірні
відомості шляхом надання суду та
позивачу офіційного письмового листа з
наступним змістом:

«Приношу суду та ОСОБА_2 свої щирі
вибачення за надання неправдивої
інформації в клопотанні від 20.11.2012 року,
що було надано Великоновосілківському
районному суду та знаходиться в
матеріалах цивільної справи № 2/0505/649/12
(а.с.120-121) в абзаці 6 на сторінці 1, та на
виконання рішення суду повідомляю про
те,що ОСОБА_2 не міг знати про існування
оригіналу довіреності на ім*я ОСОБА_6
від 5.01.2004 року або навіть її копії до
грудня 2011 року. Я ОСОБА_1 вперше
використала копію довіреності від 5.012004
року від імені ОСОБА_8 на ім*я
громадянки ОСОБА_6, починаючи з 31.10.2011
року,хоча в цій довіреності і
зазначаються недостовірні паспортні
дані довірителя. Також повідомляю про
те, що ОСОБА_6 з 2004 року не приймала
участь в загальних зборах учасників
ТОВ «КСП «Родіна» та вона ніколи у
законний спосіб не набувала права
учасника даного товариства».

Крім цього, позивач просить стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
компенсації моральної шкоди- 0,001 грн..

Позивач надав суду письмову заяву, в
якій просить про розгляд справи за його
відсутності.

В судовому засіданні представник
позивача- ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги і надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач -ОСОБА_1 в судовому
засіданні не визнала у повному обсязі
позовні вимоги і надала пояснення, які
аналогічні тим,що викладені в її
письмовому запереченні проти
позову(а.с.20-23), а саме те,що під час
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання
довіреності недійсною, в якій вона
приймала участь у якості представника
відповідача, вона ,виконуючи свої
обов*язки, подала до суду законодавчо
обгрунтоване клопотання від 20.11.2012 р.
про застосування позовної давності,
яке на думку позивача містить
недостовірні відомості, ним зазначені
в позовній заяві, які ображають його
честь та гідність.Але вона не
погоджується з таким висновком і
відповідно до ст.44 ЦПК України та
роз*яснень, викладених у постанові
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
позовну заяву ОСОБА_2 до себе вважає
незаконною і не обгрунтованою,
оскільки він намагається суду навязати
розгляд обставин господарської справи
та вирішення корпоративного спору,
який вже розглянуто судами і прийнято
рішення не на його користь.

Заслухавши пояснення представника
позивача ,відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.120 Конституції
України, ст.10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України сторони
зобов*язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього засідання.Суд лише сприяє
всебічному і повному з*ясуванню
обставин справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін, які
беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.212 ЦПК
України, суд оціінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на
всебічному,повному,об*єктивному те
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого
значення.Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також ждостатність і
взаємний зв*язок доказів у їх
сукупності.результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийнятття чи
відмови у прийняті.

Відповідно до ст.ст.57,58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин,що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення
справи.Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_1, яка
представляла інтереси відповідача
ОСОБА_6 у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до останньої про визнання
довіреності недійсною (№провадження
справи 2/0505/649/12), в своєму клопотанні до
Великоновосілківського районного суду
, на сторінці 1 в абзаці 6 ,наводила
доводи своєї правової позиції і
виклала її словами ,які приведені
позивачем і які, на його думку, не
відповідають дійсності,принижують
його честь і гідність.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції
України кожен має право будь-яким ,не
забороненим законом засобами захищати
свої права і свободи від порушень та
протиправних посягань.Право кожного на
повагу до його гідності визначено ст. 28
Конституції України.

Статтею 32 Конституції передбачено
судовий захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім*ї.Ніхто не може
зазнавати втручання в його особисте і
сімейне життя, крім випадків,
передбачених Конституцією. Не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Відповідно до ст.271 ЦК України,зміст
особистого немайнового права
становить можливість фізичної особи
вільно, на власний розсуд визнати свою
поведінку у сфері свого приватного
життя.

Як передбачено ч.1 ст.277 ЦК України,
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та членів її сім*ї
недостовірної інформації,має право на
відповідь, а також спростування цієї
інформації.

П.6 постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27.02. 2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної та юридичної особи»
наголошує, що позови про захист
гідності, честі чи ділової репутації
вправі пред*явити фізична особа у разі
поширення про неї недостовірної
інформації, яка порушує її особисті
немайнові права, а також інші
заінтересовані особи( зокрема, члени її
сім*ї, родичі), якщо така інформація
прямо чи опосередовано порушує їхні
особисті немайнові права.

Аналізуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позивачем не доведений
факт та не надані докази щодо поширення
відповідачем неправдивих відомостей
про нього або членів його сім*ї та, як
наслідок, приниження його честі,
гідності та ділової репутації в
клопотанні відповідача від 20.11.2012
року.І,навпаки, доводи відповідача, які
вона виклала в своєму письмовому
клопотанні і запереченні знайшли своє
підтвердження в постанові Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.04.2012 року (а.с.58-63), рішенні
Великоновосілківського районного суду
Донецької області від 20.12.2012 року у
справі ( номер провадження 2/05-5/649/12)за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання
довіреності недійсною,яким в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено і ,яке ухвалою Апеляційного
суду від від 22.01.2013 року залишено без
змін.

Таким чином, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання
відомостей такими, що не відповідають
дійсності,принижують честь та гідність
людини, слід відмовити у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 277,297,299 ЦК України, п.17 постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», ст..ст.10,11, 57, 58, 60, 61, 88,209,212-215,218
ЦПК України,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання відомостей такими,
що не відповідають
дійсності,принижують честь , гідність
та спростування їх, а також стягнення
моральної шкоди - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Великоновосілківський районний
суд в 10- денний строк: присутніми
учасниками- з дня його проголошення,
відсутніми- з дня отримання його копії.

Суддя

В.І.Єфименко