Справа № 567/166/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи
на те, що з 30 серпня 1997 року перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу з відповідачем в них
народилося троє дітей: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне
життя з відповідачем не склалося,
впродовж двох останніх років спільне
сімейне життя між ними погіршилось,
вони втратили взаємопорозуміння,
повагу один до одного, що призвело до
фактичного припинення шлюбних
відносин. Перспектив для збереження
сім'ї не вбачає, надання строку для
примирення шлюбних стосунків не
покращить. Збереження шлюбу вважає
неможливим, а тому просила шлюб
розірвати.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала повністю, та просила
їх задовольнити з підстав, наведених у
позовній заяві. Пояснила, що впродовж
трьох місяців вона з дітьми проживає
окремо в с.Кунів Ізяславського району
Хмельницької області, а відповідач - в
с.Межиріч Острозького району
Рівненської області. Шлюбне життя з
відповідачем не склалося, впродовж
останніх років між ними постійно
виникали суперечки на побутовому
грунті. Наміру відновити сімейні
відносини з відповідачем не має,
просила розірвати шлюб, вказуючи на те,
що не бажає досягати примирення з
відповідачем та її рішення про
розірвання шлюбу є остаточним.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав та пояснив, що в
сім`ї постійно виникають суперечки з
приводу різних побутових дрібниць.
Впродовж трьох місяців він та
позивачка з дітьми проживають окремо,
спільного господарства не ведуть.
Вважає, що примирення між ними
неможливе, тому згідний на розірвання
шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивачка ОСОБА_1 з 30.08.1997 р. перебуває у
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2,
який було зареєстровано Межиріцькою
сільською радою Острозького району
Рівненської області (актовий запис за
№ 11), що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 30.08.1997
р.

З пояснень сторін та матеріалів справи
судом встановлено, що під час
перебування у шлюбі у сторін
народилося троє дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами про народження дітей.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних
відносин є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість.

Судом встановлено, що позивачка та
відповідач впродовж трьох місяців
проживають окремо, спільного
господарства вони не ведуть, шлюбних
стосунків не підтримують, та відсутня
така складова сім'ї як наявність
взаємних прав та обов'язків, що є
свідченням постійних, а не тимчасових
розладів у сімейних стосунках.

З пояснень сторін судом встановлено, що
між подружжям часто виникають
конфлікти та непорозуміння.

На пропозицію суду примиритися,
позивачка та відповідач не погодились,
вказуючи на те, що їх намір розірвати
шлюб є остаточним, заперечили проти
надання їм строку на примирення,
вказуючи на те, що не бажають надалі
проживати однією сім'єю.

Подальше збереження шлюбу за
відсутності спільного ведення побуту
та за відсутності між сторонами
взаємних прав та обов'язків буде
суперечити їх інтересам.

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу
України, позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, факт окремого проживання
подружжя, відсутність спільного побуту
між позивачкою та відповідачем є
свідченням формального існування
шлюбу між ними та підтвердженням
відсутності фактичних шлюбних
відносин, що дає підстави суду дійти
висновку про обґрунтованість позову.

Беручи до уваги викладене, суд
приходить до переконання про наявність
фактичних та правових підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.56, 110, 112 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 30 серпня 1997 року
Межиріцькою сільською радою
Острозького району Рівненської
області (актовий запис № 11).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василевич О.В.