У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Ступак О.В., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом прокурора м.
Ірпеня Київської області до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акта на право власності на землю та
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 1
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 9 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Ірпеня Київської області
звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати недійсним рішення,
державний акт на право власності на
землю та визнати право власності на
земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 1 липня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2221/25-5
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4
державний акт серії ЯЗ № 449581 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га, кадастровий номер
:01:040:0085 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1, з відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_5, та скасовано
державну реєстрацію цього державного
акта.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 9 липня 2014 року заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 1 липня 2013 року
щодо визнання недійсним державного
акта та скасування його державної
реєстрації скасовано, ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову в цій частині.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині заочне рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими
рішеннями, заступник прокурора
Київської області звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати рішення апеляційного
суду в частині відмови в задоволенні
позову про визнання недійсним
державного акта, скасування його
державної реєстрації, а також рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
щодо відмови у задоволенні позову про
визнання права власності та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
цих частинах, посилаючись на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. Ухвалені судові
рішення в іншій частині скаржник
просив залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що прокурор в
обґрунтування своїх позовних вимог
щодо визнання недійсним державного
акта на право власності на земельну
ділянку посилався на статті 152, 155 ЗК
України. При цьому вимог про
витребування майна із чужого
незаконного володіння на підставі норм
статті 338 ЦК України позивачем заявлено
не було.

Також прокурором у порушення статей 10,
60 ЦПК України не доведено, що правочин,
за яким ОСОБА_5 набув право власності на
спірну земельну ділянку, є нікчемним
відповідно до статті 228 ЦК України.

За таких обставин апеляційний суд
обґрунтовано скасував заочне рішення
суду першої інстанції щодо визнання
недійсним державного акта і скасування
його державної реєстрації та ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову, та правильно залишив без змін
заочне рішення суду першої інстанції в
не скасованій його частині.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 1 липня 2013
року та рішення апеляційного суду
Київської області від 9 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.В.
Ступак С.П. Штелик