Провадження № 2/641/1117/2014
Справа № 641/1294/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова

у складі : головуючого - судді:
Курганникової О.А.

за участю секретаря судового
засідання: Артамонова О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа: Публічне
акціонерне товариство "Альфа-Банк" про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, стягнення
коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, стягнення коштів
третя особа: Публічне акціонерне
товариство "Альфа-Банк", посилаючись на
те, що з січня 2002 року вона проживала з
відповідачем без реєстрації шлюбу, як
подружжя однією сім'єю у його квартирі
за адресою : АДРЕСА_1. Вели спільне
господарство та спільний бюджет.

Перед реєстрацією шлюбу вони
вирішили придбати автомобіль в кредит.

Для придбання автомобілю «Форд»
20.11.2007 року на відповідача був
оформлений кредитний договір в
іноземній валюті в ЗАТ «Альфа-Банк».
Для сплати першого внеску позивачка
передала відповідачу 10 000 доларів США,
які позивачка отримала в дар від своєї
матері, яка продала належну їй
квартиру та з цих грошей подарувала
особисто своєї дочці вищезазначену
суму.

22.12.2014 року між позивачкою та
відповідачем був укладений шлюб.

Виплата коштів за кредитним
договором відбувалась у відповідності
до графіку погашення заборгованості,
за рахунок спільних коштів у період
зареєстрованого шлюбу.

У період спільного проживання на 01.01.2014
р. в рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором ними була
сплачена сума у розмірі 27155 доларів США,
половину з якої , а саме 94 151 грн. 05 коп.
позивачка просить стягнути на її
користь з відповідача, встановити факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по
22 грудня 2007 року, а також 118 469 грн. 57
коп. її особистих коштів та судові
витрати, з урахуванням уточненого
позову

Позивачка та її представник в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог у повному обсязі та
пояснив, що дійсно з позивачкою
проживав однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з січня 2002 року в його квартирі
за адресою АДРЕСА_1, вели спільне
господарство та у них був спільний
бюджет. З ними проживала ще й донька
позивачки від першого шлюбу, яку він
виховував як рідну доньку. За місяць до
реєстрацією шлюбу він придбав
автомобіль «Форд» для чого отримав
кредит в іноземній валюті в ЗАТ
«Альфа-Банк». Грошові кошти для першого
внеску їм подарувала теща на свадьбу, а
інші кошти , які вносились відповідно
до графіку погашення заборгованості
вони виплачували з позивачкою разом. Не
заперечував, що автомобіль
використовувався в інтересах сім'ї, але
вважав, що позивачка має право тільки
на половину вартості автомобілю на
нень ухвалення судового рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

17.10.2014 року, за клопотоанням
представника відповідача , судом
сторонам було надано строк для
підготовки до судових дебатів, та
оголошено перерву до 20.10.2014р.

Однак 20.10.2014 року, відповідач та його
представник до судового засідання не
зявились через хворобу представника
відповідача, без підтверджуючого на то
документу.

Відповідно до положень ч 1 ст. 157 ЦПК
України суд розглядає справи протягом
розумного строку, але не більш двох
місяців з дня відкриття провадження по
справі.

В судовому засіданні 24.10.2014 року
позивач та його представник також були
відсутні без поважних причин, протягом
розгляду справи ними були надані
пояснення по суті та відповідні
докази, а тому суд постановив ухвалу
про перехід до судових дебатів без їх
участі.

Представник 3 особи: Публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк" до
судового засідання не з'явився,
повідомлений належним чином у
встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши думку, пояснення,
доводи сторін по справі, свідків,
ознайомившись та дослідивши матеріали
справи та надані докази, вважає позов
підлягаючим частковому задоволенню на
підставі встановлених фактичних
обставин по справі.

Згідно до ст. З СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

У відповідності зі ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Справа розглядається в порядку
позовного провадження , оскільки
вбачається спір про право.

В судовому засіданні встановлено,
що з січня 2002 року ОСОБА_1 проживала з
відповідачем без реєстрації шлюбу, як
подружжя однією сім'єю у його квартирі
за адресою : АДРЕСА_1. Вели спільне
господарство та спільний бюджет.

Окрім цього, факт спільного
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, підтверджується поясненнями,
допитаними в судовому засіданні,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
ОСОБА_12, ОСОБА_13

В суду немає підстав ставити
під сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками. Дані про
їх зацікавленість в результаті
розгляду справи відсутні, показання
об'єктивно підтверджується і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Окрім того, вказаний факт в судовому
засіданні підтверджений особисто
відповідачем, ОСОБА_3

Враховуючи обставини справи, пояснення
сторін, покази допитаних по справі
свідків та зібраних по справі доказів
суд вважає, що факт проживання
позивачки та відповідача, однією сім'єю
як чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, знайшов своє підтвердження.

В судовому засіданні було встановлено
проживання сторін по справі з січня 2002
року, однак з урахуванням уточненого
позову, зважаючи на те, що Сімейний
кодекс України набрав чинності 01
січня 2004 р., а також на те, що
положеннями Кодексу про шлюб та сім'ю
України поняття сім'ї не визначено, суд
знаходить доведеним та обґрунтованим
факт проживання сторін однією сім'єю
без укладення шлюбу та вважає за
доцільне встановити таке за період
часу з 01 січня 2004 р. по 22 грудня 2007 р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб
ОСОБА_3 в Комінтернівському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління
юстиції 22 грудня 2007 року зареєстрував
шлюб з ОСОБА_1, про що зроблено актовий
запис № 802 (а. с. 5).

20.11.2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ
«Аальфа-Банк» був укладений кредитний
договір на суму 19141 долар США 91 цент з
номінальною процентною ставкою 13%
річних з кінцевою датою остаточного
повернення 21.11.2014 року, для придбання
автомобілю «Форд». Сума першочергового
внеску складає 41 000 грн. (а. с. 69-70).

Визнається сторонами, що за період
спільного проживання вони сплатили
внески на погашення чергових платежів
по кредиту в сумі 27 155 доларів США
відповідно до графіку погашення
заборгованості (а.с. 12-13).

У відповідності до виписок по особовим
рахункам, наданими ЗАТ «Альфа-Банк»
розмір грошових коштів, сплаченим за
зобов'язанням ОСОБА_3 за кредитним
договором № 700002249 від 20.11.2007 року у
період з 21.12.2007 року по 01.01.2014 року з
урахуванням процентів складає 188 302 грн.
09 коп. (а. с. 82-166).

Стаття 57 СК України визначає перелік
видів особистої приватної власності
одного із подружжя та підстави її
набуття.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Отже, власність у сім'ї існує у двох
правових режимах: спільна сумісна
власність подружжя та особиста
приватна власність кожного з подружжя,
залежно від якого регулюється питання
розпорядження таким майном.

Порядок здійснення подружжям права
спільної сумісної власності та право
подружжя на розпорядження спільним
сумісним майном визначено у ст. ст. 63, 65
СК України.

Водночас відповідно до ст. 59 СК України
той з подружжя, який є власником майна,
визначає режим володіння та
користування ним з урахуванням
інтересів сім'ї, насамперед дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 постанови від 21
грудня 2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином, у результаті придбання до
шлюбу одним з подружжям автомобіля в
кредит, боргові зобов'язання перед
позикодавцем несуть як чоловік, так і
дружина за домовленістю між ними,
ураховуючи, що автомобіль
використовувався в інтересах сім'ї і
режим його використання безпосередньо
був визначений відповідачем по справі,
тому стягнення на користь одного з
подружжя частки коштів сплачених за
кредитними зобов'язаннями не є
поділом майна відповідно до зазначених
положень закону.

Ураховуючи той факт, що кредитний
договір № 700002249 від 20.11.2007 року був
укладений ОСОБА_3 для придбання
автомобілю «Форд», який
використовувався в інтересах сім'ї, суд
прийшов до висновку щодо правомірності
вимоги позивачки про стягнення 12
частини грошової компенсації,
сплаченої сторонами на погашення
кредитних зобов'язань в сумі 94 151грн. 05
коп.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 було
отримано від ОСОБА_14 її особистих
грошових коштів в сумі 50770 грн. 00 коп. що
еквівалентно 10000 доларів США, для
придбання автомобілю «Форд», що
підтверджується нотаріально
засвідченою заявою від 04 грудня 2007
року, які були сплачені ним для
погашення першого внеску (а. с. 6).

Ствердження відповідача про те, що він
отримував гроші від своєї тещі, як
подарунок на свадьбу, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснила, що є матір'ю позивачки. 11.09.2007
року продала належну їй квартиру та з
цих грошей подарувала особисто своєї
дочці 10000 доларів США, щоб та
розпорядилась грошима на свій власний
розсуд.

Відповідно до положень ч.7. ст.. 57
Сімейного Кодексу України, якщо у
придбання майна вкладені крім спільних
коштів і кошти, що належали одному з
подружжя, то частка у цьому майні,
відповідно до розміру внеску, є його
особистою приватною власністю.

З огляду на вищевикладене грошові
кошти у розмірі 50770 грн. 00 коп. є
особистим внеском ОСОБА_1 на придбання
автомобілю «Форд», а тому позовні
вимоги щодо стягнення особистих коштів
з відповідача підлягають частковому
задоволенню у розмірі 50770 грн. 00 клоп. ,
оскільки гроші ОСОБА_1 передавала в
гривнях (а. с. 6).

Питання про стягнення судових витрат,
суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК
України, ст. ст. 3, 57, 59, 60, 63, 65 Сімейного
Кодексу України, пп. 23, 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" з відповідними змінами та
доповненнями, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 1 січня 2004 року по 22 груденя
2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) особисті кошти у
розмірі 50770 (п'ятдесят тисяч сімсот
сімдесят гривень) 00 копійок

Стігнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) грошову компенсацію ?
частини сплаченої суми за кредитним
договором у розмірі 94 151 (
дев'яносто чотири тисячі сто
п'ятдесят одну гривню) 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі
1449 ( одну тисячу чотириста сорок
дев'ять гривень) 21 копійку.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. А. Курганникова