Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2582/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
УХВАЛА

30.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Кіселика С.А.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 26 серпня 2014 року про
відмову у забезпеченні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики.

Також подав заяву про забезпечення
позову, в якій просив суд накласти
арешт на нерухоме майно, що належить
відповідачці, а саме на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 та на 21/100 частину
домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.2-3,9-10).

Ухвалою суду від 26 серпня 2014 року в
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовлено (а.с.11).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду з підстав
порушення норм процесуального права та
ухвалити нову ухвалу про задоволення
заяви про забезпечення позову (а.с.13-14).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_2
підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_3, належним чином під розписку
повідомлена про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не прибула,
надала клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України її
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав .

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам (п.4постанови №9
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»).

З матеріалів, виділених із
цивільної справи вбачається, що
позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, просив стягнути з
відповідача на його користь 76 500
грн.(а.с.2-3).

З метою забезпечення позову позивач
просив суд задовольнити заяву про
накладення арешту на частину квартири
та частину житлового будинку, що
належать на праві власності
відповідачці.

Заяву про забезпечення позову
обґрунтовував тим, що відповідач
ухиляється від повернення боргу,
уникає зустрічей з ним, тому така
поведінка відповідача свідчить, що без
вжиття заходів щодо забезпечення
позову, наступне виконання рішення
суду може бути значно утруднено.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Саме
лише посилання в заяві на потенційну
можливість ухилення відповідача від
виконання судового рішення без
наведення відповідного обґрунтування,
не є достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Відмовляючи в забезпеченні позову,
суд правильно виходив з відсутності
обґрунтування причин того, що невжиття
заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення.

Крім того, в матеріалах заяви
відсутні дані про те, що 1/3 частина
квартири по АДРЕСА_1 та 21/100 частина
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2,
належить відповідачці. Відсутність
таких даних унеможливлює накладення
арешту на це майно, оскільки арешт може
бути накладений лише на майно
відповідача, а не інших осіб.

Відсутні також в матеріалах заяви і
відомості про вартість майна, що
унеможливлює вирішення судом питання
щодо співмірності забезпечення
заявленим позовним вимогам.

Безпідставними і такими, що не
ґрунтуються на законі є доводи
представника позивача про те, що суд
першої інстанції при вирішенні питання
про забезпечення позову повинен був
витребувати відомості про належність
майна відповідачці.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10
ЦПК України), тому суд не вправі за
власною ініціативою збирати докази.

Суд не може витребувати відомості
про майно відповідача, оскільки такі
питання вирішуються при забезпеченні
доказів.

В межах поданої позивачем заяви про
забезпечення позову відсутні докази
щодо обставин, які свідчать про реальну
загрозу невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Неповернення боргу у встановлений
строк та ухилення відповідача від
спілкування з позивачем, на які
посилається в апеляційній скарзі
позивач, є обставинами, які стали
підставою для його звернення до суду з
позовом, а не обставинами для
забезпечення позову.

Правовий висновок суду, покладений в
основу оскаржуваної ухвали,
узгоджується з положеннями ст.ст.151-153
ЦПК щодо підстав та порядку
забезпечення позову, з наведеними
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду
України.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують ухвали суду,
суд постановив ухвалу з додержанням
норм процесуального права, тому
підстави для її скасування відсутні.

Відмова в задоволенні цієї заяви не
перешкоджає позивачу повторно
звернутися із заявою про забезпечення
позову, оскільки забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1
ст.314,ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
а ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуюча суддя:

Судді: