АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1421/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 41 Міщенко К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. РІШЕННЯ
15 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЗахарової А. Ф.суддівКачана
О. В. , Скіця М. І. при секретаріПосипайко
А.І. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського
районного суду Черкаської області від
01 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення
порядку користування квартирою та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - відділ ГІРФО
Тальнівського РВ УМВС України в
Черкаській області, про визнання майна
особистою приватною власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою та зняття з
реєстраційного обліку,-
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника позивачки, який
заперечував на доводи апеляційної
скарги, судова палата, -
в с т а н о в и л а :
В лютому 2014 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення
порядку користування квартирою.
В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що 07.06.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження від 07.06.2003 року, актовий запис
№ 46, виданим відділом реєстрації актів
громадського стану Тальнівського
управління юстиції Черкаської області.
В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про народження від 25.07.2005 року, серія
05.09.2003 року подружжям було придбано
квартиру в АДРЕСА_1, загальною площею 58
м2, що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Тальнівського районного нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстровано в
реєстрі за № 5917.
Зазначена квартира складається з 3
кімнат житловою площею 37.2 м2 , у тому
числі : 1-а кімната № 6, на плані
технічного паспорта площею 11,4 м2, 2-а
кімната № 8, на плані технічного
паспорта площею 16,7 м2, 3-я кімната № 10, на
плані технічного паспорта площею 9.1 м2
та підсобних приміщень площею 20,8 м2, а
саме: кухня, кімната №4, на плані
технічного паспорта площею 7,9 м2, ванна
кімната - кімната № 3, на плані
технічного паспорта площею 2.6 м2, туалет
- кімната № 2, на плані технічного
паспорта площею 1,3 м2, коридор - кімната
№ 7, на плані технічного паспорта
площею 6,4 м2, вбудована шафа - кімната №
1, на плані технічного паспорта площею
0,4 м2, крім того квартира обладнана
балконом - кімната № 9, на плані
технічного паспорта площею 0,9 м2 та
лоджією - кімната №5, на плані
технічного паспорта площею 1,3 м2.
Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 25.03.2013 року було
розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а
неповнолітню доньку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом
із позивачкою.

На даний час в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають - ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та їх донька ОСОБА_8.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 63, ч. 2
ст. 68 СК України, позивачка просила суд
витребувати у ОСОБА_6 житлову книгу.
Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_7, разом
із донькою ОСОБА_8 житлові кімнати: № 6
на плані технічного паспорта площею 11,4
м2 та № 10 на плані технічного паспорта
площею 9,1 м2 ;

- виділити ОСОБА_6 житлову кімнату № 8 на
плані технічного паспорта площею 16,7 м2 ;

- у спільному користуванні залишити
кухню, кімната № 4 на плані технічного
паспорта площею 7,9 м2 , ванну кімнату -
кімната № 3 на плані технічного
паспорта площею 2,6 м2 , туалет - кімната
№ 2 на плані технічного паспорта площею
1,3 м2, коридор - кімната № 7 на плані
технічного паспорта площею 6,4 м2,
вбудовану шафу - кімната № 1 на плані
технічного паспорта площею 0,4 м2, балкон
- кімната № 9 на плані технічного
паспорта площею 0,9 м2 та лоджію - кімната
№ 5 на плані технічного паспорта площею
1,3 м2.

Зобов'язати ОСОБА_6 не порушувати
визначений порядок користування
житловим приміщенням.

В березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7,
третя особа - відділ ГІРФО
Тальнівського РВ УМВС України в
Черкаській області, про визнання майна
особистою приватною власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою та зняття з
реєстраційного обліку.

Позивач посилався на те, що 01.06.2003 року
ОСОБА_10 позичила своєму рідному брату
ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 14000 грн. для
придбання квартири строком на два роки,
тобто до 01.06.2005 року.

Станом на 05.09.2003 року перебуваючи з
ОСОБА_7 у шлюбі, за вказані вище кошти
ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1.
Вартість квартири на момент її
придбання становила 13400 грн..

На момент отримання позики для
придбання квартири сторони не
перебували у зареєстрованому шлюбі, не
проживали разом та не вели спільне
господарство, відповідно квартира не є
сумісною власністю подружжя. ОСОБА_7
було відомо про походження коштів для
придбання квартири АДРЕСА_1.

За час спільного проживання у шлюбі
отриману ОСОБА_6 позику для придбання
квартири повернуто не було. ОСОБА_7
жодним чином не сприяла та не доклала
жодних зусиль для повернення вказаного
боргу.

На підставі рішення Тальнівського
районного суду Черкаської області від
25.03,2013 року шлюб між позивачем та
відповідачкою розірвано .

Повернення коштів, отриманих ОСОБА_6
для придбання квартири, здійснювалося
ним самостійно вже після розірвання
шлюбу, зокрема 23.08.2013 року було
повернуто частину боргу у сумі 500 грн.

20.02.2014 року було перераховано решту
боргу ОСОБА_10, у сумі 13500 грн., що
підтверджується квитанцією № 10023/0257 .

Вказаний борг позивач зміг повернути
завдяки отриманій соціальній допомозі
при народженні дитини, а саме сина
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився
від шлюбу з ОСОБА_12.

Таким чином, оскільки кошти для
придбання спірної квартири ОСОБА_6,
отримав у позику до шлюбу з ОСОБА_7, то
вказані кошти належали виключно йому.
Позивач здійснив повернення цих коштів
самостійно після розірвання вказаного
шлюбу. Отже, квартира АДРЕСА_1 є його
особистою приватною власністю.

Згідно акту від 07.03.2014 року,
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_7 за вказаним місцем реєстрації
не проживає з березня місяця 2013 року,
будь-яких речей вказаної особи у
квартирі не міститься.

З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_7 не
несла жодних витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг за місцем
реєстрації, ніяким чином не
користується своїм правом
користування спірним жилим
приміщенням.

Станом на 11 березня 2014 року
відповідачка не проживає у квартирі
АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на
те причин.

Тому позивач вважає що ОСОБА_7 втратила
право користування вказаним жилим
приміщенням та підлягає зняттю з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 316, 319,
321, 391 ч.2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_6 просив
суд визнати квартиру АДРЕСА_1 його
особистою приватною власністю. Визнати
ОСОБА_7 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняти її з реєстраційного обліку за
вказаною адресою. Позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визначення порядку
користування квартирою залишити без
задоволення.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 01 квітня 2014 року
позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення
порядку користування квартирою -
задовольнено.

Визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 і виділено в
користування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 житлові
кімнати № 6 площею 11,4 кв.м. та № 10 на
плані технічного паспорту площею 9,1
кв.м..

Виділено в користування ОСОБА_6 житлову
кімнату № 8 на плані технічного
паспорта площею 16,7 кв.м..

У спільному користуванні залишено
кухню - кімната № 4 на плані технічного
паспорта площею 7,9 кв.м., ванну кімнату
під № 3 на плані технічного паспорта
площею 2,6 кв.м., туалет під № 2 на плані
технічного паспорта площею 1,3 кв.м.,
коридор під № 7 на плані технічного
паспорта площею 6,4 кв.м., вбудовану шафу
№ 1 на плані технічного паспорта площею
0,4 кв.м., балкон під № 9 на плані
технічного паспорта площею 0,9 кв.м. та
лоджію під № 5 на плані технічного
паспорта площею 1,3 кв.м..

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - відділ ГІРФО
Тальнівського РВ УМВС України в
Черкаській області про визнання майна
особистою приватною власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою та зняття з
реєстраційного обліку залишено без
задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на те, що дане рішення
незаконне, не відповідає обставинам
справи, прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визначення порядку
користування квартирою залишити без
задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_6
до ОСОБА_7, третя особа - відділ ГІРФО
Тальнівського РВ УМВС України в
Черкаській області, про визнання майна
особистою приватною власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою та зняття з
реєстраційного обліку - задоволити в
повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7
щодо визначення порядку користування
спірною квартирою АДРЕСА_1 і залишаючи
без задоволення зустрічний позов
ОСОБА_6 про визнання майна особистою
приватною власністю, визнання особи
такою, що втратила право користування
квартирою та зняття з реєстраційного
обліку, суд виходив з того, що сторони
по справі ОСОБА_7 і ОСОБА_6, перебуваючи
в шлюбі, 05 вересня 2003 року за спільні
кошти купили трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, на яку мають рівні права.

Відповідач не довів, що квартира
придбана на позичені ним особисто
кошти, а ОСОБА_7 не проживає в ній без
поважних причин при тому, що відповідач
змінив замки у вхідних дверях квартири
і проживає тут з іншою сім'єю, хоча тут
зареєстровані позивачка з їх з
відповідачем спільною дитиною.

Суд прийшов до висновку про можливість
визначення порядку користування
спірною квартирою.

Проте, з такими висновками не можна
погодитися в повній мірі.

По справі встановлено, що ОСОБА_7 і
ОСОБА_6, перебуваючи в зареєстрованому
шлюбі з 07 червня 2003 року по березень 2013
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
дочка ОСОБА_8, яку за рішенням
Тальнівського райсуду від 25.03.2013 року
про розірвання шлюбу між сторонами
залишено проживати з ОСОБА_7 (ар. спр. 9-11;
13; 14).

Встановлено, що під час перебування в
зареєстрованому шлюбі сторони за
нотаріально оформленим договором
купівлі - продажу від 05 вересня 2003 року
придбали за 13400 грн. на ім'я ОСОБА_6
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 37,2 кв.м., загальною
площею 58,0 кв.м..

Як правомірно вказав суд, згідно ст. 22
КпШС УРСР і ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. За положенням ч. 3 ст. 368 ЦК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Твердження позивачки ОСОБА_7 про те, що
спірна квартира придбана ними за
спільні кошти, які подаровані їй з
ОСОБА_6 на весілля, практично нічим не
спростовані. Їй невідомо, як вказувала
позивачка, про будь - які борги
відповідача, або домовленості чи
договори, укладені ним в період
придбання ними спірної квартири.

Суд, на думку судової палати, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач ОСОБА_6 не надав суду
необхідних належних доказів про те, що
спірна квартира куплена ним за кошти,
які він позичив у своєї сестри, як
стверджував, 01 червня 2003 року, а віддав
борг лише в лютому 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Таким чином, відповідач не
довів належним чином заявлених ним
обставин, тому такі і не взяті судом до
уваги, в зв'язку з чим підставно
залишені без задоволення вимоги ОСОБА_6
про визнання майна, а малось на увазі
спірну квартиру, - особистою приватною
власністю.

За таких обставин обґрунтованим є й
висновок суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про
визнання ОСОБА_7 такою, що втратила
право користування квартирою та зняття
з реєстраційного обліку.

Суд при цьому правильно послався на ст.
60 СК України та на ст. 368 ЦК України,
згідно з якими зазначена квартира є
спільним майном подружжя. Відповідно
до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу,
а розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою відповідно до ст. 368,369 ЦК
України.

До того ж з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_7 з серпня 2011 року
працевлаштована в Польщі, періодично
приїздить в Україну, тому не можна
стверджувати, що не проживає вона у
спірній квартирі без поважних причин.

Виходячи з рівності прав сторін на
володіння, користування і
розпорядження спірною квартирою як
майном, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, суд
визначив порядок користування цією
квартирою, виділивши в користування
ОСОБА_7 разом із дочкою ОСОБА_8 житлові
кімнати №6, площею 11,4 кв. м. та №10 на
плані технічного паспорту, площею 9,1 м2,
а ОСОБА_6 -житлову кімнату № 8 на плані
технічного паспорту площею 16,7 м2 . У
спільному користуванні суд залишив
кухню - (кімната № 4 на плані технічного
паспорту), площею 7,9 кв.м., ванну кімнату
№ 3 (на плані технічного паспорту),
площею 2,6 кв.м., туалет під № 2 (на плані
технічного паспорту), площею 1,3 м2,
коридор під № 7 (на плані технічного
паспорту), площею 6,4 кв.м., вбудовану
шафу № 1 на плані технічного паспорта
площею 0,4 кв.м., балкон під № 9 (на плані
технічного паспорту) площею 0,9 кв.м. та
лоджію під № 5 (на плані технічного
паспорту) площею 1,3 кв.м..

Однак суд при цьому не врахував, що на
час ухвалення рішення по справі в
спірній квартирі АДРЕСА_1 були
зареєстровані крім сторін і їх
спільної доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
друга дружина відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_12, шлюб з якою зареєстрований 23
серпня 2013 року (ар. спр. 55), їх спільний
син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар. спр. 57); та
дитина від попереднього шлюбу ОСОБА_12
-ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ар. спр. 58). Про це
свідчать записи в домовій книзі по
квартирі АДРЕСА_1 (ар. спр. 59-60); довідка
виконкому Тальнівської міської ради
від 28.02.2014 року за №745 на ар. спр. 60.

Всі вказані особи постійно проживають
в означеній квартирі, і вселилися сюди,
як вбачається, не самовільно, в зв'язку
з чим мають право на користування тут
жилою площею.

За таких обставин визначення порядку
користування спірною квартирою за
запропонованим позивачкою варіантом,
як зробив суд, буде - ущемлювати права і
інтереси інших користувачів жилою
площею даної квартири.

Крім того, суд, визначаючи вказаний
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, залишив у спільному
користуванні сторін балкон (під № 9 на
плані технічного паспорту), вихід на
який здійснюється через кімнату,
площею 16,7 кв. м. (під №8), яка виділена в
користування ОСОБА_6 виділив у спільне
користування сторін лоджію (під №5 на
плані технічного паспорту), вихід на
яку можна здійснити лише через кімнату
площею 11,4 кв. м. ( під №6 на плані
технічного паспорту квартири, яка
виділена в користування позивачці з
дитиною).

Такий порядок користування квартирою
фактично робить неможливим ізольоване
користування кімнатами, до яких
прибудовані балкон і лоджія.

Виходячи з викладеного, судова палата
вважає, що висновок суду про
задоволення позовних вимог ОСОБА_7 щодо
визначення порядку користування
квартирою не відповідає ні обставинам
справи ні вимогам закону, а тому
рішення суду в цій частині підлягає до
скасування з ухваленням нового
рішення, - про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В зв'язку з цим відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України скасуванню підлягає і
рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 судового збору в сумі 243
грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317,218 ЦПК
України, судова палата,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 01 квітня 2014 року
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1 Черкаської області, а також в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 судового збору в сумі 243 грн. 60
коп. скасувати по даній справі.

Відмовити ОСОБА_7 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_6 про
визначення порядку користування
квартирою.

В решті рішення суду по даній справі
залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :