Справа № 460/3902/13-ц
Провадження №2/460/277/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мельник Є.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про зобовязання не чинити перешкоди у здійсненні права власності (встановлення огорожі),-

В С Т А Н О В И В:

14.10.2013 року гр.ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача ОСОБА_3 не чинити їй перешкод при виконанні нею робіт по зведенні огорожі між їхніми земельними ділянками, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Свидницької сільської ради №176 від 11.05.2012 року їй було надано земельну ділянку площею 0,1397 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель в с.Руда-Краковецька Яворівського району Львівської області. В процесі виготовлення технічної документації було складено акт встановлення межі між її земельною ділянкою та суміжною ділянкою гр.ОСОБА_3, який було затверджено рішенням Свидницької сільської ради №237 від 20.11.2012 року. Після виготовлення технічної документації вона зареєструвала своє право власності на дану земельну ділянку та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.03.2013 року. Однак під час зведення огорожі по межі, яка була встановлена комісією сільської ради, між її земельною ділянкою та ділянкою гр.ОСОБА_3, останній почав несхвально поводитися щодо таких робіт, а з часом взагалі такі роботи заблокував. Під час зясування обставин та причин таких дій зі сторони відповідача, останній неодноразово ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. З даного приводу вона зверталася на міліцію, однак це жодного результату не принесло, ситуація не змінилася, змоги продовжити роботи по влаштуванняю огорожі і надалі відсутні, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 свої заявлені позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 вважає, що під час розгляду справи доведено, що її довірителька в законному порядку набула право власності на земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою, яка перебуває в користуванні відповідача. Тривалий час відповідач безпідставно чинить перешкоди його довірительці щодо володіння і користування власною земельною ділянкою, по встановлення огорожі по межі земельної ділянки. Просить позов його довірительки задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив, що більше пятдесят років він проживає в с.Руда Краковецька, по рішенню Свидницької сільської ради №99 від 17.05.2001 року йому було надано земельну ділянку площею 0,03 га на земельній ділянці тітки ОСОБА_4, яка надала згоду на виділення йому ділянки під забудову. В передбаченому порядку він виготовив будівельний паспорт на забудову і в 2001 році розпочав

2

будівництво житлового будинку. На даний час будинок в експлуатацію не прийнятий, право власності на будинок не виготовлено, також немає Державного акту про право власності на земельну ділянку. Весною 2013 року до нього прийшла комісія з сільської ради, щоб він на чистому аркуші підписав узгодження межі з земельно. ділянкою ОСОБА_1, на що він відмовився, оскільки по проекту забудови між його житловим будинком та межею земельної ділянки має бути заїзд шириною 5 м, а в дійсності комісія встановила межу на відстані 1 метра від його будинку, з чим він категорично не згідний, фактично від нього вимагають віддати частину його земельної ділянки. З цього приводу він неодноразово звертався з заявами до сільської ради та інші установи, однак позитивного результату це не дало. Осінню 2013 року, коли ОСОБА_1 хотіла встановити огорожу по межі земельної ділянки, то він їй сказав встановити огорожу на відстані 33 м 60 см від старого будинку, однак вона не захотіла цього роботи. Так як він користується земельною ділянку згідно проекту забудови, межа між його земельною ділянкою та земельною ділялнкою ОСОБА_1 має проходити згідно проекту забудови його земельної ділянки, який було виготовлено раніше, то в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області №176 від 11.05.2012 позивачу ОСОБА_1 було надано земельну ділянку площею 0.1397 га в с.Руда-Краковецька Яворівського району Львівської області для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд біля присадибної ділянки гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_5

На підставі вищевказаного рішення органу місцевого самоворядування гр.ОСОБА_1 замовила в ПП «Західгеоцентр» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Під час встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) суміжний землекористувач ОСОБА_3 відмовився визнавати та підписувати акт встановлення та узгодження меж.

Для вирішення даного земельного спору із суміжним землекористувачем позивач ОСОБА_1 звернулася до Свидницькою сільської ради. 20 жовтня 2012 року комісією сільської ради з виходом на місце було встановлено межу між суміжними земельними ділянками гр.ОСОБА_1 та гр.ОСОБА_3 згідно проекту забудови земельної ділянки гр.ОСОБА_1 Даний акт було затверджено рішенням сільської ради №237 від 20 листопада 2012 року.

В подальшому позивач ОСОБА_1 провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, отримала 22.03.2013 року відповідне Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1397 га, кадастровий номер 625887800:06:001:0110, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 являється землекористувачем суміжної земельної ділянки площею 0,03 га, яка була надана йому у власність за рахунок земельної ділянки ОСОБА_6 згідно рішення Свидницької сільської ради №99 від 17 травня 2001 року. На вищевказаній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_3 на підставі будівельного паспорта, без набуття права власності на земельну ділянку, було розпочато будівництво індивідувального житлового будинку, який на даний час в експлуатацію не введено, право власності не оформлено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що не заперечується сторонами, що осінню 2013 року позивач ОСОБА_1 намагалася встановити огорожу по межі зі суміжною земельною ділянкою землекористувача ОСОБА_3, однак останній став чинити перешкоди по зведенню огорожі.

Факт вчинення перешкод позивачу ОСОБА_1 по встановленню огорожі визнав під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_3, мотивуючи тим, що частина земельної ділянки, яка надана у власність позивачу, має належати йому, між його будинком та межею має бути заїзд шириною 5 м і відповідно межа з земельною ділянкою має знаходитися на відстані 33 м 60 см від старого будинку ОСОБА_4

Згідно ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

3

А відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майноваго права, одним із способів захисту цивільного права може бути припинення дії, яка порушує право.

Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що внаслідок приватизації земельної ділянки позивачем ОСОБА_1 було зайнято частину його земельної ділянки, судом не приймається до уваги, оскільки належними та допустими доказами це не доведено. Фактичне розміщення житлового будинку відповідача на відстані 1 м від межі земельної ділянки може свідчити про недотримання ним вимог проекту забудови земельної ділянки, згідно якого будинок мав бути споруджений на відстані 5,15 м від межі земельної ділянки.

Оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи встановлено, що позивач в передбаченому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, відповідачем безпідставно чиняться перешкоди позивачу щодо володіння та користування даною земельною ділянкою, зокрема по встановленні огорожі, відповідно протиправними діями відповідача порушуються законні права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити. Зобовязати гр.ОСОБА_3 не чинити гр.ОСОБА_1 перешкод під час виконання нею робіт по зведенні огорожі між їхніми суміжними земельними ділянками (по межі А-Г кадастроваго плану земельної ділянки №:06:001:0110) в с.Руда-Краковецька Яворівського району Львівської області.

Стягнути з гр.ОСОБА_3 на користь гр.ОСОБА_1 114 грн 70 коп витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: