РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3533/13-ц

18 лютого 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Федас І.О.,

за участю позивача -ОСОБА_1, відповідача
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів,
стягнення заборгованості по аліментам
та стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2 про збільшення розміру
аліментів, стягнення заборгованості по
аліментам та стягнення неустойки
(пені), мотивуючи свої вимоги тим, що
рішенням Костопільського районного
суду Рівненської області від 16.03.2012
року з відповідача на її користь на
утримання їхнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в
розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення
ним повноліття. На даний час вважає, що
сума стягуваних аліментів не достатня
для матеріального утримання дитини,
адже прожитковий мінімум на дитину від
6 до 18 років з 01.12.2013 року становить 1286
грн., а вона самостійно не в змозі
забезпечити дитину всім необхідним, а
відповідач не надає окрім аліментів
будь-якої матеріальної допомоги, хоча
може це робити, адже являється
працездатним і має постійний під
заробіток, на утриманні інших дітей не
має. Тому просить збільшити розмір
аліментів та стягувати на її користь
на утримання малолітнього сина в
розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення
ними повноліття. Разом з тим вказує, що
з часу прийняття рішення
Костопільським районним судом, ОСОБА_2
у повній мірі не сплачує аліментів, у
результаті чого утворився борг в сумі
1316 грн. 10 коп., а тому вказану
заборгованість просить стягнути з
відповідача на її користь. Одночасно
просить стягнути з відповідача за
прострочення сплати аліментів
неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення, що станом на 01.12.2013 року
становить 1696 грн. 90 коп.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю на
підставах, викладених у позові, просила
позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач
заявлені позовні вимоги визнав
частково, просить суд відмовити
задоволенні позовних вимог про
збільшення розміру аліментів та
стягнення заборгованості по аліментах,
посилаючись на ті обставини, що його
заробіток є незначним, окрім того
проживає з батько ОСОБА_4, який є
інвалідом першої групи інвалідності та
оформляє за ним опікунство, а також
зазначив, що вини в утворенні
заборгованості по сплаті аліментів
немає, оскільки він не мав матеріальної
можливості сплачувати аліменти в
повному розмірі.

Заслухавши пояснення сторін,
об'єктивно та неупереджено, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків встановлених
статтею 61 цього кодексу.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Судом встановлено, що згідно
виконавчого листа №2-964 виданого 21.09.2011
року Костопільського районного суду з
відповідача на користь позивачки
стягнуті аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 200 грн.
щомісячно до досягнення ним повноліття
дитини.

Рішення Костопільського районного
суду від 16.03.2012 року збільшено розмір
аліментів, що стягувались із
відповідача та вирішено стягувати з
нього на користь позивачки аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з
дня набрання рішенням законної сили і
до настання повноліття дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку
державного виконавця Жук Ю.В. №12988/13-49/1
від 13.12.2013 року, заборгованість по
сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 станом на
01.13.2013 року становить 1316 грн. 10 коп.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного
Кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача неустойку за період з
01.03.2012 року по 01.12.2013 року.

Відповідно до розрахунку поданого
позивачем сума неустойки (пені) за
вказаний період становить 1696 грн. 90
коп..

Суд вважає, що заборгованість
відповідача по сплаті аліментів
виникла з його вини, тому позивач має
право на отримання неустойки. Наданий
позивачкою розрахунок неустойки є
вірним і відповідає вимогам ст. 196 СК
України та ст. 258 ЦК України.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення аліментів підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач офіційно не працює, має
нерегулярний, мінливий дохід, проживає
разом з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який є інвалідом І-ої групи та утримує
його матеріально. Дані обставини
сторонами в судовому засіданні не
оспорювались.

Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України (далі СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України,
способом виконання батьками обов'язку
утримання дитини, за рішенням суду є
аліменти, які присуджуються у частці
від доходу її матері, батька і у твердій
грошовій сумі.

Статтею 192 Сімейного кодексу України
встановлені обставини, які можуть бути
підставою для зміни розміру аліментів:
зміна матеріального стану платника
або одержувача аліментів, зміна
сімейного стану платника або
одержувача аліментів, погіршення
здоров'я когось з них. При цьому перелік
обставин, які можуть слугувати
підставами для зменшення або
збільшення розміру аліментів є
вичерпним.

Обов'язок доведення збільшення
розміру стягнення аліментів лежить на
позивачеві. Однак, в ході судового
засідання позивачкою не надано жодних
доказів та судом не встановлено, що
змінився матеріальний стан платника
аліментів, так і одержувача аліментів,
з часу постановлення судом рішення про
стягнення з відповідача аліментів в
розмірі 300 грн. на неповнолітню дитину
щомісячно до досягнення ним
повноліття. На час розгляду даної
справи суду не надано і доказів того, що
якимось чином змінився, сімейний стан
платника або одержувача аліментів, чи
погіршився стан здоров'я когось з них.

За таких умов позивач не довів, що
розмір аліментів, визначений за
рішенням Костопільського районного
суду 16.03.2012 року підлягає збільшенню.

Таким чином, вимога позивача про
збільшення розміру аліментів не
підлягає до задоволення.

За положеннями ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст. 187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду .

Указана норма матеріального права
визначає порядок стягнення аліментів
за виконавчим листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі Закон) і відповідно
до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір .

При відсутності такого спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
Закону, а не на підставі рішення суду
про стягнення заборгованості. Повторне
стягнення із боржника суми, яка має
бути ним виплачена в порядку виконання
рішення суду про стягнення аліментів
недопустиме.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення розміру аліментів не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як вбачається з досліджених в судовому
засіданні матеріалів справи, позивачем
при подачі позову до суду було сплачено
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
згідно квитанції №7210023 від 21 січня 2014
року.

Оскільки заявлені позовні вимоги
позивача задоволені частково, тому і
судові витрати по справі підлягають
стягненню з відповідача на її користь
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.180,181,187,192,194,196 Сімейного Кодексу
України, ст. 256 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88,
212, 213, 215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів,
стягнення заборгованості по аліментам
та стягнення неустойки - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів в розмірі 1696 (одна
тисяча шістсот девяносто) грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати по справі
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а саме в сумі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.