Справа 206/380/14-ц
Провадження 2/206/268/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. Самарський районний
суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
поділ в натурі домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_1 про поділ домоволодіння в
натурі.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначають, що відповідач їх
рідний брат. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх
батько ОСОБА_4, спадщину прийняли в
рівних частках вони та відповідач.
24.10.2013р. вони отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом кожний по
1/3 частині, а відповідач свідоцтво не
отримував. Адреса спірного
домоволодіння змінювалася з АДРЕСА_1.
Відповідач не пускає їх в спірне
домоволодіння, тому необхідно поділити
його в натурі. Бажають свої частки
виділити разом в спільне користування,
тобто 2/3 частини домоволодіння.

На підставі викладено позивачі просять
суд поділити в натурі домоволодіння
АДРЕСА_1, виділивши їм в користування 2/3
частини домоволодіння, а відповідачу 1/3
його частину (а.с.4).

Позивачі в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити. Позивачі
зазначили, що відповідач їх у будинок
не пускає, змінив двері, замки. За
рішенням суду вони були вселені в
будинок.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували у повному обсязі та
просили відмовити. Зазначили, що
домоволодіння поділити не можливо, що
він пропонував виплатити кошти за їх
частини але вони не погодились.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані та здобуті докази, вважає, що у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на праві власності належить по
1/3 частини житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвами про право на спадщину за
законом від 04.10.2013 року та витягами з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 24.10.2013р. (а.с.5-8).

З технічного паспорту на садибний
житловий будинок, виготовленого станом
на 21.02.1997 року домоволодіння АДРЕСА_1
складається з житлового цегляного
будинку А загальною площею 72,0кв.м,
житловою площею 34,9кв.м., а саме: 1-1 -
внутрішнього коридору площею 3,5кв.м., 1-2
- кухні площею 8,7кв.м., 1-3 - кімнати площею
9,1кв.м., 1-4 кімнати площею 12,9кв.м., 1-5
кімнати площею 12,9кв.м., 1-6 передпокою
площею 9,2кв.м., 1-7 ванної площею 4,5кв.м., І
сіней площею 9,3кв.м., ІІ тамбуру площею
1,9кв.м. та господарсько-побутових
будівель: убиральні Б - цегляної, сараю
В - цегляного, гпражу Г - шлакоблочного,
сараю Д - шлакоблочного, хвіртки № 1 -
металевої, воріт №2 - металевих, паркану
№3 - дерев'яного штахетника. (а.с.9-11).

Як вбачається зі спадкової справи №
468/2012 до майна померлого 24 квітня 2012
року ОСОБА_4 спадщину прийняли діти
померлого: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
(а.с.28-137).

Відповідно до висновку №871/872-14 від
04.07.2014 року судової
будівельно-технічної експертизи
ринкова вартість домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1 з округленням складає
546860,00грн. Поділити (виділити в натурі)
домоволодіння (житловий будинок) за
адресою АДРЕСА_1 в натурі у
відповідності до розміру частки
кожного із сторін, а саме 1/3 та 2/3 -
неможливо (а.с.186-195).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У разі
необхідності особа, зазначена в абзаці
першому цієї частини, може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається або є неможливим,
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

З урахуванням цих положень необхідно
перевірити розмір часток сторін у
праві власності на житловий будинок.
Розподіл домоволодіння може бути
проведений, якщо в виділяємій частині
домоволодіння може бути як мінімум
одна житлова кімната й кухня, які
повинні відповідати технічним та
санітарними нормам, також та частина,
яка виділяється складає ізольовану
частину домоволодіння з окремим входом
в квартиру або є можливість
перетворити цю частину домоволодіння в
ізольовану шляхом відповідного
переобладнання.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», при вирішенні справ про виділ
в натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що це можливо,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
з самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. У
спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності. Якщо виділ технічно
можливий, але з відхиленням від розміру
часток кожного власника, суд з
урахуванням конкретних обставин може
провести його зі зміною у зв'язку з цим
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом роз'яснювалось сторонам,
представникам сторін положення ст.ст.
10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій, а також те, що суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
справі, при цьому суд приймає до
розгляду тільки ті докази, які мають
значення по справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судовою експертизою визначено
неможливість поділу житлового будинку
в натурі у відповідності до розміру
частки кожного із сторін, а саме 1/3 та 2/3.
Зважаючи на це, та незгоду на поділ
будинку відповідача, ця обставина є
окремою і достатньою підставою для
відмови в позові поділу в натурі
житлового будинку.

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги є
незаконними, недоведеними,
необґрунтованими та безпідставними, а
тому є неможливим їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 367 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88,
130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя
А.О. Сухоруков