АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4662/14
Головуючий 1 інстанції Юхименко О.М.
Справа № 622/1520/13-ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Прокурора
Золочівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Золочівської районної державної
адміністрації на рішення
Золочівського районного суду
Харківської області від 12 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Олександрівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, третя особа: інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
визнання права власності на нерухоме
майно,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Олександрівської
сільської ради Золочівського району
Харківської області, за участі третьої
особи - інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про визнання права
власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що в липні 2002 року згідно
нотаріально посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будівлі, укладеного
між продавцем Золочівським районним
споживчим товариством в особі
ліквідатора ОСОБА_3 та ним, він придбав
будівлю господарчого магазину, що
знаходився за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею за технічною
документацією 518,5 квадратних метрів.
Згідно акту прийому - передачі він
прийняв у власність вказану будівлю
господарчого магазину.

У зв'язку з тим, що придбана ним
нежитлова будівля господарчого
магазину була у стані, що не давала
можливості використати її за цільовим
призначенням самостійно за власні
кошти та господарським способом провів
реконструкцію будівлі та зменшив
загальну площу залишивши з вказаної
будівлі лише погреб (льох) загальною
площею 247 квадратних метрів, тобто
проведена зміна призначення будівлі з
існуючого підвалу під погреб.

12 липня 2002 року він також придбав
будівлю пекарні, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею за
технічною документацією 360,3 квадратних
метрів.

У зв'язку з тим, що придбана нежитлова
будівля пекарні була у стані, що не
давала можливості використати її за
цільовим призначенням, самостійно і
самовільно, за власні кошти та
господарським способом провів
реконструкцію будівлі пекарні та
зменшив загальну площу залишивши з
вказаної будівлі наступні приміщення:
гараж А-1 загальною площею 289,6
квадратних метрів, прохідна Б-1
загальною площею 9,4 квадратних метрів,
побутове приміщення В-1 загальною
площею 40,5 квадратних метрів, будівля
пожежного резервуару загальною площею
9,1 квадратних метрів.

В зв'язку з цим просив визнати за ним
право власності на самовільно
реконструйовані будівлі господарчого
магазин: погребу (льоху) загальною
площею 247 квадратних метрів, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3 (за
межами населених пунктів), вартістю 27200
грн. 00 коп. та на будівлю пекарні: гараж
А-1 загальною площею 289,6 квадратних
метрів, прохідна Б-1 загальною площею 9,4
квадратних метрів, побутове приміщення
В-1 загальною площею 40,5 квадратних
метрів, будівля пожежного резервуару
загальною площею 9,1 квадратних метрів,
що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, до суду
надали заяву, в якій позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд розглядати справу за їх
відсутності.

Від представника відповідача -
Олександрівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, надійшло клопотання про
розгляд справи за відсутності їх
представника, позовні вимоги визнали в
повному обсязі.

Представник 3-ї особи, інспекції
державного архітектурного
будівельного контролю у Харківській
області,в судове засідання не з'явився,
справа розглянута у їх відсутності.

Рішенням Золочівського
районного суду Харківської області від
12 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
- задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на самовільно
реконструйовані: будівлі господарчого
магазину: погребу (льоху) загальною
площею 247 квадратних метрів, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3 (за
межами населених пунктів),будівлю
пекарні: гараж А-1 загальною площею 289,6
квадратних метрів, прохідна Б-1
загальною площею 9,4 квадратних метрів,
побутове приміщення В-1 загальною
площею 40,5 квадратних метрів, будівля
пожежного резервуару загальною площею
9,1 квадратних метрів, що розташована за
адресою: АДРЕСА_4 (за межами населених
пунктів).

В апеляційній скарзі прокуратур
Золочівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Золочівської районної державної
адміністрації просить рішення суду
скасувати і ухвалити по справі нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема ст.. 41
Конституції України , а також
порушенням ст.. 213, 214 ЦПК України,
неповно з'ясовано обставини, що мають
суттєве значення по справі, а висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

В судове засідання апеляційної
інстанції жодна із сторін, крім
представника прокуратури, не з'явилась,
повідомлені про час та місце розгляду
справи належним чином.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
з?явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із наявності
передбачених ст. 376 ЦК України підстав
для визнання за позивачем права
власності на об'єкт самочинного
будівництва.

Проте погодитись з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що на 12 липня 2002 року
згідно нотаріально посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_2 (реєстр. №
477) договору купівлі-продажу будівлі,
укладеного між продавцем Золочівським
районним споживчим товариством в особі
ліквідатора ОСОБА_3, що діяв на підставі
Постанови арбітражного суду
Харківської області від 31 липня 2001 року
та покупцем ОСОБА_1, останній придбав
будівлю господарчого магазину, що
знаходився за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею за технічною
документацією 518,5 квадратних метрів
(а.с.9).

Згідно акту прийому - передачі ОСОБА_1
прийняв у власність вказану будівлю
господарчого магазину (а.с.10)

Позивач самостійно за власні кошти та
господарським способом провів
реконструкцію будівлі та зменшив
загальну площу залишивши з вказаної
будівлі лише погреб (льох) загальною
площею 247 квадратних метрів. (а.с.12-17)

Внаслідок вказаної реконструкції
створено новий об'єкт нерухомого майна
за межами населених пунктів на
території Олександрівської сільської
ради Золочівського району Харківської
області, так як за інформацією вказаної
сільської ради від 13 вересня 2013 року за
№ 02-20/379 виданої на запит КП «АІБ
Золочівського району» будівля погребу
(льоху) має поштову адресу: (АДРЕСА_3 (за
межами населених пунктів) (а.с.18)

Крім того, 12 липня 2002 року згідно
нотаріально посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будівлі, укладеного
між вищезгаданими особами ОСОБА_4 та
позивачем ОСОБА_1 останній також
придбав будівлю пекарні, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею за технічною
документацією 360,3 квадратних
метрів.(а.с.24)

Згідно акту прийому - передачі ОСОБА_1
прийняв вказану будівлю пекарні (а.с.25)

Договір зареєстрований у КП «АІБ
Золочівського району», про що у
правовстановлюючому документі є напис
про те, що нежитлова будівля пекарні
значиться на праві приватної власності
за позивачем (а.с.32)

У зв'язку з тим, що придбана позивачем
ОСОБА_1 нежитлова будівля пекарні була
у стані, що не давала можливості
використати її за цільовим
призначенням позивач самостійно і
самовільно,за власні кошти та
господарським способом провів
реконструкцію будівлі пекарні та
зменшив загальну площу залишивши з
вказаної будівлі наступні приміщення:
гараж А-1 загальною площею 289,6
квадратних метрів, прохідна Б-1
загальною площею 9,4 квадратних метрів,
побутове приміщення В-1 загальною
площею 40,5 квадратних метрів, будівля
пожежного резервуару загальною площею
9,1 квадратних метрів.

За інформацією сільської ради від 13
вересня 2013 року за № 02- 20/379 наданої на
запит КП «АІБ Золочівського району»
комплекс будівель - гаражу, прохідної,
побутового приміщення, будівля
пожежного резервуару має поштову
адресу: АДРЕСА_4 (за межами населених
пунктів).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч. 2 ст. 376 ЦК).

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376
ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п.п. 9, 14 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що відповідно до статті 26
Закону № 2780-XII спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства. За загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише в
разі його порушення, невизнання або
оспорювання (частина перша статті 15 ЦК,
частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право. На підставі
частини третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК).

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до
певних органів з питань оформлення
права власності на об'єкт самочинного
будівництва матеріали справи не
містять.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої
інстанції на вищевикладене уваги не
звернув, внаслідок чого встановивши, що
спірне нерухоме майно є самочинним
будівництвом, оскільки здійснено без
затвердженої у встановленому законом
порядку проектної документації, без
отримання дозволу на будівництво, та за
відсутності доказів додержання під час
будівництва архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил згідно із
законодавством, а також наявності
рішення компетентного органу про
відмову позивачу у прийнятті
закінчених будівництвом об'єктів в
експлуатацію, дійшов помилкового
висновку про наявність передбачених
ст. 376 ЦК України підстав для визнання
за ОСОБА_1 права власності на самочинно
побудоване нерухоме майно.

Крім того, Розпорядженням Золочівської
райдержадміністрації від 15 березня 2007
року № 133 надана згода ОСОБА_1 на
виготовлення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 0,2382 га з метою
передачі її в оренду для
обслуговування придбаних позивачем
будівель (а.с.47,48,49).

Однак, будь-яких доказів передачі в
оренду земельної ділянки позивачу
матеріали справи не містять.

Оскільки порушення норм матеріального
права призвело до неправильного
вирішення справи, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду -
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
заявленого ОСОБА_1 позову.

На підставі наведеного та керуючись п.2
ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Золочівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Золочівської районної державної
адміністрації - задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 12 березня 2014
року - скасувати і ухвалити нове
рішення, яким в задоволені позову
ОСОБА_1 до Олександрівської сільської
ради Золочівського району Харківської
області, третя особа: інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
визнання права власності на нерухоме
майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -