АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Заступника прокурора м.Києва
до Київської міської ради, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання незаконними та
скасування рішення, визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 04 вересня 2014 року,

встановила:

у лютому 2014 року Заступник прокурора
м.Києва звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати незаконним та
скасувати пункт 896 додатку №1 рішення
КМР від 18 грудня 2008 року, державний акт
на право власності на земельну ділянку,
договір купівлі-продажу земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відновити
становище, яке існувало до порушення
шляхом повернення вказаної земельної
ділянки в розпорядження КМР,
посилаючись на те, що Прокуратурою
м.Києва було виявлено факти порушення
чинного законодавства щодо відведення
ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 вересня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що
Прокуратурою м. Києва було виявлено
численні факти порушення чинного
законодавства України, при відведені
за рішенням Київської міської ради від
18 грудня 2008 року № 922/922 земельних
ділянок, а саме відсутність проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1
земельної ділянки, відсутність
обов'язкової державної експертизи
проекту землеустрою, внесення змін до
Генерального плану міста без
проведення обов'язкової державної
екологічної експертизи, відсутність
громадських слухань щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки із зон рекреаційного
призначення та її відведення ОСОБА_1, що
порушує інтереси держави.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 вересня 2014 року
позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що всупереч
положенням ст. 20, 52, 118, 186-І ЗК України,
вимогам Тимчасового порядку передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або у власність у м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 15.07.2004 року № 457/1867,
відповідачами не було надано до суду
доказів на підтвердження розроблення
та затвердження проекту землеустрою та
проведення обов'язкової державної
експертизи щодо передання із зони
зелених насаджень загального
користування згідно п. 896 оскаржуваного
рішення Київської міської ради у
приватну власність ОСОБА_1 спірної
земельної ділянки зі зміною її
цільового призначення, як для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Ухвалюючи рішення про визнання
незаконним і скасування п. 896 рішення
Київської міської ради від 18 грудня 2008
року за № 922/922, суд першої інстанції
виходив з того, що вказаний пункт
рішення КМР не відповідає вимогам ст. 19
Конституції України, ст. 9 Земельного
кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні, прийнятий з порушенням
встановленого законодавством порядку
щодо відведення спірної земельної
ділянки, тому наявні правові підстави
для визнання його незаконним та
скасування у судовому порядку.

Однак з таким висновком суду в повному
обсязі колегія суддів погодитись не
може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Київською міською радою 18 грудня 2008
року було прийнято рішення № 922/922 «Про
передачу громадянам України земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах міста Києва».
Пунктом 896 додатку № 1 до
вищезазначеного рішення було передано
у приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,0944 га.(кадастровий
номер :79:364:0323), для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1. На виконання вищезазначеного
рішення ОСОБА_1 було видано державний
акт на право власності на вказану
земельну ділянку (кадастровий номер
:79:364:0323) від 22 грудня 2009 року серії
ЯЖ № 905415, який зареєстровано за №
07-7-05102. В подальшому, 18. грудня 2010 року
ОСОБА_1 було відчужено на користь
ОСОБА_2 вищезазначену земельну ділянку
за договором купівлі-продажу, на
підставі якого за нею Головним
управлінням земельних ресурсів
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 18
грудня 2010 року було зареєстровано
право власності на зазначену земельну
ділянку № 07-7-05102.

В своїй апеляційній скарзі представник
апелянта посилається на те, що судом не
було прийнято до уваги те, що ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем спірної
земельної ділянки, а тому вона не може
бути від неї витребувана, а також
зазначав про наявність проекту
землеустрою спірної земельної ділянки
та його погодження. Однак, такі доводи
апелянта є необґрунтованими, були
предметом перевірки під час розгляду
справи судом першої інстанції, а тому
не можуть бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Однак, судом першої інстанції не
прийнято до уваги те, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 листопада 2011 року,
зміненою в частині постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року, рішення Київської міської ради
від 18 грудня 2008 року № 922/922 «Про
передачу громадянам України земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах міста Києва»
було скасоване в частині передачі
громадянам земельних ділянок, в тому
числі ОСОБА_1 спірної земельної
ділянки., а тому провадження в частині
вимог про скасування пункту 896 додатку
№1 рішення Київської міської ради від 18
грудня 2008 року підлягає закриттю
відповідно до вимог п. 1,2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

За таких обставин, рішення в частині
визнання незаконним та скасування
пункту 896 додатку №1 до рішення
Київської міської ради від 18 грудня 2008
року № 922/922 підлягає скасуванню із
закриттям в цій частині провадження, в
іншій частині судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
в іншій частині рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 04 вересня 2014 року в частині
визнання незаконним та скасування
пункту 896 додатку №1 до рішення
Київської міської ради від 18 грудня 2008
року № 922/922 скасувати та провадження в
цій частині закрити.

В іншій частині рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 04 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 752/2799/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12505/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Фролов М.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.