АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1141/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубовенко І.Г. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 05
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 грудня 2013 року, по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в
натурі частки майна що є у спільній
частковій власності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у вересні 2012 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в
натурі частки із майна, що є спільною
частковою власністю.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2013 року позовні вимоги
задоволено частково, виділено ОСОБА_2,
за другим варіантом розподілу,
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 186360 грн.,
виділено ОСОБА_3, за другим варіантом
розподілу, квартиру АДРЕСА_2, вартістю
179560 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 3400
грн. Вирішено питання щодо судових
витрат /а.с. 117-123/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове,
яким виділити їй квартиру АДРЕСА_2,
вартістю 179560 грн., а ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 186360 грн. /а.с. 131-134/.

У силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим
спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники у
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен
із співвласників спільної часткової
власності має право на виділ у натурі
частки, що є у спільній частковій
власності.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_2,
на підставі договору дарування від
29.11.2005 року, належить ? частина
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
складається з будинку А житлова площа
якого в цілому становить 25,7 кв. метри,
загальна площа 50,6 кв. метри з
відповідною частиною надвірних
побудов, яка розташована на земельній
ділянці площею 910 кв. метри, договір
посвідчений приватним нотаріусом
Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий № 698 /а.с. 6-7/.

Право власності зареєстровано, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності від 12.12.2005
року /а.с. 8/.

Інша ? частина вищевказаного
домоволодіння належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 18.10.2005 року, після смерті
ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти
виділу позивачці ? частини
домоволодіння, але обидві сторони
наполягають на виділі їм саме квартири
АДРЕСА_2 за другим варіантом.

Суд першої інстанції врахувавши те, що
відповідач ОСОБА_3 постійно
користується спірним домоволодінням
разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6, яка є
інвалідом і іншого житла не має, те що
відповідач провів до домоволодіння
газопровід, замінив вікна, та постійно
підтримує домоволодіння у належному
стані, а позивачка постійно мешкає у м.
Луганську, прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України не може
бути скасовано правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки
наданим доказам не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :