Номер провадження 2/754/549/14
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
між ним та відповідачем 01 січня 2011 року
укладено договір позики, відповідно
якого позивач у власність ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 35 466 доларів
США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути
грошові кошти в розмірі 40 742 дол. США, що
курсом НБУ становить 323 371. 28 грн. до 30
червня 2011 року.

Станом на 10 вересня 2013 року відповідач
не виконав свої зобов'язання за
вказаним договором, кошти не повернув,
чим прострочив виконання зобов'язання
на 803 дні.

Договором між сторонами обумовлено, що
у випадку невиконання умов угоди
позичальник зобов'язаний сплатити пеню
в розмірі 30 % річних від простроченої
суми за весь час прострочення, що
становить 214 848, 28 грн.

Посилаючись на викладене, позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за
договором позики в розмірі 40 742 дол.
США, що за курсом НБУ становить 323 371. 28
грн., пеню в розмірі 26 889. 71 дол. США, що
становить 214 848, 28 грн., відповідно ст. 625
ЦК України інфляційні втрати в розмірі
5 573,03 грн., три проценти річних - 21 426, 14
грн., а всього - 568 814, 73 грн. та судові
витрати.

В ході розгляду справи представником
позивача уточнено позовні вимоги -
позивач просить суд стягнути з
відповідача борг за договором позики в
розмірі 40 742 дол. США, що становить 323 371
грн. 28 коп., пеню в розмірі 889, 71 дол. США,
що становить 214 848, 28 грн., 697, 50 дол. США ,
еквівалент 5 573. 03 грн. - інфляційну
складову боргу, 3% річних 2681, 62 дол. США
(21 426, 14 грн.. моральну шкоду в розмірі 50
000 грн. ту судові витрати. (а.с. 28 - 32).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просить суд
його задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на ту обставину, що
позивачем пропущено строки позовної
давності в один рік щодо вимог про
стягнення пені, що є підставою для
відмови в задоволенні позову в цій
частині.

Щодо вимог про стягнення інфляційної
складової боргу представник
відповідача зазначив, що валютою
позики були долари США, інфляційні
втрати можуть нараховуватись на
грошові зобов'язання в національній
валюті України - гривні, а тому він
вважає зазначену вимогу безпідставною.

Крім того, представник відповідача не
визнав вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди, зазначивши, що таке
відшкодування за неналежне виконання
грошового зобов'язання не передбачене.

Представник відповідача також вважає,
що договір позики є припиненим,
оскільки відповідно п. 9 Договору
сторони його припинили шляхом
передавання позивачу відступного -
права на отримання житлового
приміщення в м. Обухів і позивач
отримав майнові права на квартиру в
рахунок погашення боргу (а.с. 40 - 41).

В подальшому представник відповідача
пояснив, що відповідач насправді кошти
за договором позики не передавав,
договір позики від 01.01.2011 року було
укладено з метою сплати боргу за
попереднім договором від 14.04.2008 року
(а.с. 106 - 107).

Заслухавши пояснення представників
сторін у справі та дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку про
часткове задоволення вимог позивача
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
14.04.2008 року. 20.12.2008 року 04.02.2009 року, 11.03.2009
року, 30.04.2009 року 17.06.2009 року 07.09.2009 року,
07.06.2010 року та 01.01.2011 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 укладались договори позики
грошових коштів (а.с. 76 - 93).

Позивач просить суд стягнути з
відповідача борг за останнім договором
позики від 01.01.2011 року.

Відповідно зазначеного договору
позивач передав відповідачу грошові
кошти в розмірі 35 466 доларів США строком
до 30.06.2011 року. Позичальник в свою чергу
прийняв на себе зобов'язання повен ту в
обумовлені угодою строки суму в
розмірі 40 742 дол. США (а.с. 92).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України по
договору позики одна сторона передає
другій стороні у власність гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. Договір
позики вважається укладеним у момент
передачі грошей або речей.

В обумовлені угодою строки відповідач
кошти не повернув, у зв'язку з чим
виникла заборгованість в розмірі
кредиту - 40 742 дол. США, що в гривневому
еквіваленті становить 323 371 грн. 28 коп.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача боргу
за договором позики в розмірі 40 742 дол.
США, що еквівалентно 323 371 грн. 28 коп.

Підлягають задоволенню також вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3 %
річних від простроченої суми, оскільки
таке право позивача передбачено ст. 625
ЦПК України.

Відповідно розрахунку позивача 3 % від
простроченої суми становить 2 681, 62 дол.
США , що еквівалентно 21 426,14 грн.

При цьому суд вважає необґрунтованими
посилання представника відповідача та
те, що кошти фактично не передавались,
договір 01.01.2011 року укладено з метою
сплати боргу за попереднім договором
від 14.04.2008 року, оскільки відповідно
договору, що є предметом даної справи
позикодавець передав грошові кошти.

При цьому суд враховує правову позицію
Верховного Суду України, викладену в
постанові Судової палати в цивільних
справах Верховного Суду України від
18.09.2013 року № 6 -63цс13, відповідно якої
письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладання
договору, але й факту передачі грошей
(а.с. 104 - 105).

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача боргу з урахуванням
індексу інфляції суд не знаходить
підстав для задоволення зазначеної
вимоги виходячи з наступного.

Так, індекс інфляції визначається
Держаним комітетом статистики України
для грошової одиниці України - гривні
виходячи з економічних показників
України.

З наданих позивачем письмових доказів
вбачається, що валютою позики були
долари США.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку про те, що вимога
позивача про стягнення інфляційних
втрат у зв'язку з невиконанням договору
позики є такою, що не відповідає нормам
чинного законодавства.

Не підлягають також задоволенню вимоги
позивача про стягнення пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у зв'язку з спливом строку
позовної давності.

Так, з копії договору позики від 01.01.2011
року вбачається, що кошти надаються
відповідачу в строк до 30.06.2011року (а.с. 5).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у справі, зробленою до
винесення рішення та її сплив є
підставою для відмови у позові.

Оскільки представником відповідача
заявлено про застосування строків
позовної давності щодо пені по
договору позики, строк його виконання
сплинув 30 червня 2011 року, а позов ОСОБА_1
подано у вересні 2013 року, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову в цій частині.

Суд також не знаходить правових
підстав для задоволення вимог позивача
про відшкодування моральної шкоди,
оскільки чинне цивільне законодавство
не передбачає такої підстави для
відшкодування моральної шкоди як
невиконання умов угоди.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а
саме - стягненню з відповідача суми
неповернутої позики в розмірі 40 742 дол.
США (еквівалент 323 371, 28 грн.) та
відсотків за користування грошовими
коштами в розмірі 2 681,62 дол. США, що
становить 21 426 грн. 14 коп.

Задовольняючи позов частково суд,
відповідно вимог ст. 88 ЦПК України,
стягує з відповідача на користь
позивача судові витрати пропорційно
задоволеним вимогам, що становить 3 457
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. ст.
526, 1046 - 1048 Цивільного кодексу України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договором позики в
розмірі 40 742 дол. США, що еквівалентно 323
371, 28 грн., 3% річних від простроченої
суми - 2 681,62 дол. США, що становить 21 426
грн. 14 коп. та судові витрати в розмірі 3
457 грн.

В задоволенні інших позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя