АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/3061/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Варневич Л.Б. Провадження №
22-ц/789/1262/14 Доповідач - Храпак
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Дикун С. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника ПАТ КБ
"ПриватБанк" - Гнатишака О.В.,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2
на рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 25
вересня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

в листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у сумі 12611,19 грн, посилаючись на те, що
відповідачка неналежно виконувала
свої зобов'язання по погашенню кредиту
та сплаті відсотків за кредитним
договором.

Рішенням Кременецького районного суду
від 25 вересня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" 5229 (п'ять тисяч двісті
двадцять дев'ять) гривень 47 копійок -
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 19.04.2008 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на
користь позивача 229 гривень 40 копійок
судових витрат.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" просить змінити
рішення суду, скасувавши в частині
відмови в задоволені суми комісії та
штрафів та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнувши
суму комісії та штрафів у повному
обсязі, в іншій частині залишити без
змін. В обґрунтування вимог
посилаються на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також порушено норми матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, оскільки позивачем
пропущений строк позовної давності.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК" Гнатишак  О.В.
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на доводи, викладені в ній,
апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав,
оскільки вважає, що кінцевий строк
повного погашення кредиту не наступив.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подану ними
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на доводи, викладеній в ній,
апеляційної скарги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
не визнав.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представників сторін, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційних скарг в їх межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК" до задоволення не
підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_2
слід задовольнити, виходячи з
наступних мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та відсотків за користування кредитом,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не зверталась до позивача з
заявою про припинення дії Договору, а
тому він вважається пролонгований і
діє по даний час. Доводи відповідача
щодо застосування позовної давності в
цій частині вимоги є безпідставними.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, а тому відповідно до ч.1 п.
п. 1, 3 ст. 309 ЦПК України рішення суду
слід скасувати і ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити, виходячи з
наступного.

Згідно ст 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 19
квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
б/н «Швидка готівка», за умовами якого
остання отримала кредитні кошти у сумі
3 000,00 грн. зі сплатою 24,0% річних на
залишок заборгованості за кредитом,
щомісячної комісії у розмірі 3,5% (а.с. 8
зі звороту).

Договір про надання кредитних коштів
складається з заяви позичальника (а.с.8)
і умов та правил надання банківських
послуг (а.с.9), якими передбачено, що
термін погашення кредиту становить 12
місяців з моменту підпису. Якщо
протягом цього строку ні одна з сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

У заяві (а.с. 8) не передбачено, яким саме
чином має здійснюватись погашення
заборгованості: до відповідної дати чи
черговими платежами згідно графіку
погашення заборгованості. Кредитної
карти відповідачці не видавалося.

Станом на 14 листопада 2013 року в ОСОБА_2
існує заборгованість в сумі 12611,19 грн.,
яка складається з наступного: 1052,38 грн. -
заборгованість за кредитом; 4177,09 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 6305,00 грн. -
комісія за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована складова); 576,72
(процентна складова).

Отже, матеріалами справи доводиться
факт порушення відповідачкою умов
кредитного договору щодо повернення
позики.

Проте, жодною зі сторін не
заперечується, що останній платіж за
кредитним договором ОСОБА_2 сплатила 3
жовтня 2008 року.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з позовом звернувся
в суд 26 листопада 2013 року.

Відповідачка заявила клопотання про
застосування строку позовної давності
і з цієї підстави відмовити в позові в
повному обсязі.

Позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересі. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. (ст. ст. 256, 257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 266 ЦК України
передбачається, що за спливом позовної
давності до основної вимоги,
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Приписами ст. 267 ЦК України встановлено,
що позовна давність застосується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, аналізуючи умови договору,
встановлені факти та зміст зазначених
норм, слід дійти висновку, що за
договором про надання кредиту ОСОБА_2 у
вигляді встановленого ліміту в сумі 3000
грн., кінцевий строк повного погашення
кредиту 19 квітня 2009 року, як це
зазначено в п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, долучених до
даного договору, і тому перебіг
трирічного строку позовної давності
починається після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (ст.261 ЦК України), а саме 19
квітня 2012 року.

Не заслуговує на увагу посилання ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" про те, що згідно п. 9.12 Умов
і правил надання банківських послуг
встановлений термін дії договору у 12
місяців і якщо протягом цього строку ні
одна зі сторін не проінформує іншу
сторону про зупинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий же
строк.

Дане твердження спростовується
правовою позицією, яка висвітлена у
Постанові Верховного Суду України від
24 вересня 2014 року, з якої вбачається, що
пролонгація договору передбачає
продовження строку дії договору після
виконання сторонами його умов і
перекладання договору на тих самих
умовах, на яких він був укладений, а
також на те, що після закінчення строку
дії договору банк не видав відповідачу
грошових коштів, а боржник своїх
зобов'язань за договором не виконав.
Дана позиція згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів прийшла до висновку, що в
задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
до ОСОБА_2 про стягнення кредитної
заборгованості слід відмовити у
зв'язку із спливом строку позовної
давності.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 25
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити у
зв'язку із спливом строку позовної
давності .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.М. Храпак