Справа № 196/2109/13-ц
№ провадження 2/196/177/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Царичанський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої - судді ГУДИМ О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до КП
"Царичанське ВОЖКГ", КП "Царичанське
БТІ" ДОР", третя особа ОСОБА_2, про
визнання приватизації такою, що не
відповідає закону та часткове
скасування розпорядження органу
приватизації, визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на житло,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до КП
"Царичанське ВОЖКГ", КП "Царичанське
БТІ" ДОР", третя особа ОСОБА_2, про
визнання приватизації такою, що не
відповідає закону та часткове
скасування розпорядження органу
приватизації, визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на житло.

На обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що в 1995 році була
проведена приватизація квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Органом, який
проводив приватизацію, являлось
Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства,
реєстрацію свідоцтва про право
власності на житло проводило
Царичанське бюро технічної
інвентаризації. Було видане свідоцтво
про право власності № 15 від 14 лютого 1995
року, що посвідчує, що квартира за
вищевказаною адресою дійсно належить
на праві приватної спільної власності
гр. ОСОБА_3 та членам її сім'ї - ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Квартира приватизована згідно з
Законом України "Про приватизацію
державного житлового фонду", загальною
площею 41,3 кв.м. Характеристика квартири
та її обладнання наведені в Технічному
паспорті, який являється складовою
частиною цього свідоцтва та
зареєстроване свідоцтво за номером
15-2356, згідно якого ОСОБА_1 належить 1/3
вказаної квартири.

Вважає, що приватизація
вищевказаної квартири проведена в
порушення ст.1 ч.1, ст. 5, ст. 8 ЗУ "Про
приватизацію державного житлового
фонду" №2482-ХІІ, так як на момент
приватизації в 1995 році він був
неповнолітнім і приватизація майна
була проведена без згоди батьків.
Вважає, що незважаючи на те, що позивач
є співвласником квартири, приватизація
проведена з порушенням, всупереч його
волі, чим порушено його законні права
та інтереси. Зазначає, що на час
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 чек на
приватизацію не отримував.

Відповідно до п.2 ст. 222 ЦК України
правочин вчинений неповнолітньою
особою за межами її цивільної
дієздатності без згоди батьків є
недійсним.

Прохає визнати частково
недійсним розпорядження Виробничого
об'єднання житлово-комунального
господарства за № 15 від 14 лютого 1995
року в частині приватизації 1/3 частини
квартири стосовно нього за адресою:
АДРЕСА_1, та свідоцтво про право
власності на житло від 14 лютого 1995 року,
видане Виробничим об'єднанням
житлово-комунального господарства та
зареєстроване Царичанським бюро
технічної інвентаризації під номером
№ 15-2356 в Державній реєстраційній книзі.

В судове засідання позивач не
з'явився, до суду надійшла заява з
проханням розглядати дану справу без
його участі, позовні вимоги підтримує
повністю.

Представник відповідача - КП
"Царичанське ВОЖКГ" в судове засідання
не з'явився, надіслали заяву з
проханням розглядати дану справу без
їх участі, позовні вимоги визнають
повністю і не заперечують проти їх
задоволення.

Представник відповідача - КП
"Царичанське БТІ" ДОР" в судове
засідання не з'явився, до суду надійшла
заява з проханням розглядати дану
справу без участі їх представника,
позовні вимоги визнають.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши третю особу,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 174 п.4 ЦПК України
передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено,
що на підставі розпорядження № 15 від
14.02.1995 року Виробничого об'єднання
житлово-комунального господарства
була проведена приватизація квартири
за адресою: АДРЕСА_1. 14.02.1995 року згідно
розпорядження № 15 від 14.02.1995 року було
видане свідоцтво про право власності
на житло, яке зареєстроване
Царичанським бюро технічної
інвентаризації під номером № 15-2356, що
посвідчує, що квартира за адресою:
АДРЕСА_1, належить на праві приватної
спільної власності гр. ОСОБА_3 та членам
її сім'ї - ОСОБА_2(третій особі) та
ОСОБА_1(позивачу).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1,
видане 30.08.2013 року). Після її смерті
ОСОБА_2 спадщину прийняла шляхом
проживання на момент смерті зі
спадкодавцем. Крім того, згідно
повідомлення Царичанської державної
нотаріальної контори від 13.02.2014 року №
100/01-16 після смерті ОСОБА_3 спадкова
справа не заводилась, тобто ніхто не
звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті останньої.

Дійсно приватизація квартири за
адресою: АДРЕСА_1, відносно позивача
ОСОБА_1 проведена з порушенням вимог
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду".

Згідно ст.8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" передача квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в цій квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

На момент приватизації
вищевказаної квартири (в 1995 році)
позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім і
приватизація майна повинна була бути
проведена лише за згодою його батьків.
В даному випадку встановлено, що батьки
позивача не давали письмової згоди на
приватизацію квартири за вищевказаною
адресою відносно ОСОБА_1, хоча на момент
приватизації вказаної квартири батько
позивача не був зареєстрований та не
проживав у ній, але він як і матір
позивача на той момент був його
законним представником. З заявою про
передачу у приватну власність квартири
зверталася сама наймач квартири -
ОСОБА_3, яка засвідчена підписами
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Але ОСОБА_2 засвідчила
підписом лише свою згоду на передачу в
приватну власність квартири. Згоди на
приватизацію квартири відносно її
неповнолітнього сина (позивача) ОСОБА_2
не давала.

Відповідно до п.2 ст. 222 ЦК України
правочин, вчинений неповнолітньою
особою за межами її цивільної
дієздатності без згоди батьків
(усиновлювачів), піклувальників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом заінтересованої особи.

Згідно довідки Державного
ощадного банку України ТВБВ № 10003/0293 №
1168 від 10.12.2013 року в списках на
використання приватизаційних житлових
чеків на ім'я ОСОБА_1 не значиться.

Відповідачами заявлені позовні
вимоги визнані в повному обсязі, тобто
визнані всі ті обставини, на які
позивач посилається на обгрунтування
своїх позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що
вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП
"Царичанське ВОЖКГ", КП "Царичанське
БТІ" ДОР", третя особа ОСОБА_2, про
визнання приватизації такою, що не
відповідає закону та часткове
скасування розпорядження органу
приватизації, визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, задовольнити в
повному обсязі.

Визнати частково недійсним:

- розпорядження Виробничого
об'єднання житлово-комунального
господарства за № 15 від 14 лютого 1995
року в частині приватизації 1/3 частини
квартири стосовно ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1;

- свідоцтво про право власності на
житло від 14 лютого 1995 року в частині
права спільної сумісної власності
відносно ОСОБА_1, видане Виробничим
об'єднанням житлово-комунального
господарства та зареєстроване
Царичанським бюро технічної
інвентаризації під номером № 15-2356.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з подачею
апеляційної скарги через районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.М.Гудим