Провадження № 2/161/429/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

18 лютого 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю позивачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики.

Свій позов мотивують тим, що 27.08.2013
року вони передали ОСОБА_3 кошти для
балконних конструкцій, а саме: ОСОБА_1 -
4100 грн., ОСОБА_2 - 5000 грн., за які
відповідач зобов'язувався виконати
роботи по встановленню балконних рам у
строк до 30.09.2013 року. При цьому останній
зобов'язався, що у разі невиконання
своїх зобов'язань - поверне кошти, про
що написав відповідні розписки.

Однак, що на даний час зобов'язання
відповідачем не виконані, кошти не
повернуті. На неодноразові звернення з
приводу повернення суми боргу
відповідач не реагує.

А тому, просять стягнути з відповідача
на їх користь заборгованість за
договором позики, а саме: на користь
ОСОБА_1 4100 грн. боргу, 32,80 грн.
інфляційних втрат та 31,01 грн. - 3% річних,
на користь ОСОБА_2 - 5000,00 грн. боргу, 40
грн. інфляційних втрат та 37,81 грн. - 3%
річних, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали з підстав,
викладених у позовній заяві, просили їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3
ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав. А
тому суд зі згоди позивачів ухвалив
проводити заочний розгляд справи у
відсутності відповідача в порядку ст.
224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази у справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено, що 27.08.2013 року
ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_1 4100
грн., а від ОСОБА_2 - 5000 грн. з умовою їх
повернення не пізніше 30.09.2013 року, про
що написав відповідні розписки (а.с. 8, 9).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до
дня звернення позивача в суд
відповідач не повернув позивачу борг,
чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного
кодексу України та зобов'язання по
вищевказаному договору.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 УК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, оцінивши зібрані і
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, враховуючи, що
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, суд прийшов до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення та з
відповідача слід стягнути на користь
ОСОБА_1 суму заборгованості за
договором позики в розмірі 4100 грн., 32,80
грн. інфляційних втрат та 31,01 грн. 3%
річних, а разом - 4163,81 грн., на користь
ОСОБА_2 - 5000 грн. боргу за договором
позики, 40 грн. інфляційних втрат та 37,81
грн. 3% річних, а всього 5077,81 грн.

Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а тому з відповідача на
користь позивачів слід стягнути по 114,70
грн. сплаченого судового збору. Крім
того, з відповідача в дохід держави
слід стягнути 229,40 грн. недоплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215,
218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
кошти за договором позики в сумі 4163
(чотири тисячі сто шістдесят три) грн. 81
коп. та 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.
судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
кошти за договором позики в сумі 5077
(п'ять тисяч сімдесят сім) грн. 81 коп. та
114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. судових
витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 229
(двісті двадцять дев'ять) грн.. 40 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.Кихтюк