АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1406/14
Головуючий 1 інст. Грищенко І.О.
Справа № 2011/1571/2012
Доповідач - Хорошевський О.М
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругова С.С.
при секретарі -
Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, Державної казначейської служби
України, прокуратури Дзержинського
району м. Харкова

на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 22 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, Управління міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок незаконного
притягнення особи в якості
обвинуваченого, незаконного взяття та
тримання під вартою, незаконного
проведення обшуку, незаконного
накладення арешту на майно, -

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом після збільшення
розміру вимог якого просив визнати ,
що йому неправомірними діями УМВС
України в Полтавській області в період
досудового слідства була заподіяна
матеріальна шкода у розмірі 166 718, 44 грн.
та моральну шкоду в розмірі 1 102 005 грн.,
зобов'язати відповідача відшкодувати
за рахунок державного бюджету завдану
йому шкоду.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 13.09.2010 року старшим слідчим
СУ ГУМВС України в Полтавській області
було порушено відносно нього та інших
осіб кримінальну справу за ознаками
злочину, передбачено ч. 4 ст. 190 КК
України. Слідчим заочно прийнято
рішення про притягнення його в якості
обвинуваченого та оголошено у розшук.
Зазначив, що він незаконно перебував
під слідством з 17.09.2010 року по 21.07.2011
року. 71 день знаходився під вартою в
СІЗО у зв'язку з обранням відносно
нього запобіжного заходу. Постановою
від 21.07.2011 року прийнято рішення про
закриття кримінальної справи, у зв'язку
з недоведеністю його участі у скоєнні
злочину, тобто з реабілітуючих підстав.
У зв'язку з чим, він має право на повну
реабілітацію та відшкодування
моральної шкоди. В результаті
незаконного притягнення в якості
обвинуваченого по кримінальній справі,
він зазнав суттєвих моральних втрат,
були істотно порушені нормальні
життєві стосунки та зв'язки. Негативні
емоції, хвилювання, тривалі моральні та
душевні страждання негативним чином
відобразились на його стані здоров'я,
який різко погіршився. Наслідком
незаконних дій працівників міліції
стало спричинення йому значної
моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 22 листопада 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Держаної казначейської
служби України на користь ОСОБА_1
компенсацію матеріальної шкоди в
розмірі 45 000,00 грн. та компенсацію
моральної шкоди в розмірі 250 000 грн. В
іншій частині в задоволенні вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення
задовольнивши його позовні вимоги.

Скарга містить посилання на те, що
рішення суду винесено з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, без взяття до уваги всіх доказів,
які містяться в матеріалах справи, без
врахування вимог розумності та
справедливості, без критеріїв
визначення розміру моральної шкоди при
навмисному посяганні співвідповідача
на його життя, здоров'я, свободу, честь і
гідність, як найдорожчих цінностей
визнаних держаною України.

В апеляційній скарзі Державна
Казначейська служба України просить
скасувати рішення суду першої
інстанції відмовивши у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що
позивачем не доведено нанесення йому
матеріальної шкоди, а також судом
безпідставно стягнуто суму
відшкодування матеріальної шкоди,
оскільки було порушено порядок такого
відшкодування.

В апеляційній скарзі прокуратура
Дзержинського району м. Харкова
просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволення вимог
ОСОБА_1 про стягнення з Державної
казначейської служби України на його
користь компенсації матеріальної
шкоди та змінити оскаржуване рішення в
частині компенсації моральної шкоди
зменшивши суму відшкодування позивачу
моральної шкоди, виходячи з розміру
одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування його під слідством і судом,
що передбачено Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянину незаконними діями органів,
що здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
враховуючи засади розумності та
справедливості.

Скарга містить посилання на те, що
будь-яких доказів зазначення моральних
страждань та пов'язаних з цим інших
негативних наслідків позивач не надав.
Не зазначені також фактичні обставини,
які слід вважати ознаками отриманої
моральної шкоди, що підлягають
дослідженню судом. Також відсутні
докази причинно-наслідкових зв'язків
між перебуванням позивача під
слідством та негативними наслідками.
ОСОБА_1 не наведено доказів, які б
підтвердили необхідність
відшкодування йому моральної шкоди у
зазначеній сумі та не вказано з яких
розрахунків він при цьому виходив. Крім
того, суд частково задовольнивши
позовні вимоги щодо відшкодування
матеріальної шкоди порушив
встановлений Законом порядок
вирішення питання про відшкодування
шкоди завданої внаслідок незаконного
притягнення особи в якості
обвинуваченого, незаконного взяття та
тримання під вартою, незаконного
проведення обшуку, незаконного
накладення арешту на майно.

Апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позивача було безпідставно притягнуто
до кримінальної відповідальності.

Суд при цьому визнав достатнім,
розумним та справедливим розмір
грошової компенсації матеріальної
шкоди у сумі 45 000,00 грн., взявши при цьому
до уваги, що позивачем не доведено
необхідність зміни вхідних дверей у
сумі 7000,00 грн., викрадення під час
обшуку коштів та майна.

Компенсація моральної шкоди
спричиненої позивачу незаконними
діями органу досудового слідства суд
оцінив у 250 000,00 грн.

При цьому суд виходив з того, що позивач
тривалий час перебував під слідством,
до нього застосовувались запобіжний
захід, його нормальні життєві стосунки
були істотно порушені.

Судом зазначено, що позивачем не
доведено причинний зв'язок між
триманням під вартою та перебуванням у
медичних закладах.

Судова колегія з таким висновком
погоджується частково.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
відшкодуванні матеріальної шкоди, такі
вимоги обґрунтовуються тим, що позивач
здійснив витрати на лікування, у
зв'язку з перебуванням під вартою, його
рідні придбали продукти харчування для
нього та несли витрати на пальне,
оскільки він перебував у Полтавській
області. Крім того в результаті обшуку
який проведено в його квартирі були
пошкоджені вхідні двері, які
потребували заміні, вилучено ноутбук,
який досі не повернуто, зникли гроші.

Підстав для задоволення цих вимог
судова колегія не вбачає з огляду на їх
недоведеність.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позивачем не доведений
причинний зв'язок між незаконним
триманням під вартою та перебуванням у
медичних закладах після звільнення
з-під варти.

Сам позивач давав пояснення про те, що
на передодні затримання проходив
лікування, потребував планової
операції. Після звільнення з-під варти
продовжив лікування.

Будь яких медичних висновків про те, що
стан здоров'я позивача за час
перебування під вартою погіршився, що
потребувало додаткового лікування
суду надано не було.

За таких обставин зробити висновок, що
позивачем придбались ліки саме у
зв'язку з погіршенням здоров'я яке
пов'язане з перебуванням під вартою
зробити не можливе.

Доказів того, що в результаті обшуку у
квартирі позивача було зіпсовано
вхідні двері, що потребувало їх заміні
не надано.

Вилучення ноутбуку, про який йдеться у
позовній заяві, документально
оформлено не було.

Доказів про його вилучення не надано як
відсутні і докази вилучення грошових
коштів.

Що стосується витрат на харчування
позивача судова колегія виходить з
того, що доказів на підтвердження
додаткових витрат на харчування у
зв'язку з перебуванням під вартою не
надано.

Вирішуючи питання про компенсацію
моральної шкоди судова колегія
виходить з того, що незаконне
притягнення до кримінальної
відповідальності і тримання під вартою
само по собі є підставою вважати, що
особі спричинено моральну шкоду.

Визначаючи розмір такої шкоди судова
колегія виходить з того, що на час
затримання позивач потребував
медичної допомоги, його діяльність
пов'язана з наданням юридичної
допомоги, а тому незаконним
притягненням до кримінальної
відповідальності спричинено шкоду
його діловій репутації.

Тому виходячи з принципу розумності і
співмірності судова колегія вважає, що
достатньою є компенсація у 50000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги Державної
казначейської служби України про те, що
позивачем не доведено наявність
моральної шкоди не можна вважати
обґрунтованими.

Не погоджується судова колегія
визначаючи розмір такої шкоди і з
доводами апеляційної скарги прокурора,
враховують доводи наведені вище.

Оскільки висновки суду не відповідають
усім обставинам справи, оскаржуване
рішення з урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст.
309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.3 ч.
1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційні скарги задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 22 листопада 2013 року
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 50 000
(п'ятдесят тисяч), 00 грн. У задоволенні
інших вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: