22-ц/795/412/2014 Головуючий у I інстанції
-Логвіна Т. В. Доповідач - Литвиненко І.
В.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів: Страшного М.М., Шарапової
О.Л. при секретарі:Герасименко Ю.О.за
участю:представника відповідача
ОСОБА_5 ОСОБА_6, нотаріуса ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 17
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача: приватний нотаріус
Чернігівського нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення суду через неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Рішенням суду першої інстанції в
задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у
тому, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні
клопотання про призначення
судово-медичної експертизи та виклик
до суду спеціаліста з метою роз'яснення
захворювань померлого та їх вплив на
здатність читати і ставити підпис.
Апелянт також зазначає, що заповіт його
батька складено та підписано без згоди
померлого, тобто з порушенням вимог
щодо його оформлення та посвідчення.

ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився.
Відомості про його повідомлення
відсутні. Однак апеляційний суд вважає
за можливе розглядати справу у
відсутність позивача, так як
повідомлення його представника ОСОБА_10
є, відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України,
повідомленням і його.

Представник ОСОБА_10 подала заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
перебуванням її на лікуванні з
наданням у майбутньому медичних
документів. Апеляційний суд не
знаходить підстав, передбачених ст.191
ЦПК України, для відкладення розгляду
справи в апеляційному порядку.

Представник відповідача ОСОБА_6 та
нотаріус ОСОБА_7 апеляційну скаргу не
визнали.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, пояснення
учасників судового розгляду,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, який є
батьком ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
04.02.2013 року він склав заповіт на ім'я
ОСОБА_5, який був підписаний замість
нього через хворобу ОСОБА_11 в
присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13
і посвідчений приватним нотаріусом
Чернігівського нотаріального округу
ОСОБА_7

Коли ОСОБА_8 01.07.2013 року звернувся до
державного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, його повідомили, що
спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_5

ОСОБА_8 вважає, що вказаний заповіт є
недійсним, оскільки батько був
письменним, не дивлячись на хворобу,
вільно володів правою рукою, і міг сам
підписати заповіт. Крім того, ОСОБА_8
вважає, що вказаний заповіт батько
склав проти своєї волі через свій
хворобливий стан, а в дійсності він
завжди хотів всю квартиру залишити
сину.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
заповіт було складено та посвідчено
04.02.2013 року відповідно до вимог чинного
законодавства, а матеріали справи не
містять підстав для визнання заповіту
недійсним.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як вони відповідають матеріалам справи
та положенням діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України,
заповіт може бути визнаний недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач жив окремо від батька.
Заповідач ОСОБА_9 жив з ОСОБА_5 з 1985 року.
ОСОБА_8 не надав доказів того, що батько
склав заповіт на ОСОБА_5 проти своєї
волі через безпорадний стан і хворобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції безпідставно
відмовив в задоволенні клопотання про
призначення судово-медичної
експертизи та виклик до суду
спеціаліста з метою роз'яснення
захворювань померлого та їх вплив на
здатність читати і ставити підпис, не
заслуговують на увагу, оскільки
визначення здатності вчиняти підпис і
конкретизувати цей підпис у документі
законодавством покладено на самого
заповідача, нотаріуса та свідків.

Нотаріус ОСОБА_7 пояснила в судовому
засіданні, що через слабкість ОСОБА_8,
йому було роз'яснення право на
залучення свідків та доручення іншій
особі підписати заповіт, передбачене
ст.1253 ЦК України, і він погодився на це.
Пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 підтвердили той факт, що
заповідач мав намір скласти заповіт і
доручив підписати заповіт іншій особі.

Посилання апелянта на ту обставину, що
батько міг рухати руками, як убачається
з карти виїзду швидкої допомоги від
08.02.2013 року, де зазначено що він виривав
катетер, не підтверджують того факту,
що ОСОБА_8 міг самостійно прочитати у
голос заповіт, написати фразу „заповіт
прочитано уголос та власноручно
підписано", поставити підпис, і не
спростовує його бажання доручити
зробити підпис від його імені іншій
особі.

Суд першої інстанції дослідив всі
надані сторонами докази, які
відносяться до предмету позову, дав їм
належну правову оцінку і обґрунтовано
зазначив, що складання та посвідчення
заповіту померлого ОСОБА_9 було вчинено
відповідно до положення Закону України
«Про нотаріат», Правил ведення
нотаріального діловодства,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5 та
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012
р. № 296/5.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
висновки, викладені у судовому рішенні,
доводами апеляційної скарги не
спростовуються, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319, 325 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: