У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Дьоміної О.О., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Служба у справах дітей Первомайської
міської ради Харківської області, про
визначення місця проживання, за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
ОСОБА_7, треті особи: Орган опіки та
піклування Первомайської міської ради
Харківської області, ОСОБА_6, про
відібрання дитини, за зустрічним
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
Служба у справах дітей Первомайської
міської ради Харківської області про
визначення місце проживання дитини, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 26 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Служба у справах дітей
Первомайської міської ради
Харківської області, у якому просила
визначити місце проживання її
малолітньої онуки ОСОБА_8 разом з нею
за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на ті
обставини, що на даний час дитина
проживає з нею та дідусем ОСОБА_7,
відвідує школу, мати не піклується про
дитину, не має нормальних умов для
проживання, зловживає спиртними
напоями, просила задовольнити позов.

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулася
до суду із зустрічним позовом, у якому
просила відібрати малолітню доньку у
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та передати їй,
посилаючись на ті обставини, що після
розірвання шлюбу з ОСОБА_6 її донька
ОСОБА_8 стала проживати з нею по
АДРЕСА_2.

У червні 2012 року її колишній чоловік
звернувся з заявою до служби у справах
дітей Нижньогірської районної
державної адміністрації про надання
нею згоди поїхати до діда та бабки її
колишнього чоловіка у липні 2012 року,
яку вона надала, однак, після цього
доньку забрати до себе не може.
Відповідачі не дозволяють бачитися з
донькою. Зазначила, що у неї є дві
облаштовані кімнати в гуртожитку, є всі
умови для проживання дитини, вона
отримує дохід, соціальну допомогу, не
знаходиться на обліку в у лікаря -
нарколога, вона не позбавлена
батьківських прав, займається дітьми,
просила задовольнити позов.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду із
зустрічним позовом, у якому просили
визначити місце проживання дитини з
ОСОБА_6 та його батьками ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, посилаючись на ті
обставини, що мати не має часу
наглядати за донькою, контролювати її
навчання, займатися вихованням,
оскільки працює приватним підприємцем,
не має можливості відводити дитину до
школи, у неї відсутні нормальні
побутові умови для проживання дитини,
просили задовольнити позов.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 25 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 26 травня 2014
року, зустрічний позов ОСОБА_5
задоволено, відібрано малолітню дитину
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 від бабки та діда
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та передано дитину
матері ОСОБА_5

У задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
зустрічного позову та відмову у
задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, суд першої інстанції, з
рішенням якого погодився апеляційний
суд, на підставі доказів, поданих
сторонами, що належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
дитина проживає у бабусі та дідуся без
законних підстав і мати має право
відібрати її, що не суперечить
інтересам дитини та є підставою для
задоволення позову, крім того, батьки
мають переважне право перед іншими
особами на те, щоб малолітня дитина
проживала з ними, а згідно з рішенням
органу опіки і піклування доцільним
буде передати дитину для проживання та
виховання матері.

При цьому судами вірно застосовані ст.
ст. 160, 161, 163 Сімейного Кодексу України,
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
обґрунтовано викладених у
мотивувальних частинах оскаржуваних
судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, рішення
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 25 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 26 травня
2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 25 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 26 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик