Справа №752/1550/14-ц
Провадження № 2/752/2214/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.09.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Державного підприємства «Антонов» в
особі Філії «Серійний завод «Антонов»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по оплаті за
проживання,-

в с т а н о в и в:

ДП «Антонов» в особі Філії «Серійний
завод «Антонов» звернулось до
Голосіївського районного суду м.Києва
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по оплаті за
проживання в кімнаті АДРЕСА_1 в розмірі
3485 гривень, інфляційних втрат в розмірі
34,85 гривень, 3% річних в розмірі 165,85
гривні і судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги
позивач обгрунтовує тим, що ОСОБА_2, як
працівника Державного підприємства
«Київський авіаційний завод «Авіант»,
та її чоловіка було поселено в кімнату
АДРЕСА_1 Відповідачі зареєстровані та
проживають за вказаною адресою разом
зі своїми дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
20.09.2000 р. ОСОБА_2 була звільнена з посади
комірника цеху № 7 і на час існування
спірних правовідносин не є працівником
підприємства в зв»язку з чим плата за
користування жилим приміщенням їй
нараховується як не працівнику заводу.

Позивач посилається на те, що
відповідачі відмовляються отримувати
квитанції для відшкодування витрат за
проживання у кімнаті АДРЕСА_1,
відмовляються укладати договір про
відшкодування витрат і вносять оплату
за проживання, визначивши її на власник
розсуд.

За період з 01.04.2012 р. по 01.11.2013 р.
заборгованість по платі за проживання
становить 3485 гривень.

З врахуванням положень ч.2
ст.625 ЦК України позивач просить
стягнути з відповідачів
заборгованість по оплаті за
проживання, з врахуванням індексу
інфляції та 3% річних від суми
заборгованості.

Представник позивача в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги і обґрунтування позову в
повному обсязі та просила суд позов
задовольнити , з підстав, викладених в
позовній заяві, оскільки відповідачі
не вносять плату за проживання в
АДРЕСА_1 в повному обсязі, визначили її
на власний розсуд, внаслідок чого
виникла заборгованість.

Відповідач ОСОБА_2 та
представник відповідачів заперечувала
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що позивач не надав суду
обґрунтованого розрахунку суми
заборгованості, тарифи за проживання
визначенні всупереч вимогам чинного
законодавства, а також позивачем не
надано доказів, що гуртожиток
перебуває на балансі Філії «Серійний
завод «Антонов» ДП «Антонов».

Вислухавши сторони,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні
достовірно встановлено, що ОСОБА_2 була
поселена і зареєстрована в гуртожиток
до своїх батьків з моменту народження
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. В подальшому вона була
прийнята на роботу до Державного
підприємства «Київський авіаційний
завод «Авіант»

Після одруження 25.05.1996 р. до
ОСОБА_2 вселився її чоловік - ОСОБА_3

Сім»я проживає в кімнаті
АДРЕСА_1

Як зазначає позивач, кімната
розрахована на 4 ліжко-місця, площею 24
кв.м., загальною площею разом з
приміщенням загального користування
49,71 кв.м.

Однак, відповідно до даних
Технічного паспорту на приміщення
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1
становить 15,5 кв.м.

Відповідачі проживають за
даною адресою разом зі своїми
неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Довідки форми
№ 3, наданої Відділом
соціально-комунального призначення
Філії «Серійний завод «Антонов» ДП
«Антонов» від 27.11.2013 р. ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 зареєстровані в гуртожитку ОК
«Сокіл» і їм у користування виділені
ліжко-місця.

20.09.2000 р. ОСОБА_2 була
звільнена з посади комірника цеху № 7
Київського заводу «Авіант» і на час
розгляду справи не є працівником
заводу.

На виконання Розпорядження КМУ
№758-р від 01.07.2009 р. «Про реорганізацію
державного підприємства «Київський
авіаційний завод «Авіант» 10.07.2009 р.
Міністерством промислової політики
України було видано наказ №476 «Про
припинення шляхом реорганізації «ДП
«Київський завод «Авіант».

Відповідно до наказу
АНТК ім.О.К. Антонова №2922 від 24.12.2009 р.
створено Філію «Серійний завод
«Антонов» Державного підприємства
Авіаційного науково-Технічного
комплексу О.К, Антонова (ДП «Антонов».

Відповідно до Статуту Філія не є
юридичною особою відповідно до
законодавства країни і здійснює свою
діяльність від імені Підприємства.

Філія веде самостійний баланс, має
розрахунковий та інші рахунки в
установах банку, печатку зі своїм
найменуванням та може мати інші
атрибути, необхідні для організації
своєї діяльності, які реєструються
відповідно до чинного законодавства.

У своїй діяльності Філія
підпорядкована Підприємству.

Майно Філії є майном
Підприємства і становлять необоротні
та оборотні активи, вартість яких
відображається у самостійному балансі
Філії.

Звертаючись до суду з позовом
позивач посилається на те, що службове
житло - корпус АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі та утримується філією ДП
«Антонов» Серійний завод Антонов», про
що надана довідка ДП «Антонов».

Однак, як зазначалось вище,
майно Філії становлять його необоротні
та оборотні активи, які відображені у
балансі Філії, а довідка, в даному
випадку, або Технічний паспорт на дане
приміщення, на що посилалась
представник позивача, не є належними
доказами на підтвердження того, що
корпус АДРЕСА_1 переданий на баланс
підприємства, не підтверджує статус
даного жилого приміщення.

У довідці № 070-30 від 16.01.2014 р.
про перебування корпус АДРЕСА_1
зазначено, що це є службове житло.

Представник позивача в ході
судового розгляду зазначала, що
АДРЕСА_1 і використовується для
проживання працівників підприємства і
документів, що дане приміщення є
гуртожитком на підприємстві не має.

Однак, відповідно до
відомостей Технічного паспорту,
наданого КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна АДРЕСА_1
обліковується як багатоквартирний
будинок - гуртожиток.

Відповідно до Довідки форми
№ 3 відповідачам у користування
виділялись ліжко-місця.

При здійсненні реєстрації
місця проживання відповідачів та їх
неповнолітніх дітей у формі № 1
зазначено, що вони зареєстровані в
гуртожитку.

АДРЕСА_1 відсутній у Реєстрі
гуртожитків Голосіївського району і не
передавався відповідно підприємством
органам місцевого самоврядування як
гуртожиток.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження статусу даного
приміщення суду не надано, хоча судом
сторонам роз»яснювались їх права і
обов»язки щодо необхідності подання
доказів на підтвердження обставин, на
які вони посилаються.

Представник позивача в ході
судового розгляду зазначила, що інших
доказів на підтвердження статусу
даного приміщення, а також того, що він
знаходиться на балансі Філії не має.

За наданими суду доказами суд
позбавлений можливості дійти до
обґрунтованого висновку щодо
належності корпусу АДРЕСА_1 Філії
«Серійний завод «Антонов» та визначити
його статус, а отже позбавлений
можливості визначити норми права, які
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Звертаючись до суду позивач
посилається на те, що при визначенні
розміру оплату, яку мешканці корпусу
АДРЕСА_1 повинні вносити за проживання,
підприємство керувалось роз»ясненнями
Управління цінової політики Київської
міської державної адміністрації з
даного питання, відповідно до якого
підприємству було рекомендовано
скористатись тимчасовою методикою
нарахування плати за проживання в
гуртожитках, оскільки у Київської
міської державної адміністрації
відсутні повноваження для визначення
вартості проживання і затвердження
відповідних тарифів на послуги за
проживання в оздоровчих комплексах.

Крім того, дане роз»яснення
містить посилання на те, що плата за
користування жилою площею в гуртожитку
нараховується виходячи із вартості
послуги з утримання будинку та
фактично займаної площі в розрахунку
на одну особу, збільшеної на
коефіцієнт, що враховує загальну площу,
до якої відноситься площа кухонь,
душових кімнат, кімнат для прання,
санвузлів, коридорів, а також балконів
з урахуванням знижувальних
коефіцієнтів. Також мешканці
гуртожитків сплачують за комунальні
послуги з холодного та гарячого
водопостачання, водовідведення та газ,
виходячи аз фактичного споживання
пропорційно кількості мешканців (у
разі, якщо гуртожиток обладнаний
будинковими засобами обліку) або в
розрахунку на 1 особу (у разі
відсутності таких лічильників). Також
мешканці сплачують за електричну
енергію за тарифами, встановленими
Національною комісією регулювання
електроенергетики України.

Відповідно до Примірного
положення про гуртожиток (№ 208 від
03.06.1986 р.) громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Згідно з положення ст.14 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» залежно від порядку
затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: 1) перша група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
уповноважені центральні органи
виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
та національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; 3) третя група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін).

Ціни/тарифи на комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються
центральними органами виконавчої
влади, національними комісіями, що
здійснюють державне регулювання у
відповідних сферах, та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Судом встановлено що між
сторонами договір про участь в
утриманні будинку та прибудинкової
території не укладався, а також не
погоджувались тарифи за надані
послуги.

Згідно інформації,
викладеної в листі Департаменту
економіки і інвестицій Київської
міської державної адміністрації від
27.12.2013 р. № 05021-10410 ДП «Антонов» Філія
«Серійний завод «Антонов» не
зверталось до органів місцевого
самоврядування з приводу затвердження
тарифів на послуги з утримання будинку
і прибудинкової території для
гуртожитку, що знаходиться на
території оздоровчого комплексу
«Сокіл», хоча про необхідність
затвердження таких тарифів
підприємству направлялись відповідні
листи.

Відповідно до наданих суду
позивачем розрахунків вартості оплати
за проживання в кімнаті АДРЕСА_1 при
нарахуванні зазначеної оплати
представники підприємства виходили з
розміру тарифів на житлово-комунальні
послуги, які діяли на момент
нарахування, затверджених відповідно
Київською міською державною
адміністрацією, Спільного рішення
адміністрації Філії ДП «Антонов»
«Серійний завод «Антонов» та
профспілкового комітету від 28.02.2012 р. №
19 «Про встановлення оплати за
проживання працівників заводу та
членів їх сімей у оздоровчому
комплексі «Сокіл» та розпорядження
заступника директора Філії ДП
«Антонов» «Серійний завод «Антонов» №
54 від 01.06.2013 р. «про введення уточнених
розрахунків вартості розміщення та
надання місця працівникам заводу для
тимчасового перебування у корпусах ОК
«Сокіл».

Відповідно до Уточненого
розрахунку до складу вартості за
проживання включена вартість оплати
комунальних послуг та експлуатаційні
витрати.

Однак, норми чинного
законодавства, що регулюють даний вид
правовідносин, не містить визначення
такого поняття як «експлуатаційні
витрати» та їх складові.

Натомість в силу положень
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та Примірного про гуртожитки,
мешканці гуртожитку повинні
оплачувати послуги з утримання будинку
та прибудинкової території, до яких
відносяться послуги із забезпечення
експлуатації та/або ремонту жилих та
нежилих приміщень, будинків і споруд,
комплексів будинків і споруд, а також
утримання прилеглої до них
(прибудинкової) території відповідно
до вимог нормативів, норм, стандартів,
порядків і правил згідно із
законодавством.

До складової
«експлуатаційних послуг» (а.с.222 т.1)
підприємством включена оплата
проїздних квитків та інші витрати, а
саме: використання флешки,
обслуговування бухгалтерських
програм, курси КНС, послуги зв»язку,
тощо.

На думку суду, з огляду на вимоги
чинного законодавства зазначені
витрати не можуть бути включені до
послуг з утримання будинків та
прибудинкової території і їх оплата не
може покладатись на мешканців будинку.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження обґрунтованості наданих
розрахунків суду не надано.

Допитана в ході судового
розгляду економіст ВСКП Філії
«Серійний завод «Антонов» ДП «Антонов»
повідомила, що розрахунок вартості
оплати за проживання в корпусі АДРЕСА_1
був розроблений Управлінням економіки
і затверджений керівником
підприємства.

Однак, затвердження тарифів
за проживання не відноситься до
компетенції керівників підприємств.

З матеріалів справи
вбачається, і це не оспорюється
сторонами, що до сплати за проживання
відповідачам нараховується плата в
розмірі 668 гривень, однак вони
сплачують щомісяця плату в розмірі 400-500
гривень в залежності від кількості
спожитих комунальних послуг, як
зазначила в ході розгляду справи
ОСОБА_2 та підтверджується квитанціями
про оплату.

З огляду на відсутність у суду
обґрунтованих доказів на
підтвердження правомірності
встановлення підприємством плати за
проживання в кімнаті АДРЕСА_1 яка
нараховується відповідача для оплати
із розрахунку якої виходить позивач,
визначаючи суму заборгованості, а
також у відсутність належних доказів,
які підтверджують статус даного
житлового будинку і його перебування
на балансі Філії «Серійних завод
«Антонов» ДП «Антонов», суд
позбавлений можливості прийняти
законне та обґрунтоване рішення щодо
правомірності вимог позивача та їх
доведеності.

Враховуючи викладене, оцінюючи
всі досліджені судом докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню в зв»язку з його
необґрунтованістю і недоведеністю.

Питання щодо судових витрат
суд вирішує на підставі і ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215
ЦПК України, суд

в
и р і ш и в:

у задоволенні позову Державного
підприємства «Антонов» в особі Філії
«Серійний завод «Антонов» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
оплаті за проживання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду м.Києва через Голосіївський
районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя