У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 06 червня
2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №37.3/АА-056.07.2, згідно з
умовами якого останній відкрито
відновлювальну кредиту лінію на
загальну суму 40 590 доларів США зі
сплатою 12,5 % річних строком до 06 червня
2014 року. На забезпечення виконання умов
кредитного договору 06 червня 2007 року
між банком та ОСОБА_4 укладено договір
поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором станом на 04 лютого 2013 року
утворилася заборгованість за кредитом
у розмірі 31 823,23 долари США,
заборгованість за відсотками у розмірі
16 914,19 доларів США, пеня у розмірі 184 484
грн 03 коп та 3 % річних у розмірі 2770,29
долари США.

ПАТ «Родовід Банк» просило стягнути
вказану заборгованість солідарно з
відповідачів.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 26
червня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 51 507,71 долари США та 72 627 грн 43
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили позов
частково, оскільки ОСОБА_2
порушила умови кредитного договору, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що згідно з вимогами
ст. ст. 1050, 554, 625 ЦК України має бути
солідарно стягнута з боржника та
поручителя.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік