Провадження № 2/554/673/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді Тімошенко Н.В.

при
секретарі - Малич Я.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1, третя особа
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
посилаючись на те, що 14.04.2004 року дочка
позивача, ОСОБА_3, забрала свої особисті
речі і пішла з дому, залишивши двох
своїх неповнолітніх дітей.

З того часу по теперішній час про місце
фактичного проживання чи перебування
відповідача ОСОБА_3 ні позивачу, ні
членам її родини нічого невідомо.

Оскільки, з метою реалізації свого
права на приватизацію квартири
позивачу необхідно визнати в судовому
порядку відповідача ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування цією
квартирою, вона вимушена була
звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з»явилася, будучи належним чином
повідомленою про час і місце слухання
справи, причини своєї неявки суду не
повідомила.

Представник третьої особи у судове
засідання не з"явився, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
слухання справи, причини своєї неявки
суду не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд вважає можливим ухвалити заочне
рішення на підставі ст. 224 ЦПК України.

Позивач проти заочного розгляду справи
не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, свідка
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та
інші зібрані в судовому засіданні
докази, приходить до висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором житлового
найму квартири від 15.04.2011 року.

Квартира є державною, належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Полтави в особі Полтавської
міської ради і знаходиться на балансі
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» Полтавської міської ради.

У даний час в квартирі постійно
проживають і зареєстровані три особи:
ОСОБА_1 та члени її сім'ї: ОСОБА_4 - її
чоловік, ОСОБА_2 - її онука. Раніше в цій
квартирі також постійно проживала і
була зареєстрована дочка позивача,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою №1072 від
19.09.2013 року, виданою балансоутримувачем
будинку КП «Житлово-експлуатаційна
організація №2» Полтавської міської
ради.

14.04.2004 року ОСОБА_3 забрала свої
особисті речі і пішла з дому, залишивши
двох своїх неповнолітніх дітей.

З 14.04.2004 року по теперішній час
відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не
проживає, ніякої участі в її утриманні
не приймає, її особистих речей у цій
квартирі немає, що підтверджується
актом від 20.09.2013 року, складеним
сусідами по будинку.

З 14.04.2004 року по теперішній час про
місце фактичного проживання чи
перебування відповідача ОСОБА_3 ні
позивачу, ні членам її родини нічого
невідомо. За заявою позивача ОСОБА_3
була оголошена в розшук, але її
місцезнаходження так і не було
встановлено.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 02.06.2005 року, яке набрало
чинності 03.07.2005 року ОСОБА_3 визнано
безвісно відсутньою.

02.08.2005 року на підставі цього рішення
суду відповідача знято з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
№1072 від 19.09.2013 року, виданою КП «ЖЕО №2»
ПМР.

На даний час позивач зі своїм чоловіком
та онукою бажаємо скористатися своїм
правом на приватизацію державної
квартири. Але, для реалізації цього
права попередньо необхідно визнати в
судовому порядку відповідача ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
цією квартирою, що підтверджується
листом начальника Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради від 07.12.09 №117/ОП.

Викладене підтверджується також
показами свідка ОСОБА_2

Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Реалізація встановлених
конституційних гарантій, поряд з
іншими, відображається в збереженні
житла за його власниками без обмежень,
та в гарантії збереження житла в
державному та комунальну житлову фонді
за тимчасово відсутніми громадянами
протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),
членів сім'ї власника жилого
приміщення протягом року (ст. 405 ЦК
України). Не проживання у жилому
приміщенні понад встановлений строк
без поважних причин, дають підстави для
визнання цих осіб в судовому порядку
такими, що втратили права користування
ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Ураховуючи відсутність відповідача у
вказаному жилому приміщенні більше
шести місяців без поважних причин,
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.
2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СуддяН. В. Тімошенко