Провадження № 2/258/426/14
Кіровський районний суд м. Донецька у
головуючого судді - Леонова О.С.,
при секретарі - Свіріній Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства «Наше
Наследие» «про визнання договору
купівлі-продажу нежитлового будинку з
господарськими спорудами недійсним»,
третя особа: ОСОБА_2,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
приватного підприємства «Наше
Наследие» «про визнання договору
купівлі-продажу нежитлового будинку з
господарськими спорудами недійсним»,
третя особа: ОСОБА_2. Свої позовні
вимоги мотивує наступним.
Приватне підприємство «Наше Наследие»
засновано на праві приватної власності
і є самостійною юридичною особою.
Договором купівлі-продажу від 12 травня
2008 року приватне підприємство «Наше
Наследие» продало, а позивач ОСОБА_1
купив нежитлову будівлю з
господарськими спорудами, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
наступними характеристиками: А-2 -
будівля харчової фабрики, шл/бл.,
загальною площею 573,4 кв.м., А№-1 -
прибудова, цегла, загальною площею 108,9
кв.м.; Б - сарай, шл/бл.; В - приміщення для
охоронців, шл/бл; Г- навіс; № 1-6 -
огородження; І-ІІ - замощення.
На теперішній час вважає, що цей
договір є недійсним з тих підстав, що
спірна нежитлова будівля
зареєстрована як об'єкт нерухомості в
КП БТІ м. Донецька 12.05.2008 року на
підставі рішення господарського суду
Донецької області від 17.03.2008 року, яким
визнано, що зазначений об'єкт є
нерухомим майном та право приватної
власності на цю будівлю належить
Приватному підприємству «Наше
Постановою Вищого господарського суду
України від 27 травня 2008 року рішення
господарського суду Донецької області
від 17 березня 2008 року скасовано на тій
підставі, що спірне нерухоме майно є
об'єктом самочинного будівництва,
тобто цей об'єкт не є нерухомим майном,
а отже він не може бути відчуженим як
нерухоме майно. Таким чином, приватним
підприємством «Наше Наследие» продано
позивачу нерухоме майно, яке не є
об'єктом цивільного обороту.
В судове засідання позивач не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку. Однак, надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини не явки суду не повідомив. Суд у
зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання, в
порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди
позивача, ухвалює рішення про заочний
розгляд справи та прийняття по справі
заочного рішення, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомила.
Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК)
Договором купівлі-продажу від 12 травня
2008 року приватне підприємство «Наше
Наследие» продало, а позивач ОСОБА_1
купив нежитлову будівлю з
господарськими спорудами, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
наступними характеристиками: А-2 -
будівля харчової фабрики, шл/бл.,
загальною площею 573,4 кв.м., А№-1 -
прибудова, цегла, загальною площею 108,9
кв.м.; Б - сарай, шл/бл.; В - приміщення для
охоронців, шл/бл; Г- навіс; № 1-6 -
огородження; І-ІІ - замощення (а.с. 3-5).
Спірна нежитлова будівля
зареєстрована як об'єкт нерухомості в
КП БТІ м. Донецька 12.05.2008 року на
підставі рішення господарського суду
Донецької області від 17.03.2008 року, яким
визнано, що зазначений об'єкт є
нерухомим майном та право приватної
власності на цю будівлю належить
Приватному підприємству «Наше
Наследие» (а.с. 8-10).
Постановою Вищого господарського суду
України від 27 травня 2008 року рішення
господарського суду Донецької області
від 17 березня 2008 року скасовано на тій
підставі, що спірне нерухоме майно є
об'єктом самочинного будівництва,
тобто цей об'єкт не є нерухомим майном,
а отже він не може бути відчуженим як
нерухоме майно (а.с. 11-13).
Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України
«Обставини,встановлені судовим
рішенням у цивільній,господарській або
адміністративній справі,що набрало
законної сили,не доказуються при
розгляді інших справ,у яких беруть
участь ті самі особи або особа,щодо
якої встановлено ці обставини».

Таким чином, приватним підприємством
«Наше Наследие» продано позивачу
нерухоме майно, яке не є об'єктом
цивільного обороту.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
визнання договору купівлі-продажу
нежитлового будинку з господарськими
спорудами недійсним є доведеним та
обґрунтованими, підтверджуються
зібраними доказами, а отже є такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88,
212, 213, 214, 215, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Наше Наследие» «про
визнання договору купівлі-продажу
нежитлового будинку з господарськими
спорудами недійсним», третя особа:
ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
посвідчений 12.05.2008 року за реєстровим
№2013 приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
О.С. Леонов