Провадження №2/748/659/14
Єдиний унікальний № 748/2258/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого- судді Меженнікової
С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова - Вторих А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова про визнання
незаконним та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, третя особа, на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2014 року, згідно штемпеля на
поштовому конверті, ОСОБА_6 звернувся
до суду з позовом, в якому просить
визнати незаконним та скасувати наказ
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова від 07 квітня 2014 року за
№ 49, підписаний тимчасово виконуючим
обов'язки начальника, про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що він працює у
Відповідача за трудовим договором
теслярем 5 розряду бригади робітників,
займаних обслуговуванням і поточним
ремонтом будівель та споруд військових
містечок.

05 липня 2014 року через поштове
відділення він отримав копію наказу №
49 від 07 квітня 2014 року, згідно якого,
його було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за прогул на роботі 31
березня 2014 року та накладено стягнення
у вигляді оголошення догани.

Накладення дисциплінарного
стягнення вважає незаконним та
необ»єктивним, оскільки 31.03.2014 року він
не вчиняв прогулу, цього дня знаходився
на робочому місці - на об»єктах КЕВ у
смт.Гончарівське. Про виконання роботи
в іншому місці, йому ніхто з
керівництва не повідомляв. Пояснень з
цього приводу ніхто з керівництва в
нього не відбирав, він надав їх з
власної ініціативи. Також зазначає, що
оскаржуваний наказ не містить
інформації чим було зафіксовано
відсутність його на роботі та де саме
він мав виконувати роботу тобто, на
якому об»єкті. До того ж, накладення
дисциплінарного стягнення відбулося
без попереднього розгляду даного
питання профспілковим комітетом.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Додатково позивач
пояснив, що до 21 березня 2014 року він
постійно працював на об»єкті
відповідача у смт.Гончарівське, де було
визначено його місце роботи. З 24
березня 2014 року йому повідомили про
необхідність їздити на роботу в м.
Чернігів. Оскільки проїзд на роботу, не
оплачувався, роботу на об»єктах в м.
Чернігові, йому не доручали, тому 31.03.2014
року він зранку до 8-00 години
зателефонував до ОСОБА_7 і повідомив, що
залишається у смт.Гончарівське.
Робочий день 31.03.2014 року він провів на
об»єкті КЕВ у смт.Гончарівське, роботи
для нього не було. Перед обідом ОСОБА_7
зателефонував та сказав приїхати йому
на КЕВ у м. Чернігів. Але він вирішив, що
їхати немає сенсу.

Представник відповідача -
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова - проти позову
заперечувала, вважаючи позовні вимоги
не обґрунтованими та безпідставними.
Також вважає, що позивач пропустив
строк оскарження дисциплінарного
стягнення. Просила в задоволенні
позову відмовити.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача - ОСОБА_8 в
судове засідання не з»явився, про день
та час розгляду справи повідомлений
належним чином, про свою згоду на
участь у справі не заявив, а тому
відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України, суд
вважає можливим розглянути справу в
його відсутність.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює у
Квартирно-експлуатаційному відділу
міста Чернігова на посаді діловода і
відповідає за реєстрацію та
ознайомлення з наказами. Наказ №49 від
07.04.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності був
зареєстрований нею цього ж числа, а
09.04.2014 року вона ознайомила позивача з
даним наказом. Проте, засвідчити своїм
підписом факт ознайомлення з наказом,
позивач відмовився. Після цього вона
покликала свідків і склала відповідний
акт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10,
який працює на посаді інженера з
охорони праці КЕВ м. Чернігова, пояснив,
що в його присутності ОСОБА_1
відмовився від ознайомлення з наказом
про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, ставити підпис також
відмовився, про що був складений акт.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що працює бригадиром бригади
робітників КЕВ м. Чернігова. 31.03.2014 року
біля 8-00 години до нього зателефонував
позивач та повідомив, що не може
приїхати в м. Чернігів. Він дозволив
йому залишитися на об»єкті в
смт.Гончарівське, якщо буде там для
нього робота. В іншому випадку він
повинен був приїхати на об»єкт в м.
Чернігів. Робоче місце позивача 31.03.2014
року було військове містечко №50, що
знаходиться у м. Чернігові. Після того
як дізнався, що позивачу не була надана
робота на об»єкті в смт.Гончарівське, і
позивач не приїхав на роботу в м.
Чернігів, він написав доповідну. Акт
про відмову позивача від підпису, який
би засвідчував його ознайомлення з
наказом №49, він підписував. При
підписанні акту, позивача не було. Про
те, що позивач відмовився ставити свій
підпис, йому повідомила діловод.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснили, що з 21.03.2014 року
позивачу повідомили, що він повинен
їздити на роботу в м. Чернігів. 31.03.2014
року вони разом з позивачем йшли до
зупинки, збиралися їхати в м. Чернігів.
По дорозі позивач зателефонував
ОСОБА_7, який сказав звернутися до
ОСОБА_14 , щоб він доручив йому
виконувати якусь роботу. Їм відомо, що
31.03.2014 року позивач весь робочий день
знаходився на об»єкті в
смт.Гончарівське.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків,
встановивши права й обов'язки сторін,
обставини по справі, перевіривши
доводи і надавши їм правову оцінку,
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
урахуванням наступних підстав.

Згідно довідки №98/12 від 01.08.2012 року з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
Квартирно-експлуатаційний відділ м.
Чернігова є юридичною особою державної
форми власності, місцезнаходження якої
є м. Чернігів (а.с.49).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 червня
2008 року прийнятий на роботу до
Відповідача по переводу із
Гончарівської КЕП, на посаду тесляра 5
розряду. Група поточного ремонту, до
якої входив позивач, у зв»язку зі
зміною організаційної структури, з
04.04.2011 року перейменована в бригаду з
обслуговування і поточного ремонту
будівель і споруд, а з 01.04.2012 року - в
бригаду робітників, зайнятих
обслуговуванням і поточним ремонтом
будівель та споруд військових містечок
(а.с.5, 6).

Відповідно до Інструкції, тесляр 5
розряду підпорядковується
безпосередньо бригадиру бригади
робітників, зайнятих обслуговуванням і
ремонтом будівель та споруд військових
містечок та у своїй діяльності
керується Правилами внутрішнього
трудового розпорядку
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігів та цією інструкцією ( а.с.43-44).

Обов»язки з керівництва бригадою
робітників, зайнятих обслуговуванням і
ремонтом будівель та споруд військових
містечок, з 01 січня 2014 року покладено на
ОСОБА_7, про що видано наказ №243 від
31.12.2013 року ( а.с.86-87).

Таким чином, на момент оголошення
догани, позивач у своїй роботі
безпосередньо підпорядковувався
ОСОБА_7, який і визначав об»єкти, на яких
повинен працювати позивач ОСОБА_1

Відповідно до Положення про бригаду
робітників, зайнятих обслуговуванням і
поточним ремонтом будівель та споруд
військових містечок (а.с.83-85), бригада
робітників, зайнятих обслуговуванням і
поточним ремонтом будівель та споруд
військових містечок (далі Бригада), до
якої входить позивач, є невід»ємною
часткою Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Чернігова (далі КЕВ м.
Чернігова). Режим роботи Бригади
визначається відповідно до Правил
внутрішнього трудового розпорядку,
встановлених у КЕВ м. Чернігів у
відповідності з Колективним договором.

Сторонами не оспорюється, що для
позивача був установлений п'ятиденний
робочий тиждень з 8-00 години до 17-00
години, з двома вихідними днями.

Враховуючи, що місцезнаходження
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова є місто Чернігів, філії
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова на території смт.
Гончарівське, не має, бригада
робітників, де працює позивач, є
структурним підрозділом
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова і призначена для
обслуговування і поточного ремонту
будівель і споруд військових містечок,
що перебувають на обслуговуванні
Відповідача, а вони знаходяться не
тільки в смт.Гончарівське (а.с.45,48), тому
доводи позивача, що його постійне місце
роботи знаходиться на об»єктах в смт.
Гончарівське, є лише його припущенням.

07 квітня 2014 року Відповідачем в наказі
№49 оголошено позивачу догану за
порушення трудової дисципліни, а саме
за відсутність на роботі 31.03.2014 року
протягом всього робочого дня ( а.с.22-23).

Відповідно до ч.4 ст.149 КЗпП оголошене в
наказі стягнення повідомляється
працівникові під розписку.

Строк повідомлення Кодексом законів
про працю не визначено.

09 квітня 2014 року комісією у складі
голови комісії інженера з охорони
праці ОСОБА_10 та членів комісії
діловода ОСОБА_9, бригадира бригади
робітників ОСОБА_7 було складено акт
про те, що ОСОБА_1 з наказом №49 від 07.04.2014
року ознайомився, але від підпису
відмовився ( а.с.24).

Оскільки свідком ОСОБА_7 не була
підтверджена в судовому засіданні
викладена в акті інформація, тому суд
не може прийняти даний акт як доказ на
підтвердження факту ознайомлення
позивача з наказом саме 09.04.2014 року, а
отже, не може погодитися із заявою
представника відповідача про
пропущення позивачем строку
оскарження дисциплінарного стягнення
так як доводи позивача про
ознайомлення його з наказом про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності лише в липні 2014 року
не були спростовані відповідачем.

Підставою для винесення наказу № 49 від
07.04.2014 року стали письмові доповідні
записки та службове розслідування
проведене по факту відсутності на
роботі 31.03.2014 року ОСОБА_1, які надані
стороною Відповідача в обґрунтування
заперечень проти позову (а.с. 25-28).

При винесенні оспорюванного позивачем
наказу, відповідачем була врахована
пояснювальна записка ОСОБА_1 від 01.04.2014
року ( а.с.30-31), в якій він пояснював свою
відсутність на роботі 31.03.2014 року тим,
що на його погляд, роботи в м. Чернігові
не має і він бажає виконувати роботу в
смт. Гончарівське.

З пояснень свідка ОСОБА_7, якому
безпосередньо підпорядковувався в
своїй роботі позивач, встановлено, що
31.03.2014 року останній повинен був
працювати на об»єкті в м. Чернігові -
військове містечко №50. Проте, що
позивач повинен був їхати 31.03.2014 року на
роботу в м. Чернігові підтвердили в
судовому засіданні і свідки ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, що також не заперечувалося і
позивачем. З пояснень свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом також
встановлено, що ОСОБА_7 дозволив
залишитися ОСОБА_1 на об»єкті в
смт.Гончарівське при наявності для
нього там роботи.

Проте, незважаючи на те, що позивачу
ОСОБА_1 ніяка робота на об»єкті в
смт.Гончарівське не доручалася і ним не
виконувалася, він не приїхав на роботу
в м. Чернігів. Дані обставини визнані
сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61
ЦПК України, доказуванню не підлягають.
Отже, розпорядження ОСОБА_7 про
необхідність приїхати в м. Чернігові в
разі відсутності роботи на об»єкті в
смт. Гончарівське, позивач
проігнорував.

Таким чином, позивач 31.03.2014 року не
виконав розпорядження ОСОБА_7, якому
він безпосередньо підпорядковувався, і
не приїхав на роботу в м. Чернігів, чим
порушив трудову дисципліну.

На день розгляду справи в суді,
накладене на ОСОБА_1 стягнення, було
знято, про що винесено наказ №93 від
08.08.2014 року ( а.с.41-42).

Під час судового розгляду, Позивачем не
доведено, що робоче місце 31.03.2014 року
було визначено йому в смт.Гончарівське.
Перебування позивача в робочий час на
об»єкті в смт. Гончарівське було
визначено ним самовільно. А отже,
позивачем не доведено факт перебування
його 31.03.2014 року на робочому місці
протягом робочого часу.

Після надання представником
відповідача копії заяви ОСОБА_1 від 07
березня 2014 року про виключення його з
членів профспілки КЕВ м. Чернігова за
власним бажанням (а.с.52), позивач та
його представник в судовому засіданні
не доводили викладені в позовній заяві
обставини щодо притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності без
згоди профспілкового комітету.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП
України на працівника покладено
обов'язок виконувати роботу, визначену
угодою між ним та власником та
дотримання внутрішнього трудового
розпорядку.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України,
працівники зобов'язані працювати
чесно і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника, або
уповноваженого ним органу,
додержуватися трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано, в тому числі, такий
захід стягнення як догана.

Відповідно до ст.ст.148-149 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення. До застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Виходячи з п.24 роз»ясень викладених в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 року « Про
практику розгляду судами трудових
спорів», прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин.

Суд, вважає, що оспорюваний позивачем
наказ № 49 від 07.04.2014р. не суперечить
нормам трудового законодавства,
вимогам робочої інструкції позивача та
правилам внутрішнього трудового
розпорядку, які діють на підприємстві,
та які мав виконувати ОСОБА_1.

Факт порушення трудової дисципліни не
спростовано позивачем належними та
допустимими доказами, а його посилання
на відсутність такого порушення
ґрунтується тільки на власних
припущеннях.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності, Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Позивач, у відповідності до ст.ст. 10, 57-60
ЦПК України не представив судові
переконливих, належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
в судовому засіданні відповідачем
доведено факт порушення ОСОБА_1
трудової дисципліни, та відповідачем
правомірно винесено наказ № 49 від
07.04.2014р.

За таких підстав суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова про визнання
незаконним та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, не підлягають
задоволенню.

Судовий збір згідно з ст. 88 ЦПК України
необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 213, 215 ЦПК
України , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернігова про визнання
незаконним та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_5, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С.П.
Меженнікова