Справа № 401/3766/13-ц ; 2/401/18/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі : головуючого - судді
Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу
за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2007 року
між позивачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № DNH4KP62050400, за яким
ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2992,60
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
"Розстрочка" складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. У порушення умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 03.07.2013
року має заборгованість - 42659,99 грн., яка
складається з наступного:2992,60 грн. -
заборгованість за кредитом; 13802,79 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 23356,98 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина) 2007, 62 грн. -
штраф (процентна складова)

Представник позивача у судове
засідання не з'явився надавши до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав та
пояснив, що кредит ним не отримувався,
товар зазначений у заяві позичальника
ним також не отримувався та у його
користуванні не перебував. Стверджує,
що дійсно писав заяву на отримання
кредиту, але про існування умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
"Розстрочка" не знав, і відповідно не
підписував зазначені умови, щодо
ознайомлення з ними. Вважає, що
відсутність його підпису під умовами
надання споживчого кредиту
"Розстрочка", є порушенням письмової
форми укладення договору та свідчить
про те, що викладені умови не були
прийняті взагалі.

Також позивач зазначив, що позивачем
було пропущено строк позовної давності
для звернення до суду і на момент
подачі позовної заяви до суду не надав
доказів поважних причин пропуску цього
строку.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши
докази, суд прийшов до такого висновку.

Згідно заяви позичальника № DNH4KP62050400,
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк" надав
ОСОБА_1 споживчий кредит в розмірі 2992,60
грн. на строк 12 місяців по 25.10.2007 р.
включно, з умовами сплати за
користування кредитом в розмірі 2,09 % на
місяць, на суму залишку заборгованості
по кредиту. (а.с. 5)

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Дослідивши умови надання споживчого
кредиту фізичним особам
"Розстрочка"(а.с.6-9), які були надані
представником позивача, суд приходить
до висновку, що даний документ не можна
вважати договором, оскільки, на
відповідних умовах не міститься жодних
вказівок, що саме з ними погодився
відповідач, при підписанні заяви на
отримання кредиту. В даних умовах не
визначено, від якої дати вони складені,
відсутні підписи чи застереження про
те, що відповідач ознайомлений саме з
цими умовами.

Отже, при вирішенні питання, щодо
порушення відповідачем умов договору,
суд не бере до уваги умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
"Розстрочка", які були надані позивачем,
так як, окрім особистих пояснень
представника позивача, належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що відповідач був ознайомлений саме
з цими умовами та погодився на
отримання кредитних коштів саме на цих
умовах, суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для справи і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З метою повного та всебічного
з'ясування обставин справи ухвалою
суду від 17 грудня 2013 року від
відповідача були витребувані
документи у тому числі документ, який
підтверджує факт перерахування коштів
на рахунок ПП ОСОБА_3 за товар, який
зазначений у заяві, а саме цифровий
дзеркальний фотоапарат.

У зв'язку з цим у справі двічі
оголошувалась перерва, проте на час
розгляду справи вказаний документ до
суду не надійшов, а тому у судовому
засіданні не підтверджено належними та
допустимими доказами факт
перерахування коштів за товар.

В судовому засіданні відповідачем було
подано заяву про застосування строку
позовної давності.

Пунктом 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 р., враховуючи
положення пункту 7 частини 13 статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у справах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

В заяві позичальника № DNH4KP62050400,
встановлено, що кредит надається
ОСОБА_1 в строк на 12 місяців по 25.10.2007
р.,(а.с.5) тому відповідно, в разі
допущення порушень умов договору з
боку відповідача, виникнення
заборгованості за кредитом, позивач
мав про це знати, так як останнім днем
погашення заборгованості за даним
кредитом є 25.10.2007 р.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

У відповідності до ч.5 ст. 261 ЦК України,
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Отже, у зв'язку з тим, що позивачем не
було надано належних доказів, які б
підтверджували правомірність
заявлених вимог, а також беручи до
уваги те, що при заявлені даних вимог
було пропущено строк позовної
давності, у позові має бути відмовлено.

На підставі викладеного та ч.1 ст. 256, ст.
257, ч.5 ст. 261 ЦК України, ч.4 ст. 60 ЦПК
України, п. 31 Постанови № 5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин", керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором № DNH4KP
62050400 від 25 жовтня 2006 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :
Т.І.Гармаш