АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2431/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабаніна В. А. Доповідач -
Прозорова М.Л.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилався на те, що у 2010 році ОСОБА_3
позичив 2200 грн. строком на один рік.

Оскільки відповідач гроші не повернув,
ОСОБА_2 просив суд стягнути на його
користь у суму боргу 2200 грн., 3% річних у
сумі 77 грн., 13,2 грн. інфляції, а також
судові витрати.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
(а.с.29-30).

З такими рішеннями не погодився ОСОБА_2
та звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
законодавства (а.с.36).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скаргу
необхідно задовольнити, а рішення суду
- скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

В даному ж випадку ухвалене судом
першої інстанції по справі рішення не
відповідає цим вимогам процесуального
закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не надано належних
доказів на підтвердження укладення
між сторонами саме договору позики та
що спірна сума коштів була отримана
відповідачем.

Але з такими висновками колегія суддів
не може погодитися.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
у 2010 році сторони уклали договір, за
умовами якого ОСОБА_3 взяв в борг у
ОСОБА_2 2200 грн. та зобов'язався
повернути їх у листопаді 2012 року.
Зобов'язань щодо повернення боргу
ОСОБА_3 виконав частково.

Ці обставини підтверджуються
письмовою розпискою ОСОБА_3 (а.с.3), а
факт часткового невиконання
зобов'язань не заперечує і сам
відповідач.

Згідно розписок ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_3 10.01.2012 року - 100 грн. і 17.01.2012 року -
100 грн. (а.с.13)

Таким чином, відповідно до положень
ст.ст. 611 та 1049 ЦК України з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 за договором позики
підлягає стягненню 2000 грн.

Доводи відповідача про те, що розписку
написав за вимогою позивача у зв'язку з
тим, що у нього загинули бджоли
позивача, не можуть бути підставою
звільнення його від виконання
зобов'язань за договором позики.
Відповідно до положень ст. 1053 ЦК
України борг, що виник з інших підстав
може бути замінений позиковим
зобов'язанням. За таких обставин факт
безгрошовості договору позики
правового значення не має.

Крім того з тексту розписки не
вбачається, що гроші ОСОБА_3 отримав на
підставі іншої угоди. До того ж
зустрічних вимог щодо оспорювання
договору позики ОСОБА_3 не заявляв.

На підставі викладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
звільнення ОСОБА_3 від
виконання зобов'язань за договором
позики.

Вимоги позивача про сплату боргу з
урахуванням індексу інфляції та
стягнення з відповідача трьох
процентів річних обґрунтовані і
передбачені ст.ст. 533, 625 ЦК України.

За таких обставин, коли рішення суду не
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах закону, його не можна вважати
законним і обґрунтованим і воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про стягнення боргу у
сумі 2000 грн., 3% річних у сумі 70 грн. за
період з грудня 2012 року по 01.08.2013 року,
суму інфляції за весь час прострочення
у розмірі 10 грн. 20 коп. а також судові
витрати у сумі 208 грн. 02 коп., а всього -
2288 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 14
січня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок погашення боргу за договором
позики 2000 грн., 3 % річних у розмірі 70
грн., суму інфляції за весь час
прострочення у розмірі 10 грн. 20 коп., а
також судові витрати у сумі 208 грн. 02
коп., а всього - 2288 грн. 22 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: