АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/27/14
Головуючий 1 інст. - Попрас
Доповідач - Макаров Г.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Шаповал Н.М., Кіся П.В.,

при секретарі -
Рязановій С.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 4 квітня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
поділ в натурі житлового будинку з
надвірними будівлями, визначення
порядку користуванні земельною
ділянкою, усунення перешкод у
здійсненні власником права
користування і розпорядження шляхом
вселення та зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні та володінні, -

ВСТАНОВИЛА:

15 червня 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, який в ході
розгляду справи уточнила, і в
обґрунтування якого вказала, що
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований по АДРЕСА_1
зареєстрований за: відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 45/100 частин; за
позивачем ОСОБА_3 21/100 частин, за
відповідачем ОСОБА_1 34/100 частин. За
житловим будинком зареєстрована
земельна ділянка розміром 907 кв.м., яка
надана згідно рішення Київського РВК м.
Харкова від 28.12.1954 р. за № 840. Відповідач
ОСОБА_1 перешкоджає їй користуватися та
володіти спадковою часткою
домоволодіння, тому позивач просить
поділити в натурі житловий будинок з
надвірними будівлями та усунути
перешкоди у її праві власника
користуватися та володіти належ ним їй
майном. Позивачка просить суд провести
поділ житлового будинку, що є у
спільній частковій власності, в натурі
шляхом виділення їй належної частки
відповідно до судової
будівельно-технічної експертизи,
поділити будинок з надвірними
будівлями згідно до І варіанту судової
будівельно-технічної експертизи
№8324/11405/11406 від 22.11.2011 р.,
перерозподілити ідеальні частки
співвласників будинку з надвірними
будівлями та вважати, що їй, позивачу,
належить 26/100 частини будинку з
надвірними будівлями замість 21/100
частин; відповідачу ОСОБА_1 належить
35/100 частини замість 34/100 частин;
відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_4 належить
39/100 частини замість 45/100 частин. Для
здійснення запропонованого варіанту
розподілу необхідно здійснити
переобладнання, які вказані у висновку
зазначеної експертизи. Встановити
порядок користування земельною
ділянкою позивач просить відповідно до
II варіанту (Додаток №3) висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №8324/11405/11406 від 22.11.2011 р., та
оскільки на земельній ділянці, яка
виділяється їй у користування
розташовані самочинні будівлі ОСОБА_1,
вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_1
знести ці будівлі.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 04 квітня 2012 року позов
задоволено. Поділено в натурі житловий
будинок з надвірними будівлями, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Виділено ОСОБА_3 на належну їй 21/100
частину в житловому будинку літ. «А-1»
наступні приміщення: частину
підсобного приміщення 2-3 площею 1,2 кв.м.,
житлову кімнату 2-4 пл. 21,0 кв.м. По
надвірним спорудам ОСОБА_3 виділений
гараж літ. «Л», сарай літ. «Т», 1/2 частину
вимощення І.

Виділено ОСОБА_1 на її ідеальну частку
34/100 в житловому будинку літ. «А-1»:
житлову кімнату 2-2 площею 10, 5 кв.м.;
частину підсобного приміщення 2-3
площею 5,6 кв.м.; в прибудові літ. «а»:
коридор 2-1 площею 7,2 кв.м. та частину
санвузла 2-5 площею 1,8 кв.м.; в прибудові
літ.«А1» частину санвузла 2-5 площею 4,9
кв.м. та кухню 2-6 площею 6,7 кв.м. По
надвірним спорудам ОСОБА_1 виділено
ґанок літ. «а2», тамбур літ. «а1», льох
літ. «Ж», літню кухню літ. «Б», сарай літ.
«Д», 1/2 частину вимощення І, частину
вимощення II площею 38,4 кв.м.

Виділено співвласникам ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 на їх загальну частку 45/100 частин
в житловому будинку літ. «А-1»: житлову
кімнату 1-2 площею 8,5 кв.м.; коридор 1-3
площею 6,3 кв.м.; житлову кімнату 1-4
площею 18,0 кв.м.; в прибудові літ. «а»,
кухню 1-5 площею 7,6 кв.м.

По надвірним спорудам ОСОБА_2 та ОСОБА_4
виділено літню кухню літ. «В», літню
кухню літ. «В1», сарай літ. «И», льох літ.
«З», частину вимощення II площею 55,7 кв.м.

Перерозподілено ідеальні частки
співвласників будинку з надвірними
будівлями, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 та вважати, що:

ОСОБА_3 належить 26/100 частини будинку з
надвірними будівлями, замість 21/100
частин;

ОСОБА_1 належить 35/100 частини будинку з
надвірними будівлями, замість 34/100
частин;

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить 39/100 частини
будинку з надвірними будівлями,
замість 45/100 частин.

Для здійснення запропонованого
варіанту розподілу необхідно
здійснити наступні переобладнання:

- Між житловими кімнатами 2-4 та 2-2
закласти двірний проріз.

- В приміщенні житлової кімнати 2-4
влаштувати перегородку, організувавши
приміщення кухні площею 7,2 кв.м. та
житлову кімнату площею 13, 8 кв.м.

- Між кімнатою 2-4 та підсобним
приміщення 2-3 демонтувати перегородку,
вживши заходи з переопирання
перекриття.

- В підсобному приміщенні 2-3 влаштувати
перегородку, яка розподіляє дане
приміщення на два приміщення площею 1,2
кв.м. та 5,6 кв.м.

- Між приміщеннями житлової кімнати 2-2
та частиною підсобного приміщення
демонтувати перегородку,
організувавши житлову кімнату 16,1 кв.м.

- В зовнішній стіні житлової кімнати 2-4
влаштувати двірний проріз.

- ОСОБА_3 облаштувати тамбур глибиною не
менше 1,4 кв.м.

- В житловій кімнаті 1-2 влаштувати
кухню.

- Устаткувати кожну квартиру
самостійними системами опалення,
електроосвітлення і газопостачання.

Встановлений порядок користування
земельною ділянкою відповідно до II
варіанту (Додаток №3) висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8324/11405/11406 від 22.11.2011 р.

Земельну ділянку площею 72 кв.м.
передано в спільне користування ОСОБА_3
та ОСОБА_1

Співвласнику ОСОБА_3 надано в
користування земельну ділянку площею
199,5 кв.м., що відповідає її
вищезазначеній частці, яка складається
з земельної ділянки 163,5 кв.м. та 1/2
частини площі загального користування
36,0 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_1 надано у
користування земельну ділянку площею
254,0 кв.м., яка відповідає її ідеальній
частці і складається з земельної
ділянки площею 218,0 кв.м. та 1/2 частини
площі загального користування 36,0 кв.м.

Співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надано
у користування земельну ділянку площею
453,5 кв.м., що відповідає їх ідеальній
частці.

Границя порядку користування
земельними ділянками співвласників
проходить у такий спосіб:

- по лінії розподілу житлового будинку
літ. «А-1»;

- від прибудови літ. «а4»по прямій
відрізок довжиною 1,50 м;

- поворот ліворуч під прямим кутом
відрізок довжиною 1,20 м;

- поворот праворуч відрізок довжиною 4,40
м;

- поворот ліворуч відрізок довжиною 23,85
м, що розділяє тильну сторону земельної
ділянки домоволодіння на відрізки 11,31 м
та 19,05 м;

- по зовнішній стіні сараю літ. «Т»
відрізок довжиною 7,26 м;

- поворот праворуч відрізок довжиною 1,3
м;

- поворот праворуч відрізок довжиною 3,7
м;

- поворот ліворуч відрізок довжиною 4,80
м;

- поворот праворуч відрізок довжиною 7,64
м;

- поворот ліворуч відрізок довжиною 6,60
м, що розділяє тильну сторону земельної
ділянки на відрізки 19,05 м та 11,31 м.

Границя по II варіанту порядку
користування земельною ділянкою
вказана в додатку № 3 червоним
кольором.

Не погодившись із рішенням суду,
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просили рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішенням, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування скарг апелянти
посилаються на втрату частини
території домоволодіння і на
відсутність висновків будівельної
організації щодо можливості демонтажу
перегородок у будинку, 1953 року
будівництва. Також вказують на
відсутність у рішенні вказівки за чий
рахунок повинні бути здійснені
переобладнання.

Крім того, апелянт ОСОБА_2 в своїй
скарзі посилається на відсутність у
рішенні вказівки про належну йому
компенсацію за втрату 6/100 частин
будинку та земельної ділянки.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 11 червня 2012
року апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задоволені. Рішення Київського
районного суду м. Харкова від 04 квітня
2012 року скасовано. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду Харківської області від 11 червня
2012 року, ОСОБА_3 подала на нього
касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення апеляційного суду Харківської
області від 11 червня 2012 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 підлягають задоволенню,
виходячи з наступного:

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
Цивільного процесуального кодексу
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право: скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Статтями 4, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 10, ч.ч. 1, 2 ст. 11,
ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч.ч. 3, 4 ст. 60, ст. 179, ч. 1, 2
ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214
Цивільного процесуального кодексу
України, передбачено, що здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно розтлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно статті 358 Цивільного кодексу
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласника
ми за їхньою згодою. Співвласники
можуть домовитись про порядок
володіння та користування майном, що є
їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно ст. 364 Цивільного кодексу
України, співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній часткові власності.

Згідно ст. 367 Цивільного кодексу
України, передбачено, що майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Встановлено судом і це вбачається
з матеріалів справи, в житловому
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1
позивачу ОСОБА_3 належать 21/100 частини, з
яких 7/100 частин згідно свідоцтва про
право власності від 24.04.1998 р., виданого
на підставі рішення Київського РВК м.
Харкова № 93 від 21.04.1998 р. замість
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 15.06.1972 р. 3-ю ХДНК, р. №
1- з 8268; 41/300 частин згідно до свідоцтва
про право на спадщину за законом,
посвідченого 8-ю ХДНК від 24.12.2003 р„ р. №
1-2868.

Відповідачу ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_4
в житловому будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 належало 45/100 частин
згідно договору дарування
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_5 08.05.1998р., р. № 3144.

Під час розгляду цивільної справи
Апеляційним судом Харківської області
відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серія НОМЕР_1 виданим
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції 21 квітня
2012 року. Після смерті ОСОБА_4 спадщину
прийняв ОСОБА_2, що підтверджується
листом Восьмої Харківської Державної
нотаріальної контори від 09 вересня 2013
року № 5078/01-16 (а.с.19 том 2).

Відповідачу ОСОБА_1 в житловому будинку
з надвірними будівлями АДРЕСА_1
належить 34/100 частин згідно до
свідоцтва про право власності від
24.04.1998 р., виданого на підставі рішення
Київського РВК м. Харкова № 93 від 21.04.1998
р. замість свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 3-ю ХДНК
від 15.08.1972р., 82/300 частин згідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого Восьмою ХДНК від
24.12.2003 року.

Житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці розміром 907 кв.м.,
наданої згідно рішення Київського РВК
м. Харкова від 28.12.1954 р., р. № 840.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8324/11405/11406 від 22.11.2011 р., проведеної
ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса,
поділити житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 з технічної точки
зору в натурі у відповідності до
розміру частки кожного із
співвласників неможливим.

Варіант поділу вищезазначеного
будинку з надвірними будівлями таким
чином, щоб виділити частку позивачу -
21/100 частину житлового будинку з
надвірними будівлями приміщення
житлової кімнати літ. 2-4 пл.21,0 кв.м.,
приміщення кухні літ.2-2 пл. 9,6 кв.м. з
подальшим облаштуванням окремого
входу зі сторони цих приміщень,
неможливий.

Оскільки запропоновані варіанти
розподілу з відступом ідеальних часток
співвласників, у дослідженні були
перерозподілені частки у власності.
Компенсація не розраховувалась (а.с.133
том 1).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції в порушення
вищевказаних норм матеріального права,
зокрема того, що кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, перерозподілив ідеальні
частки співвласників будинку з
надвірними будівлями, і позивачу
ОСОБА_3 виділив 26/100 частини будинку з
надвірними будівлями, замість 21/100
частин; відповідачу ОСОБА_1 - 35/100
частини будинку з надвірними
будівлями, замість 34/100 частин; ОСОБА_2 -
39/100 частини будинку з надвірними
будівлями, замість 45/100 частин. Для
здійснення запропонованого варіанту
розподілу судом встановлено
необхідність здійснити наступні
переобладнання: між житловими
кімнатами 2-4 та 2-2 закласти двірний
проріз; в приміщенні житлової кімнати
2-4 влаштувати перегородку,
організувавши приміщення кухні площею
7,2 кв.м. та житлову кімнату площею 13, 8
кв.м.; між кімнатою 2-4 та підсобним
приміщення 2-3 демонтувати перегородку,
вживши заходи з переопирання
перекриття; в підсобному приміщенні 2-3
влаштувати перегородку, яка розподіляє
дане приміщення на два приміщення
площею 1,2 кв.м. та 5,6 кв.м.; між
приміщеннями житлової кімнати 2-2 та
частиною підсобного приміщення
демонтувати перегородку,
організувавши житлову кімнату 16,1 кв.м.;
в зовнішній стіні житлової кімнати 2-4
влаштувати двірний проріз; ОСОБА_3 слід
облаштувати тамбур глибиною не менше 1,4
кв.м.; в житловій кімнаті 1-2 влаштувати
кухню; кожну квартиру слід устаткувати
самостійними системами опалення,
електроосвітлення і газопостачання.

При цьому, судом першої інстанції не
вирішено питання при такому розподілі
про згоду ОСОБА_2 та померлої на
теперішній час ОСОБА_4 на зменшення їх
ідеальної частки або питання щодо
компенсації вартості втраченої
відповідачем ОСОБА_2 ідеальної частки
домоволодіння - 6/100 частини будинку, що
є порушенням норм цивільного права,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 321
Цивільного кодексу України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Судом першої інстанції також не
вирішено питання щодо можливості
вказаного вище переобладнання
житлового будинку з
будівельно-технічної точки зору і
витребування документів та висновків
органів державного
архітектурно-будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекції про
допустимість переобладнань. а також не
вирішено питання за чий рахунок та ким
буде виконуватись це переобладнання.

На виконання Ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2013 року та у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 10
Цивільного процесуального кодексу
України, ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року у справі призначалась додаткова
судово-технічна експертиза, проведення
якої було доручено експертам ХНДІСЕ
імені М.С. Бокаріуса. За повідомленням
експерта № 7437 від 13 серпня 2014 року (а.с.
56), додаткову судово-технічну
експертизу провести не можливо, у
зв'язку з ненаданням сторонами
документів необхідних для надання
висновку та платіжного документу, що
підтверджує оплату за проведення
експертизи (а.с. 51-52), тобто позивач в
порушення вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 2 ст. 60
Цивільного процесуального кодексу
України, не зважаючи на сприяння
апеляційним судом всебічному і повному
з'ясування обставин справи, не надала
документів необхідних для проведення
експертизи.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає за необхідне апеляційні
скарги задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319,
321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального
кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Київського районного
суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ в
натурі житлового будинку з надвірними
будівлями, визначення порядку
користуванні земельною ділянкою,
усунення перешкод у здійсненні
власником права користування і
розпорядження шляхом вселення та
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні та володінні - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді колегії :