№ апеляційного
провадження:22-ц/796/3367/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Виниченко
Л.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_6 про забезпечення позову
задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 19 листопада 2012 року
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5,
через свого представника подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати, у задоволенні заяви
відмовити, вважаючи, що судом порушено
норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду та
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у жовтні 2013
року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про визнання
договору купівлі-продажу недійсним.
Крім того подала заяву про
забезпечення позову, посилаючись в її
обґрунтування на те, що відповідач має
намір відчужити спірну квартиру
АДРЕСА_1, яка є єдиним житлом позивача.
Зазначила, що невжиття заходів
спричинить утруднення виконання
рішення суду у майбутньому.

За положенням ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі , може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти , що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Задовольняючи заяву представника
позивача про забезпечення позову, суд
першої інстанції вважав її
обґрунтованою.

Колегія суддів не може погодитись із
доводами апеляційної скарги, що
представником позивача не зазначено у
заяві жодного доказу на підтвердження
необхідності забезпечення позову
шляхом накладення арешту на
вищезазначене майно, оскільки ці
доводи спростовуються матеріалами
справи, як вбачається зі змісту заяви,
дана квартира є предметом спору, та
відчуження зазначеного майна може
утруднити виконання рішення.

Крім того, невжиття заходів
забезпечення позову може мати наслідок
заподіяння шкоди правам та інтересам
позивача та ускладнити їх відновлення.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують і не
впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
висновки суду обґрунтовані, колегія
суддів не вбачає підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
представника ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді