АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8826/14
Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
Справа №2-525/11
Категорія : спадкові
Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського
районного суду м.Харкова від 29 жовтня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа:
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту нікчемним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя
особа: Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту нікчемним.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказував, що він зареєстрований та
проживає у АДРЕСА_1 з 1993 року разом із
дружиною та сином. ? частка вказаної
квартири належить йому, як спадкове
майно після смерті батька, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла його мати ОСОБА_5, після смерті
якої залишилося спадкове майно - ?
квартири АДРЕСА_1. Після смерті матері
він є спадкоємцем першої черги за
законом. Однак, як стало відомо, мати
залишила заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 09
листопада 2009 року на ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Вважає, що заповіт матері не відповідав
її волевиявленню з урахуванням її
стану здоров'я, а також заповіт
складений з порушенням вимог чинного
законодавства щодо його форми.

Тому, ОСОБА_2, з урахуванням уточнених
позовних вимог (а.с.225 т.1), просив суд
визнати заповіт ОСОБА_5, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_4 ХМНО 09
листопада 2009 року нікчемним.

У судовому засіданні відповідачі
заперечували проти задоволення позову,
посилались на його необґрунтованість,
оскільки ОСОБА_5 не мала можливості
підписати та прочитати заповіт, що
підтверджується наданими до суду
доказами.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_4 у судовому засіданні
заперечувала проти позовних вимог.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4 09 листиопада 2009 року за
реєстровим номером 7952 нікчемним.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3,
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 195 грн. та
витрати на проведення експертизи в
розмірі 1 515,28 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі; вирішити питання про судові
витрати.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що судом не враховано дійсний
стан здоров'я ОСОБА_5 на час посвідчення
заповіту.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
спірний заповіт складений з порушенням
норм чинного законодавства, є
нікчемним, оскільки незрозуміло чому
заповіт підписаний третьою особою,
коли згідно висновку експерта не
вбачається, що ОСОБА_5 власноруч не
могла здійснювати підпис на
документах.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 09 листопада 2009 року ОСОБА_5 склала
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, на користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яким заповіла все
належне їй майно (а.с.40 т.1).

Спадковим майном є ? частини квартири
АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_5 на праві
власності (а.с.52-56 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла (а.с.11).

Матеріали справи свідчать, що позивач,
ОСОБА_2, є сином померлої ОСОБА_5 (а.с.12
т.1).

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що
право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 1247 ЦК
України заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це право, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Встановлено, що ОСОБА_5, 1929 року
народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року, перебувала на обліку у
лікаря-ревматолога КЗОЗ «Харківської
МКЛ №13» (а.с.151 т.1).

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про
нотаріат», відповідно до п. п. 2.1., 2.2
Наказу Міністерства юстиції України N
3306/5 від 11 листопада 2011 року «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування»
нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні державної нотаріальної
контори, в державному нотаріальному
архіві, приміщенні, яке є робочим
місцем приватного нотаріуса, чи
приміщенні органів місцевого
самоврядування. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли
того вимагають особливості
посвідчуваної угоди, нотаріальні дії
можуть бути вчинені поза вказаними
приміщеннями.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням органу місцевого
самоврядування, то в посвідчувальному
написі на документі і в реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій
записується місце вчинення
нотаріальної дії із зазначенням
адреси, а також причини, з якої
нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням органу місцевого
самоврядування.

Зі змісту оспорюваного заповіту
вбачається, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_5
не може сама прочитати текст заповіту,
згідно зі ст..1253 ЦК України, заповіт
посвідчено в присутності свідків. Крім
того, вказано, що в зв'язку з хворобою
заповідач не може власноручно
написати заповіт, за його проханням, в
присутності його, нотаріуса та свідків,
цей заповіт підписаний ОСОБА_6 (а.с.40 т.1).

Підписання тексту правочину іншою
особою за дорученням фізичної особи, у
її присутності у зв'язку із хворобою
або фізичною вадою, внаслідок яких вона
не може підписатися власноручно в
тексті правочину із засвідченням
підпису іншої особи нотаріально,
передбачено і ч.3 ст.45 Закону України
"Про нотаріат", п.п. 16, 157 Інструкції "Про
порядок вчинення дій нотаріусами
України.", яка була чинною на час
складання заповіту.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЦК України на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що у випадках,
встановлених абзацом 3 ч.2 ст.1248 і ст.. 1252
ЦК України, присутність не менш як двох
свідків при посвідченні заповіту є
обов'язковою.

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст.1248 ЦК
України, якщо заповідач, через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).

Нотаріусом дотримані вищевказані
вимоги законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України
підставами нікчемності заповіту, тобто
недійсності відповідно до закону, є
складання заповіту особою, яка не мала
на це права, або складання з порушенням
вимог щодо форми та посвідчення
заповіту. На підставі ст. 215 ЦК України
визнання такого заповіту недійсним
судом не вимагається.

У разі наявності відповідного спору
вимога про встановлення нікчемності
заповіту підлягає розгляду судом.

Нікчемність заповіту, встановлена в
рішенні суду, має наслідком
позбавлення права спадкування за
заповітом осіб, визначених
розпорядженням заповідача в якості
спадкоємців за заповітом, незалежно
від того, чи пред'являлися позовні
вимоги про застосування наслідків
нікчемності заповіту.

Підставою нікчемності заповіту є
порушення вимог щодо його форми та
посвідчення. Загальні вимоги до форми
заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України,
а саме: письмова форма; нотаріальне
посвідчення або посвідчення особами,
уповноваженими на це законом (статті
1251, 1252 ЦК України); зазначення у
заповіті місця та часу його складання;
підписання заповіту заповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо
заповідач не може підписати заповіт
внаслідок хвороби або фізичної вади, за
його дорученням і в його присутності
дозволяється підписання заповіту
іншою особою. Підпис цієї особи
засвідчується нотаріусом або
посадовою особою, яка має право на
здійснення нотаріальних дій. Поряд із
посвідченням підпису, нотаріус
зобов'язаний також в тексті заповіту
зазначити причини, які зумовили
необхідність підписання заповіту
третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК України).
Недотримання цих вимог є підставою для
визнання заповіту недійсним.

Матеріали справи свідчать, що заповіт
відповідає вимогам чинного
законодавства, підстав для визнання
його нікчемним не має.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Посилання суду першої інстанції на
висновок експерта №227-КЕ/2013/пп є
необґрунтованим, оскільки відповідно
до ч.6 ст. 147 ЦПК України, висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Показання свідків по справі суперечать
висновку експерта, таким чином, суд
першої інстанції помилково прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства,
оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року
ОСОБА_5 склала заповіт 09 листопада 2009
року відносно відповідачів,
добровільно виявила свою волю стосовно
належного їй майна.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати і в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року -
скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа:
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту нікчемним.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: