Номер провадження: 22-ц/785/7315/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування, позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування, за
апеляційною скаргою Одеської міської
ради на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 27 січня 2014
року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищезазначеним уточненим у
жовтні 2013 р. та січні 2014 року позовом, в
якому остаточно просила визнати за нею
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1

В позові ОСОБА_4 вказала, що у 1959 р. її
тестю - ОСОБА_7 була надана в
безстрокове користування земельна
ділянка, площею - 500 кв. м., для
будівництва індивідуального житлового
будинку. По закінченню будівництва
житлового будинку на ім'я тестя було
відкрито особовий рахунок, у 1982 р.
виготовлено технічний паспорт. ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.. За час свого життя
тесть не оформив документи про право
власності на побудований житловий
будинок. Спадкова справа після смерті
тестя не заводилася. ОСОБА_8, син
покійного - ОСОБА_7, мешкав разом з
батьком. Після смерті батька також
залишився проживати в житловому
будинку. 06.12.02 р. вона уклала шлюб з
ОСОБА_8, зареєструвалася та проживала в
житловому будинку, побудованому
тестем. ІНФОРМАЦІЯ_2. її чоловік - ОСОБА_8
помер. Отримати свідоцтво про право
власності на спадщину за законом у
нотаріуса вона не може, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
про право власності на житловий
будинок

У листопаді 2013 р. до суду надійшов
вищезазначений позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
в якому вони просили: 1) встановити факт
належності ОСОБА_8 на праві власності
житлового будинку АДРЕСА_1; 2) визнати
за кожною, як спадкоємицями за законом,
право власності на 1/3 ч. житлового
будинку АДРЕСА_1

В позові посилалися на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. помер батько ОСОБА_8 -
ОСОБА_7, який побудував житловий
будинок по АДРЕСА_1. ОСОБА_8 спадщину
фактично прийняв, але оформити не зміг
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8
помер. ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 та ОСОБА_9, як
спадкоємці першої черги за законом,
звернулися до нотаріуса із заявами про
прийняття спадщини після смерті
батька. ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_9 помер.
Єдиним спадкоємцем останнього за
законом є його мати - ОСОБА_6. Спадкова
справа щодо майна померлого ОСОБА_9
була заведена нотаріусом. Однак, у
видачі свідоцтв про право власності на
спадщину за законом вони не отримали.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 27.01.14 р. (Т. 1, а. с. 140 - 142)
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та позов
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задоволено.
Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
право власності на 1/3 ч. за кожною на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку літ. «А», загальною
площею - 44,30 кв. м., житловою - 36,08 кв. м.,
підсобною - 8,30 кв. м., який складається з:
- коридору 1-1, площею - 3,5 кв. м.; - коридору
1-2, площею - 4,8 кв. м.; - житлова кімната 1-3,
площею - 10,8 кв. м.; - житлова кімната 1-4,
площею - 7,8 кв. м.; - житлова кімната 1-5,
площею - 17,4 кв. м.; - веранда І, площею - 8,2
кв. м.; - кухня ІІ, площею - 11,2 кв. м.; -
ванна ІІІ, площею - 5,4 кв. м.; - кухня IV,
площею - 10,9 кв. м.; - а також
господарських споруд: - сарай літ. «Г»,
гараж літ. «Д»; погріб літ. «Б», огорожі
і мостіння, розташованих на земельній
ділянці, площею 400 кв. м..

Ухвалою Суворовського районного
суду Одеської області від 03.04.14 р. (Т. 2, а.
с. 9 - 10) виправлено описку у
вищезазначеному рішенні суду, а саме
замість «загальною площею - 44,30 кв. м.,
житловою - 36,08 кв. м., підсобною - 8,30 кв.
м.,…погріб літ. «Б», вказано -
«загальною площею - 80,0 кв. м., житловою -
36,0 кв. м., підсобною - 44,0 кв. м.,… погріб
літ. «В»» та додатково вказано - веранда
1-6, площею - 8,2 кв. м., коридор 1-7, площею -
11,2 кв. м., санвузол 1-8, площею - 5.4 кв. м.,
кухня 1-9, площею 10,9 кв. м..

Одеська міська рада в апеляційній
скарзі просить рішення та ухвалу суду
скасувати. Ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення суду
ухвалено, ухвалу суду постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Представник Одеської міської ради в
судовому засіданні підтримав доводи та
вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися. Про час і місце
розгляду справи сповіщені належним
чином. Письмових заперечень на скаргу,
заяв та клопотань не надали.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін, належним чином
сповіщених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково за таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовів, суд першої інстанції виходив з
того, що спірний житловий будинок по
АДРЕСА_1 було закінчено будівництвом,
але правовстановлюючі документи
отримані не були. Відповідно до
роз'яснень, які містяться в п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.08 р. «Про судову
практику у справах про спадкування» у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини. Сторони в судовому засіданні
визнали вимоги один одного та просили
суд задовольнити їх. (а. с. 141 - 142)

Колегія суддів не погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції. Вважає, що таких висновків
суд дійшов при їх невідповідності
обставинам справи, з порушенням вимог
діючого законодавства (Р. VII "Спадкове
право» ЦК УРСР, ст. 1218 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України), роз'яснень,
які містяться в п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.08 р. № 7
«Про практику у справах спадкування».
Доводи апелянта щодо відсутності
відомостей про введення житлового
будинку в експлуатацію є
обґрунтованими.

Відповідно до правил, передбачених Р.
VII "Спадкове право» ЦК УРСР, до складу
спадкової маси входить майно, майнові
права які належали спадкодавцю.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.08 р. № 7 «Про
практику у справах спадкування»
вказується, що у випадку коли
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

Відповідно до рішення виконкому
Одеської міської ради № 707 від 07.08.56 Р.
(а. с. 15 - 16), договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки, площею 500 кв. м., для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності
від 24.03.59 р. (а. с. 18 - 53) будівництво
житлового будинку АДРЕСА_1 проводив
ОСОБА_7, який закінчив будівництво на
підставі відповідних дозвільних
документів. Але за час свого життя він
житловий будинок не ввів в
експлуатацію. Таким чином, позовні
вимоги про визнання права власності на
1/3 частину за кожним спадкоємцем на
житловий будинок не підлягають
задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції
вірно встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 є спадкоємцями після смерті
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і відповідно до
вищевказаних роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, колегія
суддів вважає, що за позивачами
необхідно визнати в порядку
спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 та померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8 права та обов'язки
забудовника житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1,
на земельній ділянці, площею 500 кв. м.,
виділеній відповідно до договору від
24.03.59 р. про надання ОСОБА_7 в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності.

Колегія суддів вважає, що вирішення
спору таким чином не свідчить про вихід
за межі позовних вимог, оскільки
предметом спору є - успадкування майна,
прав та обов'язків спадкодавця. При
цьому позивачі помилково вважали, що за
ними можливо визнати право власності
на 1/3 ч. за кожним на спірний житловий
будинок. Крім того, колегія суддів
звертає увагу на те, що в уточненому
позові ОСОБА_4, з посиланням на п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.08 р. № 7 «Про практику у
справах спадкування», вказує, що «…до
позивачки, як до спадкоємця
забудовника перейшло право закінчити
оформлення документів на житловий
будинок, які не встиг оформити її тесть
та чоловік…», «…за життя забудовник
будинку ОСОБА_7 завершив будівництво,
але не встиг отримати у передбачений
законодавством порядку
правовстановлюючий документ про право
власності на будинок на своє ім'я…» (Т.
1, а. с. 131 - 132). ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в позові
також вказують, що «…нотаріусом нам
було видано письмову відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину…у
зв'язку з відсутністю оригіналів
правовстановлюючих документів, що
підтверджують право власності ОСОБА_8
на житловий будинок…» (Т. 1, а. с. 98).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом порушені
вищезазначені норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню.
Необхідно ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовів,
визнавши за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
порядку спадкування після померлих
ІНФОРМАЦІЯ_1. - ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_2. -
ОСОБА_8 права та обов'язки забудовника
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

З врахуванням того, що рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 27.01.14 р. підлягає скасуванню,
втрачає чинність ухвала цього ж суду
від 03.04.14 р. про виправлення описки.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеської міської
ради - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 27 січня 2014 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування,
та позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
порядку спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 права та обов'язки
забудовника житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

Л. І. Доценко