Провадження № 2-5344/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

/ заочне /

16 жовтня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства »Міський
комерційний банк» про стягнення
депозитного вкладу, процентів, річних
та інфляційних витрат,суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 07.08.2014 року звернулася до
суду з позовом і просила стягнути з
відповідача суму внеску та відсотки за
Договором строкового банківського
вкладу з врахуванням індексу інфляції
за час прострочення та 3% річних.

19.08.2014 року позивачка подала до суду
заяву про збільшення розміру позовних
вимог і просить стягнути з відповідача
69 209, 99 гр., з яких: 65 238, 08 гр. суми боргу з
врахуванням відсотків, 546, 92 гр. річних
та 3424, 99гр. інфляційних витрат.

Посилається в позові на те, що 10.10.2013
року між нею та відповідачем був
укладений Договір строкового
банківського вкладу № 2630/15/135078.

За умовами договору вона передала
банку грошові кошти в розмірі 5000,00 дол.
США з датою їх повернення 10.05.2014 року.

07.05.2014 року вона звернулася до
відповідача з заявою про повернення
депозиту та відсотків за користування
коштами, однак її звернення залишилося
без уваги.

Виходячи з цього, просить задовольнити
позов, стягнути з відповідача
депозитний вклад та відсотки за курсом
дол. США до української гривні.

Крім того, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України
просить стягнути з відповідача
заборговану суму з врахування річних
та інфляційних витрат.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, про час
розгляду справи сповіщався належним
чином. Про причину неявки суд до відома
не поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку
позивачки, суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення вимог позивачки, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за
договором банківського
вкладу/депозиту/ одна сторона/банк/, що
прийняла від другої сторони /вкладника/
або для неї грошову суму/вклад/,що
надійшла, зобов»язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Встановлено, що 10.10.2013 року між
сторонами був укладений Договір
строкового банківського вкладу №
2630/15/135078.

За умовами договору позивачка
квитанцією № 5483 від 101.10.2013 року
передала банку грошові кошти в розмірі
5000,00 дол. США.

Відповідно до п.п.1.2.3 та 1.2.4 Договору
строк дії депозиту становить 212 днів
під 9% річних.

07.05.2014 року позивачка звернулася до
відповідача з вимогою повернути вклад
та нараховані проценти, однак дана
вимога відповідачем виконана не була.

/ а.с. 6 - 14 /

Відповідно до ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Згідно з ч.ч.1,5 ст.1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

У разі повернення вкладу виплачуються
всі нараховані до цього моменту
проценти.

Позивачка в судовому засіданні
пояснила, що до квітня 2014 року
відповідач виконував умови договору в
частині виплати відсотків.

Відсотки перераховувалися
відповідачем на відповідний рахунок,
які нею були зняті.

З квітня і впродовж травня нараховані
на її вклад відсотки в розмірі 37, 69 дол.
США нею не могли бути отримані в
зв»язку з відсутністю коштів у
відповідача.

Відповідно до ст. ст. 526 та 629 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Виходячи з викладеного вище, суд
приходить до висновку, що відповідач
неналежним чином виконав умови
укладеного з позивачкою Договору
банківського вкладу, а тому її вимоги є
обґрунтованими.

Звертаючись до суду позивачка просить
стягнути суму депозиту в українській
гривні станом на день звернення до суду
з заявою про збільшення розміру
позовних вимог 19.08.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» гідно з частиною першою
статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. У зв'язку з
цим при задоволенні позову про
стягнення грошових сум суди повинні
зазначати в резолютивній частині
рішення розмір суми, що підлягає
стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні.
При стягненні періодичних платежів
суд має вказати період, протягом
якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення рішення курс
Національного банку України долара США
до гривні становить 1 дол. США х 12,9514 грн.

Виходячи з даної норми закону суд
приходить до висновку про задоволення
вимог позивачки та стягнення з
відповідача на її користь суми
депозитного кладу та відсотків у
гривні, що за курсом НБУ становить
відповідно 64 757, 23гр. / 5000.00 х 12.9514 = 64 757.23/
та 488,14гр. / 37, 69 дол. США х 12, 9514 = 488, 14 гр./

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Виходячи з цього суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки 3% річних, що
становить 324, 67 гр. / 64 757,23 х 3% / 365х 61день =
324, 67 гр. /.

Суд не знаходить підстав для
задоволення вимог позивачки в частині
стягнення з відповідача інфляційних
витрат, виходячи з наступного.

Так, предметом договору сторін є
іноземна валюта - долар США.

З точки зору закону інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, є
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купує населення для невиробничого
споживання.

Однак, ціни в Україні встановлюються в
національній валюті - гривні, а тому
норми ст. 625 ЦК України щодо стягнення з
відповідача суми депозитного вкладу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції застосовуватися не можуть,
т.я. поширюються лише на випадки
прострочення грошового зобов'язання,
яке визначено договором у гривні.

За таких обставин підстави для
задоволення вимог позивачки в цій
частині відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Виходячи з цього та розміру
задоволених судом вимог позивачки суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на її користь 655, 70гр.
судового збору.

Керуючись ст.ст.15,16,192,526,ч.1 ст.533,ч.2 ст.625,
629,1058,1060, ч.ч.1,5 ст.1061 ЦК України, ст.ст. 3-4,
10-11, 57-60,88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства »Міський комерційний банк»
на користь ОСОБА_2 64 757, 23гр.
депозитного вкладу, 488, 14гр. відсотків
та 324, 67 гр. річних.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства »Міський комерційний банк»
на користь ОСОБА_2 655,70гр. судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: