АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/462/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Зембра Є.Й. Провадження №
22-ц/789/878/14 Доповідач - Загорський
О.О.Категорія - 30 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
головуючого - Загорського О.О.
суддів - Хома М. В., Козак І. О.,
при секретарі - Танцюра О.В.
за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 і її
представника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Кременецького
районного суду від 25 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про відшкодування матеріально
27.02.2014 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументує тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без
її згоди продали належну їй телицю.
Телиця була вищої вгодованості - 450
кілограм і закупівельна ціна згідно
довідки управління агропромислового
розвитку - 15,50 грн. за один кілограм
ваги, а тому завдана шкода - 6975 гривень.
Рішенням Кременецького районного
суду від 25.06.2014 року позов задоволено і
стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 завдану шкоду - 6975 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_1 просять рішення суду скасувати
і ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими. Вказують, що суд у
визначенні ваги телиці поклався на
пояснення позивача і не зауважив що
позивач з жовтня 2013 року не проживала у
господарстві і не могла визначити ні її
вагу, ні вгодованість. Судом не
з'ясовано походження проданої телиці,
шкоди завданої позивачу і трудової
участі позивача у вирощуванні телиці.
Зазначають, що суд безпідставно
послався на покази свідків, як
підтвердження ведення позивачем
господарства самостійно, оскільки
частина свідків вказувала на те, що
відповідачі приймали участь у веденні
господарства, що безпідставним є
посилання суду на договір позички №1
від 10.09.2001 року, оскільки даний договір
не має відношення до спору, вказаний у
договорі нетель доглядався спільно і
вже як корова утримується
відповідачами в господарстві ОСОБА_4
Суд надаючи оцінку показам сторін не
дотримався принципу, що кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається. Зазначають, що
продана телиця вирощувалася всіма
членами сім'ї і ОСОБА_4 не була її
одноосібним власником, що продавалася
телиця зі згоди ОСОБА_4 і кошти
витрачені на спорудження брами і
огорожі в домогосподарстві ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і їх представник апеляційну
скаргу підтримали і навели доводи
аналогічні викладеним в скарзі.
Представник апелянтів в засіданні
долучив ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 09.10.2014 року
і вказав, що спірна телиця визнана
спільною власністю ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 і її представник
апеляційну скаргу заперечили. ОСОБА_4
вказала, що покинула господарство і не
могла доглядати худобу з вини
апелянтів.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4
була власником телиці, яку відповідачі
продали без її згоди чим завдали
матеріальну шкоду - 6975 грн.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна, оскільки висновок
в частині розміру завданої шкоди
суперечить вимогам закону та не
грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що Міжнародна
благодійна організація «Добробут
громадян» безоплатно передала ОСОБА_4
племінний нетель української
чорно-рябої молочної породи - договір
позички №1 від 10.09.2011 року (а.с. 33).

Згідно довідки №293 від 26.03.2014 року
виконавчого комітету Старопочаївської
сільської ради Кременецького району
ОСОБА_4 в господарстві по АДРЕСА_1
утримує велику рогату хворобу та двоє
свиней (а.с. 40), а довідкою №294 від
26.03.2014 року підтверджується, що ОСОБА_4
була власником великої рогатої худоби
(а.с. 40).

Актом обстеження господарства
встановлено, що в господарстві
утримується одна корова, одне теля до
року, один кінь та двоє свиней (а.с. 82).

З довідки управління
агропромислового розвитку
Кременецької РДА Тернопільської
області № 01-70/01-26 від 26.02.2014 року
вбачається (а.с. 7), що закупівельна ціна
на велику рогату худобу у
Кременецькому районі за вищу
вгодованість корови - 12,50 грн за
кілограм, молодняк - 15,50 грн.

Свідки позивача - ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_4 самостійно
вела селянське господарство і купувала
худобу.

Свідок відповідачів - ОСОБА_10
пояснив, що минулої осені він разом з
своїм братом в домоволодінні, де
проживають позивачка та відповідачі,
зводили огорожу і саме ОСОБА_2 запросив
їх, і за будівництво паркану вони
отримали від нього 2500 гривень, а на
даний час вони роблять ковану браму, за
яку ОСОБА_2 повинен сплатити 5500 гривень.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_6 пояснили,
що господарство позивачка та
відповідачі вели спільно і відповідачі
допомагали позивачці.

ОСОБА_6 пояснив, що за кошти віж
продажу телиці та корови, вони
повернули борг за котла, який поставили
у спільному житловому будинку і що
позивачка вже 3-4 місяці не проживає в
будинку і його батьки доглядають за
худобою, господарством.

Рішенням Кременцького районного
суду від 15.08.2014 року, яке залишено в силі
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 09.10.2014 року
визнано телицю, 05.01.2012 року народження,
ідентифікаційний номер у реєстрі
наявності ідентифікованих і
зареєстрованих тварин в Реєсторі UA
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 09.10.2014 року
встановлено, що рішенням Кременецького
районного суду від 23.06.2014 року, яке
залишено в силі ухвалою апеляційного
суду Тернопільської області від 21.08.2014
року визнано за ОСОБА_1 право власності
на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 а за
ОСОБА_4 - 2/3 частини.

Відповідно ч.1 ст. 180 ЦК України,
тварини є особливим об'єктом цивільних
прав. На них поширюється правовий режим
речі, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно ч.1 ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються
окрема річ, сукупність речей, а також
майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Враховуючи вказане колегія
суддів приходить до переконання, що
розмір завданих ОСОБА_4 збитків не
грунтується на матеріалах справи з
наступних підстав.

1. Рішенням Кременцького
районного суду від 15.08.2014 року визнано
телицю, 05.01.2012 року народження,
ідентифікаційний номер у реєстрі
наявності ідентифікованих і
зареєстрованих тварин в Реєсторі UA
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

2. ОСОБА_4 не спростовано участь
членів сім'ї своєю працею і своїми
затратами у вирощуванні спірної
телиці.

3. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
допомагали і в утриманні корови, яка
привела спірну телицю - 05.01.2012 року
народження, а спільне утримання
господарства сторони ведуть з 2011 року,
що не спростовано ОСОБА_12 і при
перегляді рішення в апеляційному
порядку.

4. ОСОБА_4 сама вказує, у своїй
заяві про зміну предмету і підстав
позову, про проживання однією сім'єю з
позивачами з 2011 року, ведення спільного
господарства, спільне вирощування
придбаної ОСОБА_12 худоби і спільну
участь у витратах на утримання
господарства (а.с. 86-87).

5. ОСОБА_1 і ОСОБА_4, згідно рішення
Кременецького районного суду від 23.06.2014
року, є співвласниками господарства по
АДРЕСА_1 і доказів того, що
будинковолодіння розмежовано в два
окремих господарства матеріали справи
не містять.

На вищенаведені обставини суд
уваги не звернув, не спростував доводи
відповідачів про спільне вирощування
худоби і дійшов не обгрунтованого
висновку про одноосібне володіння
спірною твариною ОСОБА_4 та про розмір
відшкодування.

Колегія суддів критично оцінює
доводи апеляційної скарги, що продаж
телиці відбувся за згодою ОСОБА_4 і
внесення нею отриманих коштів в
будівництво будинку з наступних
підстав:

1. Як встановлено судом і не
заперечувалося сторонами ОСОБА_4 з
грудня 2013 року не проживає у
господарстві по АДРЕСА_1, телиця
продана в лютому 2014 року і матеріали
справи не містять доказів того, що
продаж телиці відбувався в присутності
ОСОБА_4 чи за її згоди.

2. В матеріалах справи відсутні
докази що ОСОБА_4 отримала свою частку
від продажу телиці і добровільного
погодилася передати її для спорудження
брами і огорожі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість вартості телиці - 6975
грн. колегією суддів оцінюються
критично, оскільки апелянтом не
представлено доказів в спростування
вказаної суми.

Враховуючи, що телиця визнана
спільною сумісною власністю ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, матеріали
справи не містять доказів погодження
продажу телиці з ОСОБА_4 і добровільну
передачу отриманих нею коштів для
будівництва брами і огорожі, то і до
відшкодування ОСОБА_4 підлягає 1/4
вартості телиці від суми 6975 грн. - в сумі
- 1743,75 грн.

Враховуючи вказане в силу ст.309
ЦПК України є підстави для зміни
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного
суду від 25 червня 2014 року змінити,
зменшивши суму завданої майнової
шкоди, яка підлягає солідарному
стягненню з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 з 6975 грн. до 1743,75 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський