Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/961/14
Головуючий у 1 інстанції: Галянчук Н.М.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 26 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
іпотеки.

В позові зазначав, що на підстав
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 03.02.3003
року він є власником об'єкту нерухомого
майна, а саме: будівлі вагової з
автовагами - інвентарний номер 1863 і 616
літера «А», будівлі зерноскладу -
інвентарний номер 530 літера «Б»,
будівлі зерноскладу - інвентарний
номер 547 літера «Г», будівлі автовагів -
інвентарний номер 1851 літера «В»,
будівлі зерноскладу - інвентарний
номер 679 літера «Д», зерноочищувач ЗВА-20
- інвентарний номер 707 літера «Ж», №6,
будівлі зерноскладу - інвентарний
номер 643 літера «З», огороді -
інвентарний номер 8080 номер по плану №
1-5, навісу - інвентарний номер 800 літера
«И», яке розташоване по АДРЕСА_1

У лютому 2011 року на його адресу від
відповідача ОСОБА_4 надійшла вимога,
датована 10.02.2010 року, щодо припинення
посягань на предмет іпотеки, яким є
належне йому вищезазначене майно,
оскільки ОСОБА_4 набула статусу
іпотекодержателя спірного майна ще з
13.11.2010 року, уклавши відповідний
договір з відповідачем ОСОБА_3

Зазначає, що зазначений договір
іпотеки, укладений між відповідачами,
порушує його право власності.

Правовстановлюючий документ на
спірне нерухоме майно, який був наданий
ОСОБА_3 нотаріусу на підтвердження його
права власності, а саме, рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 05 травня 2010
року по справі № 2-872/2010р.,
скасовано рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 07 лютого 2011
року по справі № 22-677/2011.

Скасовуючи зазначене рішення,
апеляційний суд Запорізької області
послався на норми матеріального права,
вказавши, що договір купівлі-продажу,
укладений між ОСОБА_3 та продавцем
ОСОБА_5 (попереднім власником майна), не
є укладеним і не створює прав та
обов'язків для сторін. Також суд
апеляційної інстанції послався на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 28 жовтня 2010 року, яким було
відмовлено в задоволенні позову
попереднього власника ОСОБА_5 про
визнання за ним права власності на
спірне нерухоме майно.

Отже, приймаючи до уваги рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 28.10.2010 року та від 07.02.2011 року, до
відповідача ОСОБА_3 право власності за
«домашньою угодою» купівлі-продажу від
18.01.2010 року, укладеною між ним та
ОСОБА_5, яка раніше була визнана судом
дійсною, фактично не переходило, бо суд
апеляційної інстанції визнав її такою,
що не була укладена і не створювала
прав та обов'язків для сторін.

Судом була встановлена незаконність
набуття права власності на спірне
майно відповідачем ОСОБА_3, який 13.11.2010
року уклав оспорюваний договір іпотеки
з відповідачем ОСОБА_4.

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до ОП «ЗМБТІ» з вимогою про скасування
запису реєстрації права власності на
спірне нерухоме майно за ОСОБА_5,
оскільки правовстановлюючий документ,
на підставі якого за останнім було
зареєстровано право власності на
нерухоме майно (рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
31.08.2007 року), було скасовано відповідно
до рішення апеляційного суду
Запорізької області від 28.10.2010 року.

На час звернення до ОП «ЗМБТІ» про те,
що право власності на його майно вже
було зареєстроване за відповідачем
ОСОБА_3, а тим більше перебуває під
обтяженням іншого відповідача ОСОБА_4.,
йому відомо не було.

09 листопада 2010 року реєстратором ОП
«ЗМБТІ» прийнято рішення про відмову в
державній реєстрації прав, оскільки за
матеріалами інвентаризаційної справи
право власності на спірне нерухоме
майно зареєстровано за іншою фізичною
особою на підставі правовстановлюючих
документів.

Достовірно знаючи про факт позбавлення
ОСОБА_5 права власності на спірне майно
(скасування судового рішення), та про
його намагання повернути свою
власність, з метою її привласнення вже
13.11.2010 року відповідачі уклали
оспорюваний правочин - договір іпотеки.

Вважає, що укладання договору іпотеки
від 13.11.2010 року було черговим
намаганням відповідача ОСОБА_3
залишити за собою право власності на
спірне майно у будь-який спосіб.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд визнати недійсним з моменту
укладення договір іпотеки нерухомого
майна від 13.11.2010 року, укладений між
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Справа розглядалась судом
неодноразово.

Останнім рішенням Вільнянського
районного суду Запорізької області від
26 грудня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
позові, суд виходив з того, що
предметом укладеного 13 листопада 2010
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору
іпотеки являлися не лише нежитлові
будівлі зерносховища з відповідними
надворними господарчими і побутовими
будівлями та спорудженнями, що
знаходяться у АДРЕСА_1 але й належна
іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі
Державного акта серії ЯЛ № 112483,
виданого 15.10.2010 року Вільнянською
райдержадміністрацією на підставі
рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 25.05.2010 року,
земельна ділянка
несільськогосподарського призначення
площею 3,3953 га, на якій зазначені
будівлі розташовані, враховуючи, що
роздільна іпотека таких об"єктів
законом не передбачена.

Оскільки на момент укладання
договору іпотеки рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 05.05. 2010 року, на
підставі якого за ОСОБА_3 було визнано
право власності на будівлі
зерносховища, скасовано не було, а
державний акт про право власності на
землю від 15.10.2010 року, виданий на ім"я
ОСОБА_3, не зважаючи на скасування
судового рішення, на підставі якого він
був виданий, в судовому порядку
недійсним визнаним не був, що
підтверджується рішенням
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 12.03.2013 року, яке
набрало законної сили, то ОСОБА_3 мав
право передавати зазначене майно в
іпотеку, оскільки його права власника
на момент укладаннядоговору
обмеженими не були.

З висновками суду в повній мірі
погодитися не можна з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 13 листопада 2010
року між відповідачами ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 був укладений договір позики у
розмірі 800 тис. гр., посвідчений
приватним нотаріусом Вільнянського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_6, за
реєстровим № 2887, за умовами якого
ОСОБА_3 зобов"язався повернути позику
ОСОБА_4 у строк до 13 листопада 2011 року.

У забезпечення виконання
зобов"язань за укладеним договором
позики 13 листопада 2010 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 також було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Вільнянського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6 та зареєстрований у
реєстріза № 2834(т.1,а.с.5-8).

Предметами іпотеки у договорі
зазначені нежитлові будівлі
зерносховища з відповідними
надвірними господарчими і побутовими
будівлями та спорудженнями, що
знаходяться у АДРЕСА_1 розташовані на
належній іпотекодавцю замельній
ділянці несільськогосподарського
призначення площею 3,3953 га, кадастровий
№ : 03 : 005 : 0105, на яку також
поширюється іпотека відповідно до
вимог ст.ст. 6,15 Закону України „Про
іпотеку".

Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 05.05.2010
року, на підставі якого 02 липня 2010 року
за ОСОБА_3 було зареєстровано право
власності на нерухоме майно- нежитлові
будівлі зерносховища, було скасовано
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 07 лютого 2011
року.

За вказаних обставин висновко
суду про те, що на момент вчинення
договору іпотеки ОСОБА_3 був законним
власником будівлі зерносховища з
відповідними надвірними господарчими
і побутовими будівлями та
спорудженнями, є помилковим, оскільки
зі скасуванням судового рішення
втрачаються ті правові наслідки, що з
нього випливають, а тому на момент
передачі вказаного нерухомого майна в
іпотеку прав власника на це майно
ОСОБА_3 не мав.

Як вбачається із даних витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
станом на 06.03.2013 року право власності на
зазначені об"єкти за адресою:АДРЕСА_1
зареєстровано за
ОСОБА_2,(т.2,а.с.163-165), а згідно довідки ОП
ЗМБТІ, запис про реєстрацію за ним
права власності був поновлений 24.05.2011
року(т.1,а.с.68).

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

За змістом ч.ч.1,3 ст. 575 ЦК України
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, є іпотекою.

Заставодавцем може бути власник
речі або особа, якій належить майнове
право, а також особа, якій воасник речі
або особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави (ч.2 ст. 583 ЦК).

Нерухоме майно в ст. 1 Закону
України „Про іпотеку"(нерухомість)
визначено як земельні ділянки, а також
об"єкти, розташовані на земельній
ділянці і невід"ємно пов"язані з нею,
переміщення яких неможливо без їх
знецінення та зміни їх призначення.

За змістом ст. 5 Закону України
„Про іпотеку" предметом іпотеки можуть
бути один або декілька об"єктів
нерухомого майна і лише власник може
передавати майно у іпотеку.

Нерухоме майно передається в
іпотеку разом з усіма його
приналежностями, якщо інше не
встановлено іпотечним договором.

За положеннями ч.ч.4,5 ст. 6 Закону
України „Про іпотеку", якою
врегульовані умови передачі
нерухомого майна в іпотеку, якщо
будівля (споруда), що передається в
іпотеку, розташована на земельній
ділянці, яка належить іпотекодавцю на
праві власності, така будівля (споруда)
підлягає передачі разом із земельною
ділянкою, на якій вона розташована.
Якщо ця ділянка належить іншій особі та
була передана іпотекодавцю в оренду
(користування), після звернення
стягнення на будівлі(споруди) їх новий
власник набуває права і обов"язки, які
мав іпотекодавець за правочином, яким
встановлено умови оренди цієї
земельної ділянки (користування нею).

Якщо в іпотеку передається
земельна ділянка, на якій розташовані
будівлі (споруди), які належать
іпотекодавцю на праві власності, така
земельна ділянка підлягає передачі ів
іпотеку разом з будівлями (спорудами),
на якій вони розташовані. Після
звернення стягнення на передану в
іпотеку земельну ділянку, на якій
розташовані будівлі( споруди), що
належать іншій , ніж іпотекодавець,
особі, новий власник земельноїх
ділянки зобов"язаний надати власнику
будівлі (споруди) такі ж умови
користування земельною ділянкою, які
мав іпотекодавець.

Між тим, за обставинами справи,
згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 112483, виданого Вільнянською районною
державною адміністрацією Запорізької
області від 15.10.2010 року на підставі
рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 25.05.2010 року на
момент укладання договору іпотеки
іпотекодатель ОСОБА_3 являвся
власником земельної ділянки площею 3,3953
га, однак, враховуючи скасування
судового рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
05.05.2010 року, власником переданих ним в
іпотеку нежитлових будівель
зерносховища, розташованих на цій
ділянці, не був, а тому договір іпотеки
в цій частині не відповідав вимогам ст.
5 Закону України „Про іпотеку" та
порушував права позивача, як власника
зазначеного майна.

За таких обставин рішення суду
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки
недійсним не може вважатися законним і
обґрунтованим та відповідно до
положень ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову частково.

Згідно зі ст. 217 ЦК правочин не
може бути визнаний недійсним у цілому,
якщо закону не відповідають лише його
окремі частини й обставини справи
свідчать про те, що він був би вчинений
і без заключення недійсної частини.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції, позивач ОСОБА_2
власником земельної ділянки площею 3,3953
га не являвся і право користування нею
у встановленому законом порядку не
набував, тому доводи про те, що передача
зазначеної ділянки в іпотеку
порушувала його права, нічим не
доведені.

За вказаних обставин посилання
позивача на те, що рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 25 травня 2010
року, як правова підстава набуття
ОСОБА_3 права власності на земельну
ділянку площею 3.3953 га, було скасовано
за нововиявленими обставинами ухвалою
суду від 22 березня 2011 року, правових
наслідків по даній справі не мають.

У зв"язку з цим вимоги ОСОБА_2
про визнання недійсним договору
іпотеки підлягають задоволенню
частково, а саме, оспорюваний позивачем
договір іпотеки від 13.11.2010 року
підлягає визнанню недійсним в частині
передачі в іпотеку ОСОБА_4 нерухомого
майна - нежитлових будівель
зерносховища.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 26 грудня 2013
року по даній справі скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту:

„Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним з моменту вчинення
укладений 13.11.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Вільнянського
нотаріального округу ОСОБА_6
зареєстрований в реєстрі за № 2834, в
частині передачі в іпотеку нежитлових
будівель зерносховища- інв. № 707 літ.Ж
№6; інв. № 1863, 616 літ.А; інв. № 1851 літ.В;
інв. № 530 літ. Б; інв.№ 679 літ.Д; інв. № 547
літ.Г; інв. № 643 літ.З; літ И; з
відповідними надвірними господарчими
і побутовими будівлями та
спорудженнями, що знаходяться в
АДРЕСА_1

В задоволенні вимог про визнання
недійсним договору іпотеки в частині
передачі в іпотеку земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 3,3953 га, наданій для розташування
зерносховища, розташованій на
території Тернівської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області за межами населеного пункту,
кадастровий номер: : 03 : 005 : 0105, -
відмовити".

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: