Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової
О.В.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення компенсації вартості частки
у спільному майні подружжя за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що за час шлюбу з ОСОБА_4 придбали
автомобіль марки Hyundai Sonata, 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 10 липня 2013 року
за нею визнано право власності на Ѕ
частину зазначеного автомобіля. Проте
в подальшому він без її згоди продав
указаний автомобіль, а вартість Ѕ його
частини їй як власниці не передав.
Ураховуючи викладене, позивачка
просила стягнути з відповідача
компенсацію вартості Ѕ частини
автомобіля у розмірі 79 155 грн. 50 коп.

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 07 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
вартість частини спільного часткового
майна у розмірі 52 622 грн. 81 коп. В іншій
частині позову відмовлено. Розподілено
судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 01 квітня 2014 року рішення
районного суду скасовано. Провадження
у даній справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, й залишити
рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач відчужив спірний
автомобіль, у тому числі й належну
позивачці Ѕ частину, за відплатним
усним договором, чим порушив її право
власності, а тому повинен сплатити їй
компенсацію вартості її майна.

Скасовуючи рішення районного суду та
закриваючи провадження у справі,
апеляційний суд виходив із того, що
поділ спільного сумісного майна
подружжя вже був предметом судового
розгляду за результатом якого
апеляційним судом Донецької області 10
липня 2013 року ухвалено рішення, яке не
скасовано та набрало законної сили, а
повторне звернення до суду з позовом
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав
заборонено процесуальним
законодавством.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України після
набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними
вимогами, а також їх правонаступники не
можуть знову заявляти в суді ту саму
позовну вимогу з тих самих підстав, а
також оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

За змістом зазначених норм
процесуального права закриття
провадження у справі у цьому разі
можливе лише за умови, що рішення, яке
набрало законної сили, є тотожним до
позову, який розглядається, тобто
збігаються сторони, предмет і підстави
позовів. Нетотожність хоча б одного
елементу не перешкоджає
заінтересованим особам звернутися до
суду з позовом і не дає суду підстав для
закриття провадження у справі.

Установлено, що рішення апеляційного
суду Донецької області від 12 серпня 2013
року, на яке послався апеляційний суд,
ухвалено за результатами розгляду
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя, зокрема автомобіля марки Hyundai
Sonata, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, яким за сторонами
визнано право власності по Ѕ його
частині.

Водночас, у даній справі предметом
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є стягнення
компенсації вартості Ѕ частини
зазначеного автомобіля, який
відповідач відчужив без її згоди після
ухвалення рішення суду, тобто підстави
та предмет позову є відмінними від
попередньої справи, а, відтак,
тотожності позовних вимог не було.

Отже, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про закриття
провадження у даній справі на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а, відтак,
допустив порушення норм
процесуального права, які згідно із п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для
скасування ухвали апеляційного суду з
направленням справи для продовження
розгляду.

Прохання ОСОБА_3 про залишення рішення
суду першої інстанції в силі
задоволенню не підлягає, оскільки
апеляційний суд не перевірив
законності й обґрунтованості рішення
суду, а з процесуальних підстав
передчасно закрив провадження у
справі.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 12
серпня 2014 року «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції» та
розпорядження Голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 вересня 2014 року
територіальну підсудність даної
справи слід визначити апеляційному
суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 01 квітня 2014 року скасувати,
справу передати для продовження
розгляду до апеляційного суду
Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова