У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ
апеляційного суду Рівненської
області в складі: головуючого судді -
Боймиструка С.В., суддів: Григоренка
М.П., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Корецького районного суду від
10 вересня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - Корецька
державна нотаріальна контора,
управління Держкомземагенства у
Корецькому районі Рівненської області
про визнання свідоцтв про право на
спадщину та державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсними, визнання права власності
на спадкове майно та виділ частки в
натурі,

В С Т А Н О
В И Л А:

Рішенням Корецького районного суду від
10 вересня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом (реєстр. №2542),
видане Корецькою районною державною
нотаріальною конторою 19.12.2008 року
ОСОБА_3 (на підставі ст.1241 ЦК України) на
1/4 частку спадкового майна, яке
складається з права власності на 6/7
частки земельної ділянки розміром 0,25
га, що розташована на території с.
Гвіздів Гвіздівської сільської ради
Корецького району Рівненської області,
призначеної для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, що належала померлій ОСОБА_5
на підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії 11-РВ
№ 002105.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане
Корецькою районною державною
нотаріальною конторою 06.02.2009 року
ОСОБА_4 (реєстр. № 164) на 3/4 частини
спадкового майна, яке складається з
права власності на 6/7 частки земельної
ділянки розміром 0,25 га, що розташована
на території с. Гвіздів Гвіздівської
сільської ради Корецького району
Рівненської області, призначеної для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що належала
померлій ОСОБА_5 на підставі державного
акта на право приватної власності на
землю серії 11-РВ № 002105.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 068024, виданий ОСОБА_4
на земельну ділянку площею 0,1607 га за
кадастровим номером 010010058,
скасувавши кадастровий номер цієї
земельної ділянки та кадастровий номер
земельної ділянки 010010105.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання за нею права
власності на спадкове майно, яке
складається з ? часток земельної
ділянки, ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу, в якій покликалася на
незаконність та необгрунтованість
рішення в цій частині через неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №563/68/14-ц
Головуючий в суді І
інст. - Загородько Н.А.

Провадження № 22-ц /787/2178/2014р.
Суддя-доповідач -
Боймиструк С.В.

Вказувала, що суд не врахував таку
підставу позову, як порушення права
позивача на спадщину з часу її
відкриття, не застосував вимог ст.ст. 1218
та 1236 ЦК України щодо складу спадщини
та частки сторін у спадщині, не
встановив, чи правильно нотаріусом
були посвідчені права кожного
спадкоємця на спадщину, зокрема, в якій
частині повинно було обмежуватись її
право на спадщину за заповітом.

Стверджувала, що фактично була
позбавлена можливості одержати в
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину.

Доводила, що судом не враховано норми
ст.ст. 392, 1296-1299 ЦК України.

Вважала, що заявлений нею відвід судді
є обґрунтованим і є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, судом не вирішено питання
розподілу судових витрат.

Просила рішення Корецького районного
суду від 10 вересня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання за нею в порядку
спадкування права власності на ?
частки земельної ділянки, що належала
ОСОБА_5, шляхом виділення в натурі
згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення місцевого суду
залишити без змін.

Представник Корецької державної
нотаріальної контори та представник
управління Держкомземагенства у
Корецькому районі у встановленому
законом порядку, завчасно були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, однак до суду не з'явилися і
причин неявки суду не повідомили, а
тому колегія суддів дійшла висновку
про можливість розгляду справи за їх
відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову (в
частині рішення, що оскаржується), суд
першої інстанції виходив з того, що за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги ОСОБА_4 про
визнання права на спадщину судовому
розглядові не підлягають.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені.

До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом.

Спору між спадкоємцями, щодо житлового
будинку немає.

Заповітом від 22 листопада 2002 року
ОСОБА_5 все майно, в тому числі і
земельну ділянку, заповідала своїй
доньці ОСОБА_4.

Оскільки на час смерті спадкодавця
ОСОБА_5 в 2008 році, її донька ОСОБА_3 була
за віком непрацездатною, то відповідно
до ст.1241 ЦК України, вона успадкувала,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б їй у
разі спадкування за законом
(обов'язкова частка), тобто половину від
половини спадкового майна, а саме ?
частину.

Згідно роз'яснень, даних в п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Місцевим судом було враховано, те що у
спадкодавця ОСОБА_5 були наявні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, а саме державний акт на
земельну ділянку, а тому у позовних
вимогах ОСОБА_4 щодо визнання за нею
права власності на земельну ділянку
(належну їй частку) обґрунтовано було
відмовлено.

Право ОСОБА_4 на спадкування земельної
ділянки в межах цього провадження не
оспорювалось і зустрічних позовних
вимог в даній справі, щодо обсягу
спадкового майна чи невизнання права
на спадкування за позивачкою не
заявлялось.

Розмір часток у спадкуванні земельної
ділянки щодо кожної із спадкоємців
встановлено відповідно заповітом та
законом.

Отже, місцевий суд дійшов вірного
висновку, що дане питання не підлягає
судовому розгляду, оскільки наявні
умови для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину, тобто в цій частині відсутній
спір.

Крім того, нотаріус в оформленні права
на спадщину ОСОБА_4 не відмовляв.

Щодо вимог ОСОБА_4 про поділ земельної
ділянки належної до будинку, то вони є
передчасними, оскільки попередні
свідоцтва сторін про право на спадщину
визнані недійсними.

Після отримання ОСОБА_4 свідоцтва про
право на спадщину на ідеальну частку
земельної ділянки, у неї виникне право
на виділення її в натурі на місцевості.

За таких обставин, оскільки рішення
місцевого суду постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, наведених у ньому, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,324,325
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корецького районного суду від
10 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: