Провадження 2-5455/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі :
головуючого - судді - Лазаренко В.В.

при секретарі -
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

14.08.2014 позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в
якому просить стягнути з останнього на
свою користь аліменти на утримання
неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, 1999
р.н., та сина ОСОБА_4, 2006 р.н., в розмірі 1/2
частини усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з моменту
пред'явлення позову і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття, а після
- в розмірі 1/4 частини усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення повноліття сином ОСОБА_4.

Вимоги позивачка мотивує тим, що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу сторони
мають спільних дітей доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які на даний час
проживають з позивачкою та знаходяться
на її утриманні. З липня 2014 р.
відповідач проживає окремо, належним
чином не виконує свого батьківського
обов'язку щодо утримання власних
неповнолітніх дітей, добровільно
достатньої матеріальної допомоги на їх
утримання не надає. При цьому позивачка
вказує, що відповідач офіційно
працевлаштований, має регулярний
дохід, будь-яких інших зобов'язань з
утримання немає, у зв'язку з чим вважає,
що останній має можливість сплачувати
в зазначеному вище аліменти в розмірі.
Разом з цим вона має незначний дохід, і
забезпечити належне утримання дітей,
які постійно розвиваються, самостійно
не спроможна.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Відповідач та його представник проти
позову заперечували. Зокрема, звертали
увагу суду на те, що відповідач виконує
свої обов'язки щодо участі в утриманні
дітей в грошовій формі, на
підтвердження чого суду надано копії
фіскальних чеків про придбання товарів
та розписку відповідачки від 31.08.2014 про
отримання грошових коштів. Крім того,
на утриманні відповідача перебуває
матір, яка тяжко хворіє, у зв'язку з чим
відповідачем щомісяця витрачаються
кошти у розмірі не менше 800,00 грн. Разом
з цим позивачкою не надано доказів
того, що відповідач ухиляється від
виконання обов'язків щодо участі в
утриманні дітей. У зв'язку з цим просили
відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, що
вбачається із свідоцтва про одруження
НОМЕР_1 виданого Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва з Державним
Центром розвитку.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_3.

Статтею 180 СК України на батьків
покладено обов'язок утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

З липня 2014 р. позивачка та відповідач
проживають окремо. Неповнолітні ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на час розгляду справи
проживають разом з позивачкою та
перебувають на її утриманні, що в
судовому засіданні не оспорювалось
сторонами.

Домовленості про участь батька в
утримання дітей між сторонами не
досягнуто.

Відповідач має регулярний дохід та
надає матеріальну допомогу позивачці.
Зокрема, згідно наданих представником
відповідача копій квитанцій
вбачається, що відповідачем у серпні 2014
р. надано матеріальну допомогу шляхом
придбання товарів для потреб дітей на
суму 950,39 грн., 499,00 грн., 250,00 грн. Також на
потреби доньки ОСОБА_3, відповідач
передав позивачці грошові кошти в сумі
2000,00 грн., що підтверджується розпискою
від 31.08.2014. В середині липня 2014 за кошти
відповідача син ОСОБА_4, знаходився у
дитячому таборі, крім того, для
стоматологічних потреб доньки ОСОБА_3,
він сплачує 500 грн. лікарю-стоматологу,
що не оспорюється позивачкою.

Згідно довідки ДП «Мобільний
рятувальний центр ДС НС України» від
06.08.2014, середньомісячний дохід
відповідача за період з лютого 2014 по
липень 2014 складає 5168,25 грн.

Згідно довідки Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
18.08.2014, середньомісячний дохід
позивачки за період з січня 2014 по
червень 2014 складає 4513,66 грн.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

З наведених положень законодавства
слідує, що сам факт надання батьком
дитини матеріальної допомоги, не може
бути підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення
аліментів. Основною метою такого права
є забезпечення інтересів дитини, а
обов'язок утримувати дитину покладений
на батька в силу положень закону
наведених вище.

Доводи відповідача про те, що він несе
витрати на лікування доньки ОСОБА_3,
також не можуть бути підставою для
звільнення від сплати аліментів на
утримання дітей та не може братися до
уваги при визначені їх розміру,
оскільки з пояснень позивачки та
відповідача в судовому засіданні
встановлено, що вказані обставини
викликані особливими обставинами
(фізіологічними особливостями
розвитку дитини), а тому, є додатковими
витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено,
якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

З матеріалів справи вбачається та не
оспорювалось сторонами в судовому
засіданні факт існування спору, щодо
розміру аліментів.

Встановлено, що на утриманні
відповідача знаходиться непрацездатна
мати ОСОБА_1, яка потребує матеріальної
допомоги, зокрема, на лікування, що
вбачається з виписки із медичної карти
стаціонарного хворого, копіями
фіскальних чеків про купівлю ліків,
наданими відповідачем. Відповідач
фізично здоровий та має можливість
сплачувати аліменти.

Таким чином зважаючи на наведенні
положення СК України, а також беручи до
уваги вищевикладені обставини,
враховуючи розмір доходу позивачки та
відповідача, суд приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
вимог позивачки про стягнення
аліментів, розмір яких слід визначити
як 1/3 частина доходу відповідача (1/6 на
кожну дитину), оскільки вважає, що такий
розмір буде достатнім для створення
дітям необхідних передумов для
розвитку і забезпечення організації їх
життя, а також забезпечить можливість
відповідачу брати участь у додаткових
витратах на дітей за наявності
особливих обставин (розвиток
здібностей дитини, її хвороба тощо).

У відповідності до ст.ст. 183, 191 СК
України, аліменти підлягають стягненню
починаючи з 14.08.2014 року і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Суд також вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
вимоги позивачки про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від
усіх видів доходів відповідача
щомісячно після досягнення донькою
ОСОБА_3 повноліття.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд вважає за необхідне у
відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір за подання позову
про стягнення аліментів в розмірі 243
гривень 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 180-184, 191СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88,
174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісяця у розмірі 1/3
частини від усіх видів доходів
відповідача, але не менше ніж 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи з 14.08.2014 року і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно, а після цього -
з ІНФОРМАЦІЯ_7 стягувати з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісяця в
розмірі 1/4 частини від усіх видів
доходів відповідача, але не менше ніж 30
% від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення сином
повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: