У х в а л а

іменем україни

4 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору позики недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 1 лютого 2012 року
між нею та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, згідно якого позичальник
отримав 2 800 000 грн, що еквівалентно 350 000
доларів США, які зобов'язувався
повернути до 1 серпня 2012 року.
Відповідач в установлений договором
строк суму позики не повернув. З огляду
на зазначене, просила стягнути з ОСОБА_2
на її користь 2 800 000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив визнати договір
позики від 1 лютого 2012 року недійсним,
посилаючись на його безгрошовість та
на укладання договору під
психологічним тиском ОСОБА_1

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 22 травня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 2 800 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 6
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 22 травня
2014 року, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний і відмовляючи
у задоволенні зустрічного позову, суди
попередніх інстанцій, встановивши, що
договір позики відповідає вимогам
закону, обґрунтовано дійшли висновку
про наявність визначених ст. 1049 ЦК
України правових підстав для стягнення
заборгованості за договором позики.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року та
ухвала апеляційного суду Запорізької
області від 22 травня 2014 року
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 22 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко Судді:
В.І.Амелін В.П.Гончар