Справа №2-2019/12
Провадження № 2/752/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.09.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря
- Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», ОСОБА_2 про визнання
дій неправомірними та визнання
правочину недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» , ОСОБА_1 про визнання поруки
припиненою,-

в с т а н
о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення
з відповідачів заборгованості за
Кредитним договором № 046-2008-1108 від
29.04.2008 р. в розмірі 125098,22 швейцарських
франків за офіційним курсом НБУ та
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: АДРЕСА_1

За заявою представника ПАТ
«Уніерсал Банк» вимоги до ОСОБА_2 були
залишені без розгляду.

В ході розгляду справи позивачем
неодноразово подавались заяви про
зміну розміру позовних вимог і
відповідно до заяви від 24.03.2014 р.
позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Універсал Банк» суму
заборгованості в розмірі 118915,79
швейцарських франків, визначивши курс
НБУ на день постановлення рішення суду,
та судові витрати у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані
тим, що 29.04.2008 р. між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
Кредитний договір № 046-2008-1108,
відповідно до умов якого Позичальнику
було надано кредит в умі 122055
швейцарських франків строком до 1004.2038
року зі сплато 9,95% річних за
користування кредитом.

Сплата заборгованості за
кредитом повинна була відбуватись
відповідно до узгодженого сторонами
Графіку платежів в останній робочий
день, що передує 10 числу кожного місяця.

Позичальник належним чином
не виконав свої зобов»язання по
погашенню суми заборгованості та
сплаті нарахованих відсотків, в
зв»язку з чим станом на 04.02.2014 р. сума
боргу становить 118915,79 швейцарських
франків, яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

В ході судового розгляду
представник позивача підтримав
позовні вимоги і обґрунтування позову
в повному обсязі та просив суд позов
задовольнити, стягнувши з відповідача
суму заборгованості за Кредитним
договором в повному обсязі, визначивши
еквівалент в національній валюті
України на день постановлення рішення
суду.

Відповідач ОСОБА_1 та його
представник в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
первісного позову та звернулись до
суду з зустрічним позовом про визнання
недійсним Кредитного договору №
046-2008-1108 від 29.04.2008 р., укладеного між ВАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_1, як такого,
що суперечить положенням Закону
України «Про захист прав споживачів»,
визнати недійсним Договір Іпотеки
нерухомого майна, що був укладений в
забезпечення виконання умов
Кредитного договору, виключити з
реєстру отяжень нерухомого майна
іпотекою в Державному реєстрі іпотек,
запис про заборону відчуження об»єктів
нерухомого майна, просив визнати
недійсним Договір поруки від 29.04.2008 р.,
укладений між ПАТ «Універсал Банк» та
ОСОБА_2 в забезпечення виконання умов
Кредитного договору, зобов»язати ПАТ
«Універсал Банк» прийняти залишок
коштів між початковою сумою наданого
кредиту з розрахунку іноземного курсу
валюти по курсу НБУ за один
швейцарських франк 4,87 гривень та
коштами, які були сплачені за весь
період дії Кредитного договору,
розрахований на таких умовах, що
місячний платіж буде складати 1651,38
гривень.

Також відповідно до вимоги
ОСОБА_1 за зустрічним позовом він
просить визнати незаконним збільшення
процентної ставки за користування
кредитом за Кредитним договором до 10,95 %
річних та підвищеної відсоткової
ставки до 32,85% річних, а також визнати
п.2.12 Кредитного договору щодо права
Банку в односторонньому порядку
збільшити процентну ставку нікчемним.

ОСОБА_2 також звернулась до
суду з зустрічним позовом про визнання
поруки припиненою на підставі п.4 ст.559
ЦК України в зв»язку з тим, що Банк
протягом 6 місяців, починаючи з червня
2010 р. не пред»явив до неї вимоги, як до
поручителя, про виконання зобов»язання
за Кредитним договором.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов підлягає
задоволенню, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України,
Банк зобов"язаний надати кредит
Позичальнику, в розмірі та на умовах, що
передбачені кредитним договором, а
Позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29.04.2009 р.
між ВАТ «Універсал Банк»
(правонаступнихком якого є ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір № 046-2208-1108,
відповідно до умов якого Банк надав
Позичальнику кредит в розмірі 122055
швейцарських франків, строком до 10.04.2038
р., зі сплатою 9,95% річних за
користування кредитом.

За користування коштам понад
встановлений строк (або терміни
погашення) нараховується процентна
ставка в розмірі 29,85% річних Розмір
підвищеної процентної ставки за
користування Кредитом понад
встановлені Договором терміни, сплати
щомісячних платежів, застосовуються до
всієї простроченої суми основного
боргу.

Відповідно до умов договору
кредит надано на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання - на споживчі
потреби.

В забезпечення виконання умов
Кредитного договору між Банком та
ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки,
відповідно до умов якого Іпотекодавець
передав в іпотеку Іпотекодержателю
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання умов
Кредитного договору між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір
поруки , відповідно до п.1.1 якого
поручитель зобов»язався перед
Кредитором відповідати за належне
виконання ОСОБА_1 своїх зобов»язань за
Кредитним договором № 046-2208-1108 в
повному обсязі.

Згідно з умовами Кредитного
договору Позичальник зобов»язався
погашати кредит згідно Графіку
платежів, в останній робочий день, що
передує 10 числу.

Судом встановлено, що Банк
виконав свої зобов»язання за Кредитним
договором, видавши Позичальнику
кредитні кошти шляхом здійснення
банківського переказу на
розрахунковий рахунок НОМЕР_1, що
підтверджується випискою по особовому
рахунку.

Відповідно до ст.1049
Цивільного кодексу України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що становлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов"язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов"язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов"язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі ст.611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 554
Цивільного кодексу України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпечення порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків тощо.

Укладаючи Кредитний договір,
сторони погодили, що у разі неналежного
виконання Позичальником своїх
зобов»язань за кредитним договором, у
тому числі прострочення сплати
чергового платежу, Банк має право на
дострокове стягнення всієї суми боргу
за Кредитним договором.

Пунктом 5.2.5 Кредитного
договору передбачено, що термін
повернення кредиту вважається таким,
що настав на 31 день після направлення
Боржнику вимоги про дострокове
повернення Кредиту та неповернення
кредиту на 30 денний строк.

Як встановлено в ході судового
розгляду, та це підтверджується
розрахунком суми заборгованості, де
відображені строки та порядок внесених
ОСОБА_1 платежів в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором,
Позичальник не виконував належним
чином умови Кредитного договору в
частині внесення своєчасно до 10 числа
кожного місяця відповідно до Графіку
платежів в рахунок погашення
заборгованості.

В зв»язку з неналежним
виконанням Позичальником своїх
зобов»язань щодо сплати платежів в
рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором Банк з лютого 2009 р.
почав нараховувати підвищені відсотки
за користування кредитними коштами в
розмірі 29,85% річних.

Крім того, 07.05.2010 р. на адресу
Позичальника Банком була надіслана
досудова вимога про дострокове
повернення Кредиту.

На момент звернення до суду
21.09.2010 р. кредит повернуто не було.

В ході судового розгляду
ОСОБА_1 частково погасив суму
заборгованості за Кредитним договором,
однак станом на 04.02.2014 р. заборгованість
боржника в зв»язку з неналежним
виконанням умов Кредитного договору
становить 118915,79 швейцарських франків, з
них:

- заборгованість по кредиту - 100285,62
швейцарських франків;

- заборгованість за відсотками -
18355,51 швейцарських франків;

- заборгованість за підвищеними
відсотками -274,66 швейцарських франків.

Відповідно до положень ст.524 ЦК
України зобов»язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов»язання в
іноземній валюті.

З врахуванням викладеного,
оскільки на момент постановлення
рішення суду заборгованість за
Кредитним договором не була погашена
Позичальником в повному обсязі, вимоги
ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 щодо
стягнення суми заборгованості є
обгрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом,
виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з
зустрічним позовом ОСОБА_1 посилається
на те, що Банком при укладенні
Кредитного договору були порушені
вимоги ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів», а саме не надано у
письмовій формі інформації про умови
кредитування, не роз»яснено наслідки
існування та настання валютних
ризиків. Крім того, укладений Кредитний
договір, на думку Позичальника,
суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки містить
положення про можливість Банку в
односторонньому порядку змінювати
умови Договору щодо розміру процентної
ставки. Кредитний договір в супереч
положенням Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
не містить умови, які регулюють
порядок розірвання та припинення дії
договору.

Крім того, на думку позивача за
зустрічним позовом, умови Кредитного
договору порушують принцип рівності
сторін договору, а також позивач за
зустрічним позовом зазначає, що не
надавав Банку свою згоду на збирання,
зберігання та ви користування
інформації відносно нього.

Зазначені у зустрічному позові
обставини, є, на його думку, підставами
для визнання Кредитного договору
недійсним.

Відповідно до ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» договір
про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Перед укладенням договору
про надання споживчого кредиту
кредитодавець зобов'язаний повідомити
споживача у письмовій формі про: 1)
особу та місцезнаходження
кредитодавця; 2) кредитні умови,
зокрема: а) мету, для якої споживчий
кредит може бути витрачений; б) форми
його забезпечення; в) наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, в тому числі між
зобов'язаннями споживача; г) тип
відсоткової ставки; ґ) суму, на яку
кредит може бути виданий; д) орієнтовну
сукупну вартість кредиту (в
процентному значенні та грошовому
виразі) з урахуванням відсоткової
ставки за кредитом та вартості всіх
послуг (реєстратора, нотаріуса,
страховика, оцінювача тощо), пов'язаних
з одержанням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту; е) строк, на який кредит може
бути одержаний; є) варіанти повернення
кредиту, включаючи кількість платежів,
їх частоту та обсяги; ж) можливість
дострокового повернення кредиту та
його умови; з) необхідність здійснення
оцінки майна та, якщо така оцінка є
необхідною, ким вона здійснюється; и)
податковий режим сплати відсотків та
про державні субсидії, на які споживач
має право, або відомості про те, від
кого споживач може одержати докладнішу
інформацію; і) переваги та недоліки
пропонованих схем кредитування.

Відповідно до положень
зазначеного Закону у разі ненадання
даної інформації суб'єкт
господарювання, який повинен її надати,
несе відповідальність, встановлену
статтями 15 і 23 цього Закону, а саме у
виді штрафу або відшкодування шкоди.

Однак, Законом України «Про
захист прав споживачів» не передбачена
можливість визнання кредитного
договору недійсним у разі ненадання
або надання неповної інформації про
послуги.

Судом встановлено, що умови
Кредитного договору, укладеного між
ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, а саме
п.8.5 Договору містять письмове
підтвердження того, що Позичальнику
були роз»яснені наслідки настання
валютних ризиків, до укладення
договору він був ознайомлений в
письмовій формі з інформацією про
умови кредитування та орієнтовну
сукупну вартість кредиту у Кредитора
щодо: особи та місцезнаходження
кредитодавця; кредитні умови, зокрема:
а) мета, для якої надається кредит; б)
форми його забезпечення; в) тип
відсоткової ставки; г) суму, на яку
кредит може бути виданий; д) орієнтовну
сукупну вартість кредиту е) строк, на
який кредит може бути одержаний; є)
варіанти повернення кредиту, тощо.

Також, Додатком № 1 до
Кредитного договору є Перелік та
вартість сукупних послуг, що надаються
Кредитором та третіми особами і
пов»язані з отриманням та
обслуговуванням кредиту.

Крім того, відповідно до п.5.2.4
Кредитного договору Позичальник,
уклавши цей Договір, надав Кредитору
свою згоду та право збирати, зберігати,
використовувати, поширювати і
отримувати інформацію відносно нього.

З огляду на викладене,
обставини, на які посилається ОСОБА_1 у
своїй зустрічній позовній заяві щодо
недотримання Банком умов Закону
України «Про захист прав споживачів»
спростовуються письмовими доказами у
справі, безпосередньо умовами
Кредитного договору.

Статтею 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови щодо яких за заявою
хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Дослідивши письмові докази у
справі, суд дійшов висновку, що сторони,
підписавши спірний договір,
встановили факт досягнення згоди між
собою щодо всіх істотних умов, а саме
предмету Договору, умов забезпечення
кредиту, прав та обов»язків сторін,
відповідальності сторін, строків дії
Договору.

Суд не може прийняти до уваги
посилання позивача на те, що положення
Кредитного договору від 29.04.2008 р. є
дискримінаційними для Позичальника,
оскільки даний Кредитний договір
визначає як права, так і обов»язки обох
сторін даних правовідносин.

Дійсно, умови Кредитного
договору не містять умов
відповідальності Кредитора, однак,
відсутність зазначених положень не
тягне недійсності правочину.

Позичальник був належним
чином ознайомлений з умовами договору
і погодився з ними.

Статтею 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

При цьому, згідно статті 627
Цивільного кодексу України та
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зокрема, статтею 628 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст
договору становлять умови, визначені
на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Як визначає п.3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

У даному випадку, наявність
підписаного правочину свідчить про те,
що обидва учасники бажали укласти
правочин на умовах, викладених в
Договорі кредиту, і, що зовнішній вираз
волі відповідає внутрішньому.

Крім того, законодавством
України чітко врегульовані питання
щодо недійсності угод (ст. 215-216
Цивільного кодексу України).

Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п»ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Обставин, визначених
частинами першою-третьою, п»ятою та
шостою статті 203 ЦК України при
розгляді даної справи судом не
встановлено.

Протягом терміну дії
Договору сторони вчиняли дії на
виконання умов Договору, у тому числі
позивач, який користувався кредитними
коштами, частково виконував свої
зобов»язання щодо їх повернення і
сплати відсотків.

Посилання представника позивача на
те, що його довіритель не є юридично
обізнаним і він не міг розібралась в
суті його умов, не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки ні до
укладення оспорюваного Договору, ні
протягом його дії позивач не був
позбавлена можливості скористатися
юридичними послугами.

Суд також не може прийняти до
уваги посилання позивача на
дискримінаційність положень п.2.12
Договору кредиту щодо права Банку
змінювати відсоткову ставку, оскільки
положення, викладені в зазначеному
пункті Договору, передбачають право
Банку ініціювати зміну процентної
ставки у разі настання події, не
залежної від волі сторін договору, яка
має безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів банку.

В обгрунтування позову
позивач посилається на положення
ст.1056-1 ЦК України, однак ЦК України був
доповнений зазначеною нормою
відповідно до Закону України № 661-УІ
від 12.12.2008 р., і вона не діяла на момент
укладення Кредитного договору між
сторонами.

Після прийняття зазначеної
норми закону положення договорів, які
містять посилання на право Банку в
односторонньому порядку змінювати
розмір процентної ставки є нікчемними
в силу закону і не потребують визнання
їх такими в судовому порядку, в зв»язку
з чим вимоги за зустрічним позовом щодо
визнання нікчемних п.2.12 Кредитного
договору не підлягають задоволенню.

Також не підлягають
задоволенню вимоги за зустрічним
позовом ОСОБА_1 щодо визнання
незаконним дій відповідача щодо
збільшення ПАТ «Універсал Банк»
процентної ставки за користування
кредитом за Кредитним договором №
046-2008-1108 до 10,95% річних та підвищеної
відсоткової ставки до 32,85 % річних,
оскільки на момент розгляду справи
зазначений спір був вирішений
сторонами в добровільному порядку,
Банком при розрахунку суми
заборгованості застосована процентна
ставка 9,95% річних та підвищена
процентна ставка 29,85% річних, як
передбачено умовами Кредитного
договору.

З огляду на викладене,
зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Не підлягає задоволенню судом
зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання
припиненою поруки за Договором поруки
від 29.04.2008 р., укладеним між ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_2 на підставі
положень ч.4 ст.559 ЦК України, виходячи з
наступного.

Відповідно до рішення
Оболонського районного суду м.Києва
від 05.06.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_2
до ПАТ «Універсал Банк», третя особа:
ОСОБА_1 про припинення правовідносин за
Договором поруки № 046-2008-1108-Р1 від 29.04.2008
р., порука ОСОБА_2 була припинена судом
відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК
України в зв»язку із зміною основного
зобов»язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг його
відповідальності, а саме в зв»язку із
збільшенням Банку розміру процентної
ставки.

Зазначене рішення набрало
законної сили.

Тобто, на момент розгляду
Голосіївським районним судом м.Києва
зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Універсал Банк» про визнання поруки
припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України, відсутній предмет спору,
оскільки порука припинилась на
підставі рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 05.06.2013 р., а
тому визнання її припиненої з інших
підстав не передбачено законом.

Враховуючи викладене,
позовні вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат
суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и
р і ш и в:

позов Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» суму заборгованості
за Кредитним договором в розмірі 115332,64
швейцарських франків, що за офіційним
курсом НБУ на день постановлення
рішення ( 1486,7075 гривень за 100
швейцарських франків) становить 1714651
гривня 72 копійки, судовий збір в
розмірі 2135 гривень, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді в сумі 120
гривень.

В іншій частині позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" відмовити.

У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», ОСОБА_2 про визнання дій
неправомірними та визнання правочину
недійсним відмовити.

У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» , ОСОБА_1 про визнання поруки
припиненою відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається сторонами
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через Голосіївський районний
суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя