У х в а л а

22 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.

Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, про
визнання майна спільною сумісною
власністю, про визнання права
власності на Ѕ частину майна,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу його
та ОСОБА_4 з 18 жовтня 2003 року по 4 жовтня
2010 року, визнати їх спільною сумісною
власністю будинок, гараж, сарай, баню та
земельну ділянку в АДРЕСА_1, визнати за
ним право власності на 1/2 частину
будинку, гаражу, сараю, бані та
земельної ділянки, визнати за ним право
власності на частину земельної
ділянки, необхідну для обслуговування
1/2 частини будинку, гаражу, сараю, бані.
Посилався на те, що з вересня 2002 року по
5 жовтня 2010 року він проживав з
відповідачкою однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, займався
підприємницькою діяльністю, для якої
мав два зернозбиральні комбайни.

Рішенням Деснянського районного суд м.
Чернігова від 28 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 30 січня 2014 року, у
задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 червня 2014 року
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 30 січня 2014
року залишено без змін.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 червня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції норм ст. 74 СК
України.

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви копії ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 лютого 2012 року, 4 липня 2012
року та 15 травня 2013 року, а також копії
постанов Верховного Суду України від 20
лютого 2012 року та від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Із доданих до заяви копій ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 лютого 2012 року, 4 липня 2012
року та 15 травня 2013 року випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із судовим
рішенням, про перегляд якого подається
заява.

Постанови Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року та від 25 грудня
2013 року не можуть бути підставою для
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України, та на них
не може здійснюватися посилання
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
так як такі постанови винесені
Верховним Судом України в порядку
перегляду судових рішень (глава 3
розділ V ЦПК України), а не в порядку
касаційного розгляду.

Таким чином, зі змісту доданих копій
ухвал не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, наведені заявником
доводи не містять ознак, які згідно з
вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, тому у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про
визнання майна спільною сумісною
власністю, про визнання права
власності на Ѕ частину майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко