Справа № 504/1610/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 рокусмт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

головуючої судді - Вінської Н.В.

при секретарях: Піщевській О.А., Білаш
А.М.

за участю представника позивачки -
ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_5,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування боргу за договором
позики, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача посилаючись на те, що
31.01.2003 року та 29.06.2004 року за усною
угодою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
передано у власність 4000 доларів США та 3
100 доларів США. При фактичному одержані
вказаної суми позичальником були
надані розписки. Починаючи з січня 2005
року кредитор неодноразово намагався
врегулювати спір в усній формі, вимагав
повернення боргу шляхом переговорів,
але відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання. 12.11.2012 р. на адресу
відповідача було направлено претензію
на яку він відповів про виконання
зобов'язання шляхом передачі
автомобілю. Але з даним видом
зобов'язання вона не погоджується,
оскільки даний автомобіль кредитору
був подарований, що підтверджується
звукозаписом телефонної розмови та
тим, що оригінали боргових зобов'язань
кредитором не повернуті. 13.05.2013 року між
позивачкою та ОСОБА_1 був укладений
Договір Суброгації, внаслідок чого
позивачка отримала право вимоги
виконання зобов'язання від боржника. В
зв'язку з чим просила суд стягнути з
відповідача на її користь 7 100 доларів
США, що еквівалентно 57 865 грн.; сумі
відсотків на рівні облікової ставки
НБУ 5 895 доларів, що еквівалентно 48 045
грн.; суму з урахуванням індексу
інфляції 6 976 доларів США що
еквівалентно 56 855 грн., суму з
урахуванням 3% річних 2 157 доларів США що
еквівалентно 17 580 грн., стягнути 180 345
грн.

Позивачка в судове засідання не
з'являлась жодного разу в період з
05.09.2013 по 18.02.2014 р., але 18.02.2014 року подала
до канцелярії суду заяву про
перенесення розгляду справи, яке не
було предметом розгляду в судовому
засіданні, так як було вручено судді
19.02.2014 р., та з огляду на те, що
представник позивача в судовому
засіданні не повідомив суд про його
існування.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
просив суд їх задовольнити в повному
обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.09.2013 року
попросили суд про перерву для
укладення мирової угоди в подальшому в
призначені судові засідання не
з'являлись, причин неявки не
повідомляли, будучи повідомленими
своєчасно і належним чином про дату та
час проведення судових засідань.

Розглянувши поданий позов, матеріали
справи, вислухавши пояснення
представника позивача суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову виходячи з наступного.

Відповідно до розписки від 30.01.2003 року
ОСОБА_2 взяв в ОСОБА_1 4 тисячі доларів
США для купівлі автомобілю (Nisan RATKYCC s
Mitsubishi Lanser), зобов'язався повернути
отримані гроші або пригнати автомобілі
до 20.02.2003 року (а.с.44).

29.06.2004 року ОСОБА_2 відповідно до
розписки взяв у ОСОБА_1 в борг 3000
доларів США, зобов'язався повернути
вказану суму до 01.01.2005 року (а.с.45).

12.11.2012 року ОСОБА_1 направив на адресу
ОСОБА_2 претензію в порядку досудового
врегулювання спору на суму 143500 грн.
(а.с.8).

11.02.2013 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1
направив відповідь за змістом якої
вважав взяті на себе зобов'язанні
виконаними шляхом передачі автомобілю
марки Фольцваген Транспортер Т4, білого
кольору, двигун дизель 2,4 літри, який
належав йому на праві власності. Не
визнав нараховані індекс інфляції,
штрафні санкції та пеню, так як це не
було встановлено в умовах договору
(а.с.9).

13.05.2013 року між ОСОБА_1 та позивачкою
ОСОБА_4 укладено договір суброгації за
умовами якого позивачка
зобов'язувалась виконати обов'язки
ОСОБА_2 взяті ним перед ОСОБА_1 за
договорами позики від 30.01.2003 та 29.06.2004 р.
в загальній сумі 7 100 доларів США (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивачки суд виходив з того, що вимоги
ОСОБА_4 не доведені з огляду на таке.

Підстави для зміни кредитора у
зобов'язанні допускаються за умови
виконання обов'язку боржника третьою
особою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК
України.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивачки суд виходив з того, що
судовим розглядом справи не
встановлено зміни сторін зобов'язання,
що передбачає зміну зобов'язань у
правовідносинах.

Суд критично оцінює докази виконання
позивачкою умов договору «суброгації»
від 13.05.2013 року, так як прибутковий
касовий ордер на суму 28400 грн. не надає
можливості встановити факт виконання
нею зобов'язання ОСОБА_2, оскільки сума
касового документу не відповідає сумі
договору, документ містить дані про
особу отримувача коштів СКС «Кредитна
карта», які не збігаються з даними
первісного кредитора, у документі
відсутні будь-які інші посилання щодо
виконання зобов'язання за ОСОБА_2(а.с.11).

Інших доказів виконання зобов'язань
позивачкою перед первісним кредитором
суду не надано, судовим розглядом не
встановлено.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Порядок виконання зобов'язань належним
чином визначено ст. 527 ЦК України
встановлено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти його виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Кожна сторона у зобов'язанні
має право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 516 ЦК України зміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про зміну кредитора у
зобов'язані, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1та ч. 4ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст. ст. 516, 526, 527, керуючись
ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про відшкодування боргу за
договором позики - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особами, що не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення протягом десяти
днів з дня отримання копії даного
рішення.

Суддя Н. В. Вінська