Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого -
судді Мармаша В.Я.

при секретарі -
Магеровській Ю.Я.

за участю відповідача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача, яким просив стягнути з
останньої суму боргу за кредитним
договором № Л45.106.70740 від 29.04.2009р.,
укладеним між відповідачем та ПАТ
«Плюс Банк», правонаступником якого є
позивач, станом на 08.01.2014р. в розмірі 670,78
грн. В обґрунтування позовних вимог
посилається на додані до позовної
заяви письмові докази, які
підтверджують право вимоги до
відповідача та розмір заборгованості
останнього.

У судове засідання представник
позивача Кметь О.М. не з'явився, подав до
суду клопотання про розгляд справи у
його відсутності, в якому позов
підтримав у повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_2
у судовому засіданні проти позову
заперечили, пояснивши, що не визнають
заборгованості відповідача перед ПАТ
«Ідея Банк», оскільки відповідач в
повній мірі здійснювала усі розрахунки
за кредитним договором, що
стверджується наданими нею письмовими
доказами. Наявна згідно з розрахунком
позивача прострочена заборгованість
за тілом кредиту та строковими
процентами в сумі 16,10 грн. є
необґрунтованою, оскільки була
сплачена відповідачем навіть у
більшому розмірі, однак вказані кошти
із незрозумілих причини були враховані
позивачем в односторонньому порядку як
віндикаційні витрати в сумі 60 грн. без
жодного обгрунтування з приводу
законності нарахування та складу
відповідних витрат, хоч відповідач
офіційно зверталася із заявою від
26.03.2014р. про роз'яснення складу
нарахованих їй віндикаційних витрат,
відповіді на яку досі не отримала.
Підстави нарахування їй всієї решти
суми заборгованості (610,68 грн.
прострочених процентів, 24 грн. пені та 20
грн. віндикаційних втрат) позивачем у
позовній заяві та в розрахунку
заборгованості жодним чином не
обґрунтовані. Навпаки, як вбачається із
досудової вимоги позивача від 13.01.2013р.
та розрахунку заборгованості за
кредитним договором, вказана
заборгованість була нарахована саме на
спірний борг за тілом кредиту та
строковими процентами, який станом на
23.01.2013р. становив 16,02 грн. за тілом
кредиту, 0,74 грн. прострочені проценти
та 19,25 грн. нарахована пеня.

Заслухавши пояснення відповідача та її
представника, дослідивши та
перевіривши зібрані у справі докази,
постановляючи рішення відповідно до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Як вбачається з копії кредитного
договору № Л45.106.70740 від 29.04.2009р.,
укладеного між ПАТ «Плюс Банк»,
правонаступником якого є позивач, що
стверджується статутними документами,
та відповідачем, останній було надано
кредит в сумі 2566 грн. з процентною
ставкою 25,35 % річних від залишкової суми
кредиту терміном на 36 місяці до 29.04.2012р.
згідно з «Графіком щомісячних
внесків». Відповідно до розділу 2
кредитного договору, у разі прострочки
погашення кредиту на суму
простроченого кредиту нараховуються
проценти за його користування по
підвищеній процентній ставці у розмірі
48% річних, які нараховуються з першого
дня прострочення по день повернення
простроченої суми. У разі порушення
позичальником строків сплати платежів
по кредиту, банк має право нарахувати
та стягнути з позичальника витрати,
пов'язані з супроводом і стягненням
простроченої заборгованості за даним
договором (у тому числі, але не
обмежуючись, на листування, телефонні
дзвінки, виїзди до позичальника, розшук
позичальника, послуги сторонніх
організацій, згідно з тарифами банку).
Банк має право стягнути з позичальника
пеню (штрафні санкції), що
нараховуються за кожен день прострочки
на прострочену суму (кредиту,
процентів, плати за обслуговування
кредиту) в розмірі: 0,13% - в період
прострочення оплати від 1 до 60 днів та
0,63% - в період прострочення оплати з 61
дня та по день повного погашення боргу
за цим договором.

Згідно розрахунку від 08.01.2014р.,
складеного ПАТ «Ідея Банк» та
розшифровки заборгованості, наданої на
вимогу суду, заборгованість
відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» за
кредитним договором станом на 08.01.2014р.
становила 670,78 грн., що складається із
простроченої заборгованості за тілом
кредиту в розмірі 16,02 грн., 610,68 грн.
прострочених процентів, 0,08 грн.
строкових процентів за користування
кредитом, 24 грн. пені згідно умов
кредитного договору та 20 грн.
віндикаційних витрат.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на доведеність
передбаченими у законі засобами
доказування обставин щодо існування та
розміру заборгованості відповідача
перед позивачем за кредитним
договором, в підтвердження чого суду
був наданий лише розрахунок боргу від
08.01.2014р., а в ході судового розгляду на
вимогу суду додатково представлено
розшифровку заборгованості
відповідача за кредитним договором.

Однак вказані обставини позивачем у
встановленому порядку не доведені.
Згідно умов кредитного договору термін
дії такого встановлено до 29.04.2012р. На
момент закінчення кредитного договору,
як вбачається із наданих відповідачем
копій квитанцій про внесення коштів в
рахунок погашення заборгованості за
кредитом, та здійснених відповідачем
розрахунків, які не спростовуються
розрахунком заборгованості, складеним
банком, відповідачем за кредитом
внесено кошти в загальній сумі 5030,50
грн., тобто з переплатою коштів в
розмірі 78,98 грн. понад передбачені
«Графіком щомісячних внесків».

При цьому, як вбачається із досудової
вимоги позивача від 13.01.2013р. та
розрахунку заборгованості за
кредитним договором така станом на
23.01.2013р., тобто вже після закінчення
строку дії кредитного договору,
становила 16,02 грн. за тілом кредиту, 0,74
грн. прострочені проценти та 19,25 грн.
нарахована пеня.

Суд враховує, що частина сплачених
відповідачем грошових коштів, а саме 60
грн., сплачених 01.12.2011р., яка перевищує
розмір заборгованості станом на
13.01.2013р., була врахована позивачем в
односторонньому порядку як
віндикаційні витрати без жодного
обгрунтування щодо законності такого
нарахування та складу відповідних
витрат, хоч відповідач офіційно
зверталася із заявою від 26.03.2014р. про
роз'яснення складу нарахованих їй
віндикаційних витрат, відповіді на яку
не отримала. Будь-яких документальних
доказів на підтвердження понесення
позивачем відповідних витрат, їх
розміру, в тому числі 20 грн. нібито не
сплачених відповідачем, які є
предметом позовних вимог,
представником позивача ні в матеріалах
позову, ні в ході судового розгляду не
представлено. Крім того, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором додатково позивачем
враховано надходження коштів в сумі 33,99
грн. 29.10.2013р. З врахуванням наведеного
суд вважає необґрунтованими вимоги
щодо погашення заборгованості за тілом
кредиту в розмірі 16,02 грн., 0,08 грн.
строкових процентів за користування
кредитом, 24 грн. пені згідно умов
кредитного договору та 20 грн.
віндикаційних витрат.

Підстави нарахування відповідачу
решти суми заборгованості, що
складається із 610,68 грн. прострочених
процентів, позивачем у позовній заяві
та в розрахунку заборгованості жодним
чином не обґрунтовані. Навпаки, як
вбачається із розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
вказані кошти були нараховані в період
з 03.07.2013р. по 03.10.2013р., тобто через
значний термін після закінчення строку
дії договору, й, як вбачається із
досудової вимоги позивача від 13.01.2013р.,
такі могли бути нараховані лише на
спірний борг за тілом кредиту та
строковими процентами, який станом на
23.01.2013р. становив 16,02 грн. за тілом
кредиту та 0,74 грн. прострочених
процентів, без жодного обґрунтування, в
який спосіб була нарахована саме
зазначена сума боргу.

Незважаючи на визнання обов'язковою
явки представника позивача у судове
засідання, останній жодного разу до
суду не з'явився, подавав неодноразові
клопотання про розгляд справи у його
відсутності, у зв'язку з чим наявність
розбіжностей у розрахунках боргу,
складених сторонами, структурі
заборгованості, складі віндикаційних
витрат, які в односторонньому порядку
були нараховані позивачу, та механізмі
нарахування прострочених процентів за
кредитним договором, пояснити не зміг.
А тому, з врахуванням вищенаведеного, у
зв'язку з недоведеністю обставин, якими
позивач обгрунтовує предмет та
підстави позову, суд вважає, що в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1050, 1054
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш В.Я.