АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/6682/13-ц 22-ц/774/371/К/14
Справа №215/6682/13-ц
Категорія № 26 (3)
№ 22-ц/774/371/к/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: представника відповідача
Літовченко Тетяни Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), і
просив стягнути з відповідача на свою
користь 125 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,
завданого внаслідок професійного
захворювання під час роботи на
підприємстві відповідача та 1000 грн.
витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я 20 000 грн. та 1000 грн. за надання
правової допомоги. На користь держави
судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим; розмір відшкодування
моральної шкоди значно завищений; в
суді не встановлено факту спричинення
моральної шкоди; не проведено
медико-соціальної експертизи для
встановлення факту отримання такої
шкоди; не взято до уваги, що обов'язок по
відшкодуванню завданої професійним
захворюванням шкоди покладено на
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області; не доведено
вини відповідача у виникненні
професійного захворювання; не прийнято
до уваги, що робота у шкідливих умовах
праці законодавчо дозволена, і позивач
добровільно погодився працювати в
таких умовах. Крім того, позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження витрат на правову
допомогу.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з
05.02.1986 року по 27.08.2012 року працював на
підземних роботах у шкідливих умовах
праці на різних посадах у ПАТ
«Кривбасзалізрудком», внаслідок чого
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 26.09.2012 року (а.с.
18) йому було первинно встановлено 20%
втрати професійної працездатності на
безстроковий термін.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 21.08.2012 року встановлено, що причиною
виникнення хронічного професійного
захворювання позивача є тривалий час
роботи ОСОБА_3 в умовах важкої фізичної
праці. В п. 19 цього акту також зазначено,
що винними у виникненні професійного
захворювання позивача є керівництво ш.
"ім.. Леніна" ВО "Кривбасруда",
правонаступником якого є відповідач.
Тому доводи відповідача про
незаконність стягнення моральної
шкоди на користь позивача та
відсутність доказів вини відповідача є
безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні і підтверджується
матеріалами справи. Позивач переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що в даному випадку
саме на органи МСЕК покладений
обов'язок встановлення факту
заподіяння моральної шкоди позивачу є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
26.09.2012 року встановлено стійку втрату
професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача моральної
шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р. відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом без
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого. розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, істотність вимушених змін
у його життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили. Суд не врахував ступінь
фізичних і моральних страждань
позивача, їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у її
життєвих і виробничих стосунках, а
також конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, характер отриманого позивачем
професійного захворювання, і пов'язані
з ним фізичні і моральні страждання
позивача, інтенсивність і
довготривалість фізичних і психічних
страждань позивача, істотність
вимушених змін у життєвих стосунках, і
наслідків, що наступили, вважає
необхідним змінити рішення суду,
зменшити розмір стягнутої моральної
шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь позивача з 20 000 грн. до 10 000 грн.

Крім того, колегія погоджується з
посиланнями в апеляційній скарзі на
відсутність в матеріалах справи
розрахунку вартості години на надання
правової допомоги та підтвердження
фактичного виконання робіт і кількості
витрачених адвокатом на надання
правової допомоги годин.

Згідно з Постановою "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
витрати, пов'язані з правовою допомогою
сторони на користь якої ухвалено
судове рішення, якщо компенсація
сплачується іншою стороною, не можуть
перевищувати суму, що обчислюється
виходячи з того, що зазначеній особі,
виплачується 40% розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Станом на грудень 2013 року розмір
мінімальної заробітної плати складає
1147 грн.

Як вбачається з журналу судового
засідання представник позивача -
ОСОБА_4 безпосередньо в судовому
засіданні знаходився з 9-25 год. по 09-53
год., тобто 28 хвилин. Тобто дійсний
граничний розмір витрат на правову
допомогу безпосередньо в суді складає
214 грн.11 коп. (1147 х 40:100 = 458,8 х 28 : 60).

Колегія суддів зважає на те, що позовна
заява подана до суду 18.10 2013 року, в той
час як угода між позивачем та адвокатом
ОСОБА_4 укладена 15.12.2013 року, тому не
враховує цієї процесуальної дії у
розрахунок витрат на правову допомогу.

Проведення інших дій, в порушення вимог
ч. 1 ст. 60 ЦПК, не доведені належними
доказами.

Отже розмір стягнутих судових витрат
на надання правової допомоги з
відповідача на користь позивача
необхідно зменшити з 1000 грн. до 214 грн. 11
коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - задовольнити
частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року
змінити в частині розміру стягнутої
моральної шкоди, зменшивши розмір
моральної шкоди до 10 000 грн. та в частині
розміру витрат на правову допомогу -
зменшити до 214,11 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: