ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, мотивуючи свої вимоги
тим, що вони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2007
року по даний час. За період шлюбу ними
був придбаний автомобіль Citroen C-Elysee, 2013
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Орієнтована вартість
автомобіля відповідно до роздруківки
прас-листа становить 162 000,00 грн.
Пояснює, що відповідач користується
автомобілем, розпоряджається ним та
використовує його за своїм
призначенням. Враховуючи те, що
відповідач не надає згоду на
добровільний поділ спільного майна,
позивачка вимушена звернутися до суду
з даним позовом, в якому просить
визнати за відповідачем право
власності на автомобіль, стягнувши з
нього компенсацію за 12 частину
вартості автомобіля Citroen C-Elysee, 2013 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в
розмірі 81 000 грн., а також витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1620 грн.
та витрати на правову допомогу в
розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні
позивачка та її представник повністю
підтримали позовні вимоги, просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його
представник в судовому засіданні
просили постановити рішення, яким
вирішити спір про про поділ майна
подружжя, виходячи із вартості
автомобіля, яка складає 130 734,00 грн., в
стягненні з відповідача судових витрат
відмовити. Стягнути з позивача на його
користь понесені ним витрати в сумі 350
грн. на проведення авто товарознавчого
дослідження та 500 грн. - витрат на
правову допомогу.

Вислухавши пояснення позивачки,
її представника, відповідача, його
представника, вивчивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 19.05.2007 року,
який зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції Чернігівської області, про що в
книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис № 176.

В період спільного
проживання сторони по справі придбали
автомобіль Citroen C-Elysee, 2013 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний
автомобіль зареєстрований на праві
власності на ім"я відповідача ОСОБА_3

Згідно звіту про оцінку майна
(авто товарознавче дослідження) № 2631
від 14.01.2014 р. вартість автомобіля Citroen
C-Elysee, 2013 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 складає 130 734,00 грн.

Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 63 Сімейного Кодексу
України передбачено, що дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного
Кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є
обєктом права спільної сумісної
власності подружжя, згідно із ст. 70
Сімейного Кодексу України, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є
у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому
статтею 364 ЦК України.

Відповідно до ст.. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із
спільного майна не допускається згідно
із законом або є неможливим (частина
друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може
бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у
натурі частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на
виділене майно, і у випадку,
встановленому законом, таке право
підлягає державній реєстрації.

Оскільки автомобіль є
неподільною річчю, та враховуючи те, що
відповідач виходячи з вартості
автомобіля 130 734,00 грн., в тій частині
позовні вимоги визнає, суд вважає за
доцільне задовольнити позовні вимоги
позивачки, виділивши автомобіль Citroen
C-Elysee, 2013 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 відповідачу стягнувши з
нього на користь позивачки компенсацію
вартості 12 частини автомобіля в
розмірі 65 367,00 грн.

Статтею 79 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом справи, відносяться, зокрема,
витрати на правову допомогу. Статтею 84
цього Кодексу визначено, що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
Законом України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах".

Відповідно до Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" граничний
розмір таких витрат складає 40% від
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Однак в матеріалах справи
відсутні будь-які докази на
підтвердження суми понесених витрат, а
також розрахунку розміру витрат із
зазначенням виду наданої правової
допомоги, враховуючи, що ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» встановлено виключний
перелік видів правової допомоги, за які
може бути стягнута компенсація, тому в
задоволенні позову в тій частині слід
відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено, тому з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору в розмірі 653,76 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, ст. 60, 61, 69-71, 74 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 364, 370 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду № 11
від 21.12.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер) право власності на автомобіль
марки Citroen C-Elysee, 2013 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер) на користь
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, компенсацію за 12
частину вартості автомобіля марки Citroen
C-Elysee, 2013 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 в розмірі 65 367 (шістдесят
п'ять тисяч триста шістдесят сім)
гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер) на користь
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по сплаті
судового збору в розмірі 653,76 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА