У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів: Мазур
Л.М., Писаної Т.О.,Олійник А.С., Умнової
О.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6, яка діє
через представника ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_8, ОСОБА_6
про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося до суду з указаним
позовом, в якому товариство просило
стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8
заборгованість за кредитним договором
№ 41/02-Ф від 27 лютого 2007 року у
розмірі 2 088 183,86 грн.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05 грудня
2012 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено. Стягнуто солідарно
з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
№ 41/02-Ф від 27 лютого 2007 року у розмірі 2
088 183,86 грн.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 26 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_8 на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
№ 41/02-Ф від 27 лютого 2007 року у
розмірі 2 088 183,86 грн. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
№ 41/02-Ф від 27 лютого 2007 року у
розмірі 2 088 183,86 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_6 про перегляд
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції на підставі неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме положень
статей 553, 554 Цивільного кодексу
України, що призвело до ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів
представник ОСОБА_6 посилається на
постанови Верховного Суду України від
06 червня 2012 року і від 19 грудня 2011 року
та ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2012
року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
№ 11 від 30 вересня 2011 року роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надана заявником для порівняння ухвала
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не може бути прикладом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, оскільки правові
висновки зазначені у цьому судовому
рішенні та в ухвалі, про перегляд якої
подано заяву, ґрунтуються на різних
фактичних обставинах, встановлених
судами. Так, у справі, в якій
постановлено ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року, позов про
стягнення заборгованості за кредитним
договором пред'явлено до основного
боржника та поручителя, у той час як у
справі, в якій подано заяву про
перегляд, позов пред'явлено до
поручителів, які уклали з кредитором
окремі договори поруки.

Щодо посилання представника ОСОБА_6 на
постанови Верховного Суду України від
06 червня 2012 року і від 19 грудня 2011 року,
то ці судові рішення, прийняті за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, не є
рішеннями касаційного суду, а тому
посилання на них не свідчить про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
до провадження Верховного Суду
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді: Л.М.
Мазур А.С. Олійник Т.О. Писана О.В. Умнова