АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/578/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа №641/9554/13-ц
Доповідач - Коростійова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
державного підприємства «Завод імені
В.О.Малишева» на рішення
Комінтернівського районного суду
міста Харкова від 29 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства «Завод імені
В.О.Малишева» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а:

16 вересня 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаним позовом,
який остаточно уточнила 4 листопада 2013
року.

В обгрунтування позову
посилалась на те, що з 13 вересня 2012 року
по 22 квітня 2013 року перебувала з
відповідачем у трудових
правовідносинах.

При звільненні відповідач з нею
не розрахувався.

Посилаючись на вказані обставини,
просила стягнути з державного
підприємства (далі - ДП) "Завод імені
В.О.Малишева": заборгованість по
заробітній платі - 5375,26 грн.; депонент
листа непрацездатності за листопад 2012
року - 104,35 грн.; компенсацію за
невикористану відпустку у сумі 794,85
грн., середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні -
11286,87 грн., а всього - 17561,33 грн.

Відповідач, в особі свого
представника, позов визнав частково у
частині стягнення заборгованості по
заробітній платі у сумі, в яку, на його
думку, входить і компенсація за
невикористану відпустку 5375,26 грн. та
оплаті листа непрацездатності у сумі
104,35 грн., а всього у сумі 5479,61 грн. У
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні і компенсації за
невикористану відпустку позов не
визнав. При цьому пояснив, що не
розрахувався з позивачкою у зв'язку з
тим, що рахунки ДП "Завод імені
В.О.Малишева" були арештовані державним
виконавцем.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ДП
"Завод імені В.О.Малишева" на корить
ОСОБА_4: заборгованість по заробітній
платі у сумі 5479,61 грн.; середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 9112,14 грн., а всього
14591,75 грн. Стягнуто з ДП "Завод імені
В.О.Малишева" на корить держави судовий
збір у сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ДП "Завод
імені В.О.Малишева" просе рішення суду
першої інстанції у частині задоволення
позову ОСОБА_4 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 9112,14 грн.
скасувати і ОСОБА_4 у цій частині у
позові відмовити. При цьому
посилається на: неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду першої
інстанції не оскаржила, письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
подала.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду у частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні -
зміні з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України.

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі доказами, що сторони
перебували у трудових правовідносинах
з 13 вересня 2012 року.

ОСОБА_4 працювала у ДП "Завод імені
В.О.Малишева" на посаді стрільця.

Наказом №77 ДП "Завод імені
В.О.Малишева" від 22 квітня 2013 року
звільнена з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України - за скороченням штату (а.с.7).

Встановлено також і визнається
відповідачем, що на порушення вимог
ст.116 К.зпП України при звільненні
відповідач не виплатив позивачці всі
належні їй при звільненні суми.
Заборгованість склала 5479,61 грн.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Хакова від 29
листопада 2013 року з відповідача на
користь позивачки стягнуто вказану
заборгованість у сумі 5479,61 грн.

Сторони рішення суду першої
інстанції у цій частині не оскаржили і
судом апеляційної інстанції рішення у
цій частині не переглядається.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно роз'яснень, що містяться у
п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року №13 "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці",
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період розрахунку, а при непроведенні
його до розгляду справи - по день
постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності у
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Оскільки розрахунок при
звільненні ОСОБА_4 не проведено до
розгляду справи по суті, суд першої
інстанції підставно вважав, що
відповідач повинен нести
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні, передбачену
ст.117 КЗпП України.

Проте, суд першої інстанції
неправильно провів розрахунок
середнього заробітку та стягнув
заробітну плату за час затримки
розрахунку при звільненні без
врахування положень ч.2 ст.117 КЗпП
України.

З огляду на це, судова колегія рішення у
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні змінює.

Згідно ч.3 п.2, ч.1 п.8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 8 лютого 1995
року (з наступними змінами) у випадку
збереження заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
останні 2 календарних місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати, за останні
два місяці роботи, проводяться шляхом
множення середнього (годинного)
заробітку на число робочих днів (годин),
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
роботи (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Середня заробітна плата ОСОБА_4 за два
місяці, що передували звільненню,
згідно довідки відповідача складала: у
лютому 2013 року - 1120,84 грн., у березні 2013
року - 1361,97 грн., а всього - 2482,81 грн.

Кількість робочих днів у лютому
склала 20; у березні 22, а всього 42 робочі
дні.

Середньоденна заробітна плата
ОСОБА_4 складала 59,11 грн. (2482,81:42).

Середньомісячна заробітна плата
за час затримки розрахунку при
звільненні підлягає стягненню за
період з 23 квітня 2013 року по 29 листопада
2013 року.

Згідно листа Міністерства
соціальної політики України від 21
серпня 2012 року №9050/0/14-12/13 «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2013 рік» оплаті підлягало 145 днів
(квітень - 5 днів, травень - 19 днів,
червень - 18 днів, липень - 23 дня, серпень -
21 день, вересень - 21 день, жовтень - 23 дня,
листопад 15 днів).

Середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні
складає 8570,95 грн.(145х59,11).

Згідно ч.2 ст.117 КЗпП України при
наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум власник
або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Із позовної заяви ОСОБА_4
вбачається, що вона просила стягнути з
ДП «Завод імені В.О.Малишева
заборгованість по заробітній платі у
сумі 6274,46 грн.

Оскаржуваним рішенням спір
вирішено на користь ОСОБА_4 частково.

Стягнуто з ДП «Завод імені
В.О.Малишева» на користь ОСОБА_4
заборгованість по заробітній платі у
сумі 5479,61 грн.

З огляду на це та у відповідності
до ч.2 ст.117 КЗпП України судова колегія
вважає за необхідне розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку при звільненні зменшити до
5479,61 грн.

В іншій частині рішення не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Керуючись п.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.
3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Завод імені
В.О.Малишева» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
листопада 2013 року змінити.

Зменшити розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, стягнутий судом за
вказаним рішенням з державного
підприємства "Завод імені В.О.Малишева"
на користь ОСОБА_4 з 9122 (дев'яти тисяч
сто дванадцяти) гривень 14 копійок до 5479
(п'яти тисяч чотириста сімдесят дев'яти)
гривень 61 копійки.

У частині стягнення з державного
підприємства "Завод імені В.О.Малишева"
на користь держави 229 (двохсот двадцяти
дев'яти) гривень 40 копійок судового
збору залишити без змін.

В іншій частині рішення не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: