Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В. , при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
Комунального комерційного
підприємства «Маріупольтепломережа»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
відповідачі зареєстровані у АДРЕСА_1
(особовий рахунок НОМЕР_1), їм надаються
послуги з гарячого водопостачання та
опалення вказаної житлової площі, що
складає 45,90 кв. м. Однак, відповідачі не
у повному обсязі здійснюють оплату за
надані послуги, внаслідок чого за
період з 01 жовтня 2005 року по 01 жовтня 2012
року утворилась заборгованість на суму
2582,73 грн. Також зазначив, що раніше
звертався до суду із заявою про видачу
судового наказу для стягнення
заборгованості з відповідачів, який,
після його видачі, за заявою
відповідачки, був скасований ухвалою
Іллічівського районного суду
м.Маріуполя від 25.02.2013р. У зв'язку з цим,
позивач був вимушений звернутись із
вказаним позовом до суду та, враховуючи
положення ст. 625 ЦК України, просив
стягнути з відповідачів
заборгованість за користування
тепловою енергією у сумі 2582,73 грн., 3%
річних у сумі 548,78 грн. та інфляційні
втрати у сумі 2045,78 грн., нараховані за
спірний період, внаслідок порушення
зобов'язань відповідачами перед ККП
«Маріупольтепломережа», разом із
судовими витратами.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, вказувала про
дотримання ними трирічного строку
позовної давності, також надала
письмові пояснення, в яких зазначила,
що із заявою про видачу судового наказу
вони звернулись 07.08.2012р., а за три роки
до дати звернення за наказом - з серпня
2009 року відповідачкою погашалась
заборгованість попередніх років.
Вказане свідчить, що відповідачка
вчиняла дії про визнання нею свого
боргу, тим самим переривався строк
позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
зазначивши, що за період з 2008 року по
сьогоднішній день вона здійснює оплату
послуг у повному обсязі, а накопичена
заборгованість за період з 2005р. - по 2007р.
не підлягає стягненню через сплив
строку позовної давності, який згідно
своєї письмової заяви просила
застосувати до вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився з невідомих підстав.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1,
наданого Житлово-комунальним
підприємством по ремонту і
експлуатації житлового фонду
Іллічівського району м.Маріуполя,
відповідачі мешкають та зареєстровані
у АДРЕСА_1.

10 серпня 2012р. Іллічівським районним
судом м.Маріуполя винесений судовий
наказ, яким стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ККП
«Маріупольтепломережа»,
заборгованість за користування
тепловою енергією у сумі 2529,72 грн., 3%
річних в сумі 171,01 грн., інфляційні
втрати в розмірі 401,30 грн. та судовий
збір.

Ухвалою Іллічівського районного суду
м.Маріуполя від 25 лютого 2013р. вказаний
судовий наказ за заявою ОСОБА_1 був
скасований.

Як вбачається із розрахунків ККП
«Маріупольтепломережа», сукупна
заборгованість відповідачів із
наданої теплової енергії за адресою:
АДРЕСА_1, складає за період з жовтня 2005
року по серпень 2012 року загальну суму 2
582,73 грн.

На підставі ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплову енергію та інші послуги)
береться крім квартирної плати згідно
затверджених у встановленому законом
порядку тарифам.

Згідно ст. 68 ЖК України наймачі квартир
зобов'язані своєчасно вносити
квартирну плату та плату за
житлово-комунальні послуги, що також
передбачено ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», за якою споживач
повинен щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За пунктом 18 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що
плата за теплову енергію повинна
вноситися щомісячно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлення цін та тарифів на
житлово-комунальні послуги віднесено
до повноважень органів місцевого
самоврядування.

На підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради від 22
грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з
опалення та гарячого водопостачання
для населення складають: центральне
опалення в разі розрахунку протягом
року на 1 кв.м. - 2,68 грн.; гаряче
водопостачання за 1 куб.м. - 11,04 грн.

Таким чином у судовому засіданні було
встановлено, що сукупний розмір
несплачених відповідачем послуг з
гарячого водопостачання та
центрального опалення у період з
жовтня 2005 року по серпень 2012 року
підтверджено відповідними тарифами та
розрахунками представників ККП
«Маріупольтепломережа» за особовим
рахунком № НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Зі свого боку відповідачі не довели
відсутність та погашення ними повної
суми заборгованості в розмірі 2 582,73 грн.
за вказаний період по отриманих
послугах з теплопостачання. Надані
відповідачем квитанції про сплату
послуг за січень, лютий, березень,
квітень, серпень, листопад, грудень 2008
року свідчать про оплату послуг за цей
період, наявність їх оплати не
заперечувались та були враховані
позивачем у наданих розрахунках під
час нарахування загальної сум боргу.
Також позивачем у наданих розрахунках
та таблиці підтверджувались
здійснення оплат в 2009 - 2012 роках.

На підставі наведеного суд встановив,
що відповідачі за період з жовтня 2005
року по серпень 2012 року заборгували
позивачу вартість послуг з надання
теплової енергії в загальному розмірі
2582,73 грн.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Враховуючи вищевказані положення
закону та існуючі обставини справи, суд
вважає доведеним наявність
заборгованості відповідачів за надані
позивачем послуги з постачання
теплової енергії за період з жовтня 2005
року по серпень 2012 року на сукупну суму
2582,73 грн.

Із урахуванням переліченого суд
відхиляє посилання відповідача на
необґрунтованість вимог ККП
«Маріупольтепломережа» та
необхідність відмовити у задоволенні
заявленого позову з цих підстав.

Визнавши заявлені позовні вимоги, в
частині основної суми боргу, законними
та обґрунтованими, суд, за заявою
відповідача, перевіряє чи дотримані
вимоги закону щодо строку позовної
давності для звернення до суду за
захистом порушених прав.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

При цьому за ст. 257 ЦК загальна позовна
давність встановлюється тривалістю
три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими ст.
ст. 253-255 ЦК, за ст. 253 якого перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
А за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ст. 261 ЦК України).

Верховним Судом України у справі №
6-116цс13 було надано правовий висновок,
за яким було зазначено, що відповідно
ст. 261 ЦК початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору про погашення боргу
щомісячними платежами починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. Несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності по кожному із
платежів.

Враховуючи зазначені правові норми та
позицію Верховного Суду України, суд
дійшов висновку, що право зі зверненням
до суду із позовом до відповідача у
представників ККП
«Маріупольтепломережа» виникло з
моменту несплати відповідачами
щомісячного платежу за надану їм
теплову енергію, тому з відповідної
дати необхідно обраховувати початок
перебігу строку позовної давності за
заявленими позовними вимогами, що
стосується окремо кожного щомісячного
платежу, суму якого відповідач повинен
був сплатити.

У судовому засіданні було встановлено,
що позивач у серпні 2012 року звертався
до суду із заявою на видачу судового
наказу, тим самим був перерваний сплив
строку позовної давності, тому строк
позовної давності має відраховуватися
за попередні три роки, які передували
дню звернення до суду за видачею
наказу, тобто з серпня 2009 року. Вимоги
про стягнення заборгованості за період
з 2005 р. по серпень 2009 року заявлені поза
межами строків позовної давності.

На підставі ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Також позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Позивачем не було надано, а судом не
встановлено відомостей, про вчинення
відповідачами дій, які б свідчили про
визнання ними свого боргу за весь
період з 2005 року по 2009 рік. При тому, що
платежі, які були здійснені
відповідачем у 2008 році стосувались
виключено оплати поточних рахунків та
не мали відношення до сплати
заборгованості, що вбачається з
наданих суду копій квитанцій, а
платежі, які були здійснені в період з
2009р. по 2012р. за твердженням відповідача
також були призначені для сплати
поточних рахунків.

Таким чином, доводи позивача про
переривання строку позовної давності
внаслідок визнання відповідачами
боргу не знайшли свого підтвердження
та відхиляються судом.

За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, а сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Із урахуванням викладеного, позовні
вимоги ККП «Маріупольтепломережа» про
стягнення заборгованості за період з 1
жовтня 2005 року по липень 2009 року
включно, задоволенню не підлягають
внаслідок спливу строку позовної
давності.

Перевіряючи наявні в матеріалах справи
розрахунки нарахованих послуг та
фактично оплачених за період з серпня
2009р. по серпень 2012р. суд прийшов до
наступних висновків.

Згідно наданих позивачем розрахунків
(таблиця нарахованих та сплачених
послуг) сума наданих та нарахованих
послуг за період з серпня 2009р. по
серпень 2012р. становить - 5 796,43 грн., а
сума фактично проведеної оплати
відповідачкою за цей період становить -
6 701,31 грн., що підтверджується даними
викладеними в таблиці позивача.

Таким чином, у відповідачів за період з
серпня 2009р. по серпень 2012р. в межах
строків позовної давності відсутня
заборгованість за надані послуги та
підстав для її стягнення у суду не має,
так само як і не має підстав для
застосування відповідальності,
передбаченої статтею 625 ЦК України, та
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат, тому що не встановлено існування
самої заборгованості в межах строків
позовної давності.

Виходячи із вище викладеного, у
задоволені позовних вимог слід
відмовити, оскільки сума
заборгованості, яка утворилась за
період з жовтня 2005р. по серпень 2009 року,
була підтверджена в суді, проте у її
стягненні відмовлено через сплив
строку позовної давності, а за період з
серпня 2009р. по серпень 2012р. загальна
сума фактичних платежів перевищила
нараховану вартість послуг, що
свідчить про відсутність
заборгованості у відповідачів. При
цьому у суду відсутні об'єктивні
підстави вважати, що кошти, які були
фактично сплачені відповідачами в
період з серпня 2009р. по серпень 2012р.,
сплачувались саме в рахунок минулої
заборгованості за період з 2005р. по
серпень 2009р., так як відповідачі
наполягали на поточному призначені цих
платежів, а позивач не довів, що
призначення цих платежів було в
рахунок погашення заборгованості
попередніх періодів.

Із урахуванням наведеного, суд вважає,
що в задоволені позовних вимог слід
відмовити повністю.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, та інших обставин
справи, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, керуючись
ст.ст. 256, 257, 260, 261, 264, 267 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Комунального
комерційного підприємства
«Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко