Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 січня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві, в залі
суду № 3 справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради «ЖЕК-7»,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним
позовом до ОСОБА_4, третя особа:
Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради «ЖЕК-7»,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
мотивуючи тим, що вони являються
співвласниками квартири АДРЕСА_1, в
якій зареєстровані вони та відповідач -
ОСОБА_4 бувший чоловік позивача ОСОБА_1
та батько позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
та який на протязі тривалого часу не
проживає в указаній квартирі, всі
обов»язки, які випливають з утримання
квартири виконують лише позивачі.
Позивачі просять суд визнати ОСОБА_4
таким, що втратив право на користування
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В відкрите судове засідання з»явилися
позивачі, які підтримали позов в
повному обсязі, пославшись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та просили його задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, за
місцем його реєстрації, через
оголошення в пресі, причини неявки суду
не повідомив, а тому суд, з урахуванням
думки позивачів, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК
України, вважає за можливе провести
заочний розгляд справи.

Представник третьої особи до суду не
з»явилася, про час розгляду справи
повідомлені належним чином, подали до
суду письмове клопотання, в якому
просили розглянути справу без участі
представника третьої особи, на розсуд
суду.

Заслухавши пояснення позивачів,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 являються
співвласниками квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу квартири від 14.04.1999
року, серії АВА № 526328, посвідченого
державним нотаріусом Білоцерківської
державної нотаріальної контори,
Київської області Моцною Д.Г. та
реєстраційним написом на
правовстановлювальному документі від
15.04.1999 року, відповідно до якого
встановлено, що вказана квартира була
придбана у ОСОБА_6 відповідачем ОСОБА_4,
який діяв від свого імені та від імені
своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до напису державного
нотаріуса на вказаному договорі
встановлено, що 1/3 частка цієї квартири
подарована за договором дарування,
посвідченого 01.04.2008 року, Першою
Білоцерківською міською державною
нотаріальною конторою за реєстром №
2-1157, тобто подарована позивачу ОСОБА_1.
Відповідно до копії витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно
Білоцерківського МБТІ від 01.02.2008 року,
встановлено, що по 1/3 частині спірної
квартири належить позивачам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та належало відповідачу ОСОБА_4.
01.04.2008 року відповідач ОСОБА_4 подарував
1/3 частку зазначеної квартири, на той
час своїй дружині, позивачу ОСОБА_1, що
підтверджується копією договору
дарування від 01.04.2008 року, серії ВКІ №
916683, посвідченого державним нотаріусом
Першої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори Дворко
Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за №
2-1157. Згідно копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
Білоцерківського МБТІ від 05.05.2008 року,
встановлено, що позивачу ОСОБА_1,
відповідно до вищевказаного договору
дарування належить 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до копії виписки з
рішення Виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради за № 93
від 26.02.2008 року встановлено, що
виконавчий комітет вирішив дозволити
ОСОБА_1 прийняти в дар 1/3 частину
трикімнатної квартири за вказаною
адресою, в якій по 1/3 частині власності
мають її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за
умови, що за дітьми залишиться по 1/3
частині права власності на житло. Крім
того, судом встановлено, що шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1,
виданого 29.04.2010 року відділом РАЦС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області.
На реєстраційному обліку в зазначеній
квартирі значяться позивач - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_4, що
підтверджується довідкою
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 7»
за № 1787 від 25.09.2013 року. Позивач ОСОБА_3
тимчасово знялася з реєстраційного
обліку в квартирі, що підтверджується
поясненнями позивачів. Відповідач, не
проживає в указаній спірній квартирі з
2010 року, з часу розірвання шлюбу між ним
та позивачем ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1,
виданого 29.04.2010 року відділом РАЦС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та копією акту про встановлення факту
не проживання за № 50 від 23.09.2013 року,
складеного КП БМР «ЖЕК-7». Відповідач
виїхав з даного житлового приміщення,
забравши всі свої речі, тобто більше
одного року не проживає в спірній
квартирі, вказане житло відповідач не
утримує, оплатою житлового приміщення
та комунальних послуг не займається,
утриманням житлового приміщення та
оплатою комунальних послуг займаються
лише позивачі, що підтверджується,
також, поясненнями позивачів, свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
квартиру, користуються нею для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени
сім»ї власника будинку (квартири)
зобов»язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім»ї власника зобов»язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території по
проведенню ремонту.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими, і
такими що підлягають задоволенню,
оскільки факт не проживання
відповідача у спірному житловому
приміщенні більше одного року,
підтвердився під час судового розгляду
справи. Відповідач безпричинно не
проживає в спірній квартирі та не
користується вказаним спірним
житловим приміщенням, його утриманням
не займається, не сплачує комунальні
послуги, і тому він втратив право на
користування ним.

Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України,
підлягають до стягнення з відповідача
на користь позивачів, понесені ними
судові витрати, а саме: 114 грн. 70 коп.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
72, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 319, 321, 391, 405 ЦК
України, ст. 10, 60, 79, 88, 212-215, 224, 225, 228, 296
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, понесені ними судові
витрати - 114 грн. 70 коп., сплаченого
судового збору.

Рішення може бути переглянуте
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача про перегляд заочного
рішення, яка може бути подана до суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Позивачі мають право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України.

Суддя О. В. Жарікова