УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 17 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 18 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», третя особа -
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області, про
визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до Суворовського районного суду м.
Херсона із позовом до ПАТ «Ощадбанк»
про визнання правочинів недійсними,
посилаючись на те, що 25 травня 2007 року
між нею та ВАТ «Ощадбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Ощадбанк» було укладено договір
відновлювальної кредитної лінії №
07Р-120, відповідно до умов якого позивач
отримала кредит на споживчі потреби у
розмірі 35 900,00 доларів США строком до 24
грудня 2015 року зі сплатою 14 % річних за
користування кредитними коштами.

Позивач зазначала, що перед укладенням
вищевказаного кредитного договору їй
не було надано повної, необхідної,
доступної, достовірної інформації,
передбаченою постановою Національного
Банку України від 10 травня 2007 року № 168
та ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» про умови надання
фінансових послуг, банк не повідомив її
про можливі ризики зміни курсу валюти
долару США до гривні.

З урахуванням уточнених позовних вимог
позивач просила суд визнати недійсним
договір відновлювальної кредитної
лінії № 07Р-120, укладений сторонами у
справі 25 травня 2007 року, застосувати
наслідки недійсного правочину у
вигляді двосторонньої реституції, а
також визнати недійсним іпотечний
договір від 25 травня 2007року, який
укладався з метою забезпечення
виконання основного зобов'язання.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 17 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 18 вересня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», третя особа -
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області, про
визнання правочинів недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.