Провадження № 2/344/452/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Іванова О.В.,

за участі представника позивача за
первісним позовом Купріянової Н.О.,
представника відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2, представника
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та витрат по
оплаті судового збору та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
16.05.2008 року в сумі 1 089 527 грн. 51 коп. та
судових витрат, посилаючись на те, що
відповідач ОСОБА_4 отримав в позивача
кредит в розмірі 112 000 доларів США на
термін з 16.05.2008 року по 16.05.2023 року зі
сплатою 13,5% річних та зобов'язався
виконати кредитні зобов'язання
відовідно до умов договору про надання
споживчого кредиту. Внаслідок
порушення графіку сплати коштів станом
на 14.05.2013 року за відповідачем ОСОБА_4
наявна заборгованість за кредитними
зобов'язаннями у сумі 1 089 527 грн. 51 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 744 959 грн. 19 коп., заборгованість за
відсотками - 344 568 грн. 32 коп. ОСОБА_5, як
поручитель згідно договору поруки,
відповідає по зобов'язаннях за
вищезазначеним договором про надання
споживчого кредиту перед кредитором в
тому ж обсязі, що і боржник.

До початку розгляду справи по суті
відповідач ОСОБА_5 подав зустрічний
позов про визнання договору поруки
припиненим, мотивуючи тим, що
відповідач ОСОБА_5 як поручитель згідно
договору поруки від 16.05.2008 року
зобов'язувався перед кредитором
відповідати за невиконання
відповідачем ОСОБА_4 (боржником) усіх
його зобов'язань, що виникли з
кредитного договору від 16.05.2008 року.
Однак, 30.01.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та боржником ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду № 1 до договору
споживчого кредиту №0 від 16.05.2008
року, яким було змінено умови основного
договору, а саме сторони домовились про
зміну куницевого терміну повернення
кредиту, визначено термін до 16.05.20123
року замість 16.05.2011 року. Внаслідок
такої зміни умов договору про надання
споживчого кредиту відповідальність
поручителя збільшилась. Однак,
поручитель ОСОБА_5 згоди на зміну умов
основного договору не давав і
додаткових угод до договору поруки не
підписував. Отже, зобов'язання було
змінено без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя, а тому
порука ОСОБА_5 є припиненою.

Представники позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримали з
підстав зазначених в позовній заяві.
Просили позов задовольнити в повному
обсязі. В судовому засіданні 04 червня
2014 року представник позивача додатково
пояснив, що згідно графіку погашення
кредиту позичальник зобов'язувався
погашати кредит кожного місяця рівними
платежами. Вимоги зустрічного позову
заперечив, просив у його задоволенні
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
первісного позову не визнав, оскільки
вважає, що позивачем пропущено строк
позовної давності звернення до суду.
Вважає, що право банку на пред'явлення
позову виникло з 18 лютого 2010 року, на
підставі направленого 08 лютого 2010 року
листа-вимоги про дострокове виконання
зобов'язань по кредитному договору.
Згідно позиції Верховного Суду
України, у випадку неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу. Просив відмовити в позові.
Вимоги зустрічного позову визнав.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, оскільки вважає, що договір
поуки є припиненим у зв'язку із
збільшенням обсягу відповідальності
поручителя без його згоди. Просив в
задоволенні первісного позову
відмовити, а зустрічний позов
задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу порушення
права на належне виконання умов
кредитного договору, внаслідок чого
банк позивається про його відновлення
шляхом стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту з боржника та поручителя.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України
визначено зміст кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Істотними
умовами кредиту є розмір кредиту та
строк повернення кредиту.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем
ОСОБА_4 укладено договір про надання
споживчого кредиту №0 (а.с.5-13), за
яким банк надав, а позичальник
(відповідач) отримав кредит в сумі 112 000
доларів США, та зобов'язався погасити
кредит не пізніше 16.05.2011 року. Умовами п.
1.3.1. договору про надання споживчого
кредиту (а.с.6) встановлено розмір
відсотків за користування кредитними
коштами, який становить 13,5% річних.
Відповідно до п. 1.2.2. договору про
надання споживчого кредиту
позичальник зобов'язався повертати
суму кредиту та сплачувати проценти
шляхом сплати ануїтентних платежів у
розмірі 3805 доларів США, що встановлені
графіком погашення кредиту згідно
Додатку №1 (а.с.85-86).

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та відповідачем ОСОБА_4 укладено
додаткову угоду № 1 до договору про
надання споживчого кредиту №0 від
16.05.2008 року (а.с.14), за якою змінено
кінцевий термін повернення кредиту за
договором. Згідно п.1.1 Додаткової угоди
№ 1, позичальник зобов'язується
повернути кредит у повному обсязі в
термін не пізніше 16 травня 2023 року.

Окрім того, 08 грудня 2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, в тому числі
зобов'язань ОСОБА_4 за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
16.05.2008 року (а.с.27-28). У зв`язку з чим ПАТ
«Дельта Банк» набуло права вимоги за
кредитними зобов`язаннями які виникли
у ОСОБА_4 за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 16.05.2008
року.

Не зважаючи на взяті на себе за
договором про надання споживчого
кредиту зобов'язання, відповідач
ОСОБА_4 систематично порушував строки
сплати кредиту, що підтверджується
розрахунком заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту (а.с.84).

Коли відповідачем ОСОБА_4 було
здійснено останній платіж на погашення
кредиту ні представник позивача ні
представник відповідача ОСОБА_4 суду
пояснити не могли.

Однак, на даний час договір про надання
споживчого кредиту діє та відповідач
зобов'язаний його виконувати.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено
правові наслідки порушення
зобов'язання, за змістом якої у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
неустойка.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
16.05.2008 року (а.с.84) відповідач ОСОБА_4, не
зважаючи на взяті на себе за договором
про надання споживчого кредиту
зобов'язання, з часу укладення такого
договору допускав істотні порушення
умов договору, зокрема в частині
розміру та строків погашення кредиту і
сплати відсотків за користування
кредитними коштами. Позивачем
надсилалась відповідачам вимога про
погашення наявної заборгованості за
кредитними зобов'язаннями (а.с.19-20), які
останніми залишені без реагування.

Позивачем станом на 14.05.2013 року
проведено розрахунок заборгованості
за договором про надання споживчого
кредиту №0 від 16.05.2008 року,
відповідно до якого нараховано всю
суму заборгованості відповідача
ОСОБА_4 перед банком за кредитними
зобов'язаннями у сумі 1 089 527 грн. 51 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 744 959 грн. 19 коп., заборгованість за
відсотками - 344 568 грн. 32 коп.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив
застосувати строк позовної давності,
однак, на даний час договір діє та
заборгованість обліковується в межах
строку позовної давності. Позивач
звернувся до суду 05 серпня 2013 року, отже
має право вимагати стягнення
заборгованості по кредиту за період з 05
серпня 2010 року по даний час.

Свого розрахунку на спростування
довідки-розрахунку позивача
представник відповідача ОСОБА_4 суду не
надав.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення заборгованості з поручителя
ОСОБА_5 та вимог зустрічного позову, то
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом. Види забезпечення виконання
зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК
України і такими є неустойка, порука,
гарантія, застава, притримання,
завдаток.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання, що випливає з
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 16.05.2008 року, між
банком та відповідачем ОСОБА_5 16.05.2008
року укладено договір поруки
№0/1-П (а.с.15-16), відповідно до якого
в п. 1.3. та п. 1.4 поручитель зобов'язався
перед кредитором відповідати
солідарно в повному обсязі за
несвоєчасне виконання боржником
ОСОБА_4 зобов'язань за договором про
надання споживчого кредиту.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України,
передбачено, що за договором поруки,
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається із п. 2.1 договору поруки
від 16 травня 2008 року, кредитор не вправі
без згоди поручителя змінювати умови
основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується
відповідальність поручителя. Під
«згодою поручителя» сторони розуміють
візування Поручителем змін до
Основного договору (шляхом
проставляння підпису уповноваженої
особи та печатки Поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами та/або шляхом обміну
листами, факсимільним повідомленням
та/або укладання Поручителем
додаткової угоди до договорів щодо
внесення відповідних змін.

Як встановлено судом, боржник та банк
змінили умови основного договору,
термін повернення кредиту, без згоди
поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що припинення договору
поруки відповідно до частини першої
статті 559 ЦК України пов'язується зі
зміною забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Згода поручителя на збільшення обсягу
його відповідальності має бути
очевидною і наданою в спосіб,
передбачений договором поруки.

Аналогічна позиція викладена у
Постанові ВСУ від 05 червня 2013 р у справі
№6-43- цс1З, яка відповідно до ст.3607 ЦПК
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень та для
всіх судів України.

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України
підставою припинення поруки є такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо (постанова Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 25 вересня 2013 р. у
справі № 6-97цс13).

Отже, порука ОСОБА_5 є припиненою з
моменту зміни основного зобов'язання
без його згоди, внаслідок чого було
збільшено обсяг відповідальності
ОСОБА_5

У зв'язку з наведеним, поручитель не
повинен нести солідарну
відповідальність з боржником.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідачів
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту є частково
обгрунтованою та підлягає частковому
задоволенню в частині позичальника
ОСОБА_4, а зустрічний позов ОСОБА_5
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача ОСОБА_4 також слід стягнути
на користь позивача понесені ним
судові витрати.

Представник відповідача (позивача за
зустрічним позовом) ОСОБА_5 про
відшкодування судових витрат суд не
просив, тому суд не стягує їх з позивача
(відповідача за зустрічним позовом).

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 554 ч.ч.1, 2,
559, 1050 ч. 2, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та витрат по
оплаті судового збору задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»,
місцезнаходження якого вул. Щорса, буд.
№ 36 «б», в м. Києві, 01133, МФО 380236,
ідентифікаційний код за - 1
089 527 грн. 51 коп. (один мільйон вісімдесят
дев'ять тисяч п'ятсот двадцять сім
гривень 51 коп.) заборгованості за
кредитним договором № 0 від 16
травня 2008 року, в тому числі:
заборгованість по тілу кредиту - 744 959
грн. 19 коп., заборгованість за
відсотками - 344 568 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»,
місцезнаходження якого вул. Щорса, буд.
№ 36 «б», в м. Києві, 01133, МФО 380236,
ідентифікаційний код за - 3
441 грн. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_5, яка виникла на
підставі договору поруки № 0/1-П
від 16 травня 2008 року укладеного між
ОСОБА_5 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
згідно договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами від 08.12.2011 року)
припиненою.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28
жовтня 2014 року.

Суддя
О.М. Бабій