Справа №618/816/14-ц
Провадження №2/618/362/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Дворічанський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря Будної О.М.,

позивача за первісним
позовом ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2,

відповідача за
первісним позовом ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел. Дворічна
цивільну справу за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення
факту володіння житловим будинком та
визнання права власності на ? частину
спадкового майна, а також за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
встановлення факту володіння житловим
будинком та визнання права власності
на ? частину спадкового майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про встановлення факту
володіння житловим будинком та
визнання права власності на ? частину
спадкового майна, ОСОБА_3 подала
зустрічний позов до ОСОБА_1 про
встановлення факту володіння житловим
будинком та визнання права власності
на ? частину спадкового майна.

Свої позовні вимоги сторони
обґрунтовують тим, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_5,
залишився житловий будинок з
господарськими будівлями, яки
розташований за адресою АДРЕСА_1.
Будівництво будинку та господарських
будівель здійснено в період з 1979 року
по 1987 рік, але будинок не приймався в
експлуатацію, і на нього не видавалося
свідоцтво про право власності на
будинок державна реєстрація права
власності на вказаний будинок
відсутня.

В судовому засіданні первісний позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
підтримали свої позовні вимоги,
просили їх задовольнити, з підстав,
зазначених у позовній заяві. Позовні
вимоги ОСОБА_3 визнали у повному обсязі,
не заперечували проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідач за
первісним та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 підтримали свої позовні вимоги,
просили їх задовольнити, з підстав,
зазначених у зустрічній позовній
заяві. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнали у
повному обсязі, не заперечували проти
задоволення первісного позову ОСОБА_1

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть
(повторного) серії НОМЕР_1 від 03 лютого
2010 року, ОСОБА_5 - батько сторін по
справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Після смерті батька його син ОСОБА_1 та
донька ОСОБА_3 звернулися з заявами до
Дворічанської державної нотаріальної
контори про видачу свідоцтв про право
на спадщину за законом на ? частку
кожному житлового будинку з
господарськими будівлями, який
розташований за адресою АДРЕСА_1.

Однак постановами державного
нотаріуса Дворічанської державної
нотаріальної контори від 06 серпня 2014
року (а.с. 13) та від 09 вересня 2014 року (а.с.
42) було відмовлено відповідно ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальних дій,
пов'язаних з видачею свідоцтв про право
на спадщину за законом на ? частку
кожному вказаного житлового будинку, у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
нього.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Позивач за первісним та позивач за
зустрічним позовами скористалися
зазначеним правом, але постановами
державного нотаріуса Дворічанської
державної нотаріальної контори від 06
серпня 2014 року та від 09 вересня 2014 року
їм було відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій, пов'язаних з видачею
свідоцтв про право на спадщину за
законом на ? частку кожному вказаного
житлового будинку, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на нього на ім'я померлого
батька - ОСОБА_5

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті, в
зв"язку з чим в даний час неможливо
внести відомості до Державного реєстру
прав щодо вказаного житлового будинку,
належного батькові ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що
дало б можливість їм отримати
свідоцтва про право на спадщину за
законом після його смерті в
нотаріальній конторі.

Згідно технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1 від 22 жовтня 2013 року,
виготовленого на замовлення ОСОБА_1,
будівництво вказаного будинку та
господарських будівель здійснено в
період з 1979 рік по 1981 рік (а.с. 9-11).

Зазначений будинок не приймався в
експлуатацію і на нього не видавалося
свідоцтво про право власності,
державна реєстрація права власності на
вказаний будинок відсутня. Так само
відсутня інформація і про забудовника
цього будинку.

Дійсно, закон, який був чинним до 01
січня 2004 року, не передбачав державної
реєстрації права власності. Право
власності на житловий будинок
підтверджував запис в погосподарській
книзі виконкому сільської ради в
особовому рахунку згідно Вказівок по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року
№ 1125.

Однак, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_3 не надано до
суду виписки з погосподарської книги
про належність вказаного житлового
будинку їхньому батькові ОСОБА_5

За змістом ст. 1218 ЦК України, об'єктами
спадкування є цивільні права та
обов'язки спадкодавця, що можуть
переходити у спадщину. Об'єкти
спадкування бувають майнового та
немайнового характеру. Тобто, до складу
спадщини включаються об'єкти, в тому
числі нерухомого майна, які належали
спадкодавцю на момент його смерті.

Однак, сторонами по справі не надані
докази володіння чи користування за
життя вказаним житловим будинком їхнім
батьком ОСОБА_5 та докази того, що він
входить до складу спадкового майна,
належного спадкодавцю на момент
смерті.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для встановлення факту володіння за
життя ОСОБА_5 житловим будинком,
розташованим по АДРЕСА_1, і, як наслідок,
- визнання права власності на 1/2 частину
вказаного будинку в порядку
спадкування за законом за кожною із
сторін по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених у ст. 61
цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Сторонами, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57,
60 ЦПК України, належних та допустимих
доказів, достатніх для задоволення
позовних вимог не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є, зокрема, законність,
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що визнання первісного
позову відповідачем ОСОБА_3 та визнання
зустрічного позову відповідачем
ОСОБА_1 суперечить закону і порушує
права, свободи і інтереси
територіальної громади Тавільжанської
сільської ради Дворічанського району
Харківської області, на території якої
розташований спірний будинок разом з
господарськими будівлями, та можливих
інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5,
відомості про наявність чи відсутність
яких сторонами не надано. У зв'язку з
цим, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України,
суд відмовляє у прийнятті визнання
первісного та зустрічного позовів
зазначеними сторонами по справі.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, заслухавши пояснення
сторін та їх представників, з'ясувавши
обставини, на які посилалися сторони та
їхні представники, як на підставу своїх
вимог, вивчивши матеріали справи, суд
ухвалює рішення про відмову в
задоволенні первісного та зустрічного
позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 4, 10, 11, 60, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Дворічанський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 (десяти)
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
(десяти) днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29
вересня 2014 року.

Суддя
Є.О. Бунін