СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/480/2014
Головуючий у 1- інстанції: Миколаєць І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючої - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр юридичної
допомоги Оберіг» про визнання
недійсним договору, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Центр
юридичної допомоги Оберіг» у якому
просить визнати недійсним договір про
надання юридичних послуг укладений 20
грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Центр
юридичної допомоги «Оберіг».

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що даний договір виходить за
межі дрібного побутового, був
укладений його дружиною ОСОБА_3 без
його згоди, сплачені кошти за
зазначеним договором є для нього
цінним майном.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року відмовлено в задоволені позову

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, позивач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставиться питання про
скасування оскаржуваного рішення,
постановлення нового рішення яким
позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не з'ясував обставин, що
мають значення для розгляду справи.
Вказує на те, що суд першої інстанції не
взяв до уваги той факт, що оскаржуваний
договір виходить за межі дрібного
побутового, оскільки сума договору є
значною, а отже на його укладення
потребувалась письмова згода іншого із
подружжя.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4.(угода № 6/ц від 06
листопада 2013 року а.с.15-17) апеляційну
скаргу підтримав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, про що
свідчить зворотне повідомлення про
вручення поштового відправлення
(а.с.46).

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року
між ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ «Центр
юридичної допомоги «Оберіг»
(виконавець) було укладено договір про
надання юридичних послуг (а.с.5-7).

За умовами даного договору останнє
зобов'язується надати ОСОБА_3
консультації та юридичні послуги щодо
захисту інтересів останньої в органах
державної влади, на підприємствах, в
установах, організаціях всіх форм
власності та підпорядкування, а також в
загальних та апеляційних судах
України.

Згідно п.4.2.1 за послуги замовник
сплачує виконавцю аванс в розмірі 159975
грн. та згідно п.4.2.2 сплачує за
результат в розмірі 159975 грн., що на день
укладення договору є еквівалентом по
курсу НБУ 20250,00 дол. США та 20250,00 дол. США
відповідно.

Даний договір був укладений в період
перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, виданим 25 січня 1991
року Палацом реєстрації шлюбів та
новонароджених (актовий запис № 215).

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦК України
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Необхідне повноваження в розумінні
вищезазначеної статті означає надання
згоди одного співвласника на укладення
правочину іншим співвласником.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
ОСОБА_2 не надано доказів відсутності
його згоди саме на час укладення
оскаржуваного договору. У даному
випадку згода могла б бути надана усно,
оскільки для укладення одним із
подружжя договору про надання
юридичних послуг не вимагається
надання згоди іншим подружжям у
письмовому вигляді.

За правилами ст. 65 СК України згода
другого подружжя у письмовому вигляді
надається лише при укладенні
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації і така згода на
укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, повинна бути
нотаріально засвідчена.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що при
укладанні оскаржуваного договору про
надання юридичних послуг згода іншого
подружжя не вимагається, оскільки
зазначений вид договору не передбачає
обов'язкового нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦК України
правочин вважається дрібним побутовим,
якщо він задовольняє побутові потреби
особи, відповідає її фізичному,
духовному чи соціальному розвитку та
стосується предмета, який має невисоку
вартість.

За таких обставин, не заслуговують на
увагу доводи апелянта про те, що
оскаржуваний договір виходить за межі
дрібного побутового, тому на його
укладення потребувалась письмова
згода іншого із подружжя.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення. Доводи скарги висновок суду
не спростовують та на його
правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: