Справа № 415/2882/13-ц
Провадження № 22ц/782/4947/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, лютого місяця, 17-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого судді: Яресько А.В.,

суддів: Маляренко І.Б., Луганської В.М.,

при секретарі: Веселові С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Луганської області у
м. Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 28 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю ВКФ „ЛІА" ЛТД про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю ВКФ „ЛІА" ЛТД до
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої пошкодженням майна,-

встановила :

У квітні 2013 року позивачка звернулась
із позовом до суду, у якому посилалась
на те, що вранці 29 червня 2011 року разом
із своєю неповнолітньою донькою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 приїхала до
Торгівельно-розважального комплексу
"Джаз", що належить відповідачеві по
справі ТОВ ВКФ "ЛІА"ЛТД. Після
відвідування вищезазначеного
комплексу, на виході з приміщення на її
доньку впало скло із вхідної-вихідної
автоматичної двері, внаслідок чого
донька отримала гематому тіменної
ділянки, забій м'яких тканин обличчя,
колото-різану рану лівої частини
стегна біля коліна. Донька була
госпіталізована до Сєвєродонецького
травмпункту ЦМЛ м. Сєвєродонецька і з
29.06.3011 року по 08.07.2011 року проходила
амбулаторне лікування у хірургічному
відділенні ЦМЛ в м. Лисичанську. Від
завданої травми дочка відчувала
сильний фізичний біль, погано спала.
Після амбулаторного лікування
відчувала головний біль, шрам біля
коліна, довжиною 10 см. псує зовнішній
вигляд її доньки, справляє негативне
враження на осіб протилежної статі,
шокує зблизька людей, завдає доці
моральну шкоду, крім того мотивує
вимоги і тим, що її донька, перебуваючи
на лікуванні не могла витрачати
вільний час за своїм розсудом, адже
замість перебування на канікулах була
вимушена перебувати у лікарняному
закладі 15 днів. Просила у позові
стягнути на свою користь, як матері
постраждалої з відповідача на
відшкодування моральної шкоди,
завданої неповнолітній ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 10000 гривень та
матеріальної шкоди 397 гривень 36 копійок

Відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав та подав зустрічний позов, у
якому посилався на те, що 29.06.2011 року
неповнолітня донька позивачки завдала
їм матеріальну шкоду, яку просили
стягнути, а саме вказували на те, що
донька позивачки бігла на вихід з
центру не дивлячись перед собою та
одночасно розмовляла по мобільному
телефону - через що виключно із власної
необмеженості переплутала місце
виходу та замість виходу до скляних
дверей з розсувними стулками
намагалась вийти через скляну
стінку-перегородку, яку і розбила, чим
завдала шкоду відповідачу по першому
позову ТОВ ВКФ "ЛІА" ЛТД, пошкодивши
скляну перегородку, що знаходилась
поряд з розсувними дверима та
пошкодивши розбитим склом цієї
перегородки керамогранітну плітку на
підлозі, чим спричинила збитки на
загальну суму 1754 грн. 89 коп. Просили
стягнути на відшкодування завданої
шкоди у сумі 1754,89 грн. та судовий збір.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, його представника, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
матеріали про відмову у порушенні
кримінальної справи, інші додатково
надані сторонами матеріали,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та письмових заперечень проти неї,
колегія суддів приходить до
наступного.

Так, статтею 213 ЦПК є встановленим, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги за
зустрічним позовом та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог за позовом
первинним суд першої інстанції виходив
із того, що судом не було встановлено
порушень Закону України "Про захист
прав споживачів" припущених з боку
відповідача за первісним позовом, тоді
як факт завдання матеріальної шкоди
ТОВ ВКФ "ЛІА"ЛТД та розмір цієї шкоди
знайшов своє підтвердження доказами у
судовому засіданні. Суд визнав
встановленим ті обставини, що 29.06.2011
року приблизно о 13 годині ОСОБА_1 разом
із малолітньою донькою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 робили покупки у
Торгівельно-розважальному комплексі
"Джаз" ТОВ ВКФ "ЛІА"ЛТД, розташованому в
м. Сєвєродонецьку. ОСОБА_1 вийшла з
торгівельного центру , а її донька,
намагаючись наздогнати матір, побігла,
розмовляючи по мобільному телефону, і
при виході з торгівельного центру,
вдарилась у склопакет, розташований
поруч з розсувними дверима, розбила
склопакет в нижній частині та отримала
через це тілесні ушкодження.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, адже
суд дійшов до цих висновків із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, рішення суду є
аргументованим, у ньому суд надав
оцінку усім позовним вимогам, при цьому
достатньо вірно встановив
правовідносини, що регулюють вирішення
спірних питань, не допустив порушення
правил оцінки доказів, ухвалив рішення
без таких порушень норм матеріального
чи процесуального права, що давали б
підстави для скасування чи зміни
рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
адже відповідно до правил ст. 11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та у межах заявлених ними вимог. У
позові ОСОБА_1 вимоги щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди ґрунтуються на
твердженні про те, що шкоду здоров'ю
дитини було завдано через випадіння
скла "з вхідної-вихідної автоматичної
двері в розважальний комплекс",
містяться посилання на норми Закону
"Про захист прав споживачів". У
апеляційній скарзі апелянт знов вказує
на те, що її доньку було травмовано саме
склом з вхідної-вихідної двері, яке
випало звідти. У первинному позові
позовні вимоги не уточнювались, проте у
апеляційній скарзі апелянт
посилається додатково і на ту
обставину, що підлога біля виходу з
центру нібито була нібито волога та
слизька.

На думку колегії суддів доказуванню по
зазначеній справі підлягали обставини
про додержання відповідачем норм та
положень законодавства про захист
справ споживачів, правил торгівлі
непродовольчими товарами, порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торгівельного
обслуговування населення та інших
нормативних актів, які регулюють
зазначений вид діяльності.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України є
передбачено, що за зазначеними
категоріями справ саме на відповідача
покладено обов'язок доказувати, що
шкода заподіяна не з його вини,адже
тілесні ушкодження донька позивачки
отримала у період її перебування на
території торгового комплексу.
Відповідачем було доведено суду
відсутність його вини - це
підтверджується належними та
допустимими доказами, що були
досліджені у судовому засіданні
відповідно до правил оцінки доказів та
без таких порушень, що давали б
підстави для зміни рішення.

З досліджених по справі матеріалів
вбачається, що травма ОСОБА_2 була
отримана виключно через її особисті
грубі необережні дії - коли вона не
дивлячись перед собою через розмову по
мобільному телефону наздоганяла свою
матір та вибігаючи з торгівельного
центру переплутала місце виходу та
замість виходу через автоматичні
скляні двері намагалась вийти через
стаціонарне скляне огородження, що
було розташоване поруч із зазначеними
дверима - і вдарившись о це
загородження вибила коліном ноги скло,
отримавши травми. Якби донька
позивачки при своєму швидкому русі
дивилась перед собою, то не отримала б
травм - адже не має підстав вважати
наявне там скляне огородження повністю
прозорим на непомітним, тим більш
зблизька. Скляні двері, про які вказує
ОСОБА_1 у позові та апеляції не мають
відношення до події - скло з них не
випадало, її донька о них не
травмувалась - це все підтверджується і
довідною ПП" Ліга-прим", договором (а.с.
59-61), показами усіх свідків, більш того,
вони підтверджуються і письмовими
поясненнями самої постраждалої ОСОБА_2.
що були надані ОСОБА_1 до матеріалів
справи - з них вбачається, що зіткнення
мало місце саме із огородженням -
стіною із прозорого скла, а не скляними
автоматичними розсувними дверима (а.с.
66). Розсувні скляні двері містять на
собі непрозоре маркування із стійкої
фарби, що вказує на їх локалізацію та
напрямки розкриття - це вбачається з
наданих до суду світлин (а.с. 21), вони є
виготовленими з міцного скла та
спеціальної плівки по технології
"Тріплекс", що унеможливлює
розколювання скла на окремі уламки
через удар по ним та запобігає
травматизму (а.с. 59). Скляне огородження,
о яке травмувалась донька позивачки є
стаціонарною частиною торгівельного
корпусу, що приймався у експлуатацію у
2008 році актом державної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкту, з цього акту
вбачається, що на зазначеному об'єкті
творені безпечні умови для праці
виробничого персоналу та перебування
людей відповідно до вимог
нормативно-правових актів з охорони
праці, пожежної безпеки, екологічних та
санітарних норм (а.с. 21- 23). Допитані
судом свідки підтвердили заперечення
відповідача, у яких він пояснював
обставини події - ці покази свідків
узгоджуються із іншими наявними у
справі доказами, є взаємодоповнюючими,
не містять у собі суперечностей. Так,
допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_3. ОСОБА_4 підтвердили той факт, що
не скло впало на неповнолітню ОСОБА_2, а
саме вона, вибігаючи з торгівельного
центру врізалась в скло, розташоване
поруч з розсувними дверима, від чого
скло розбилося в нижній частині і
неповнолітній спричинено тілесне
ушкодження. Посилання апелянта на
відсутність матеріалів
відеоспостереження відповідач пояснює
значним часом, що пройшов з моменту
події до моменту звернення позивачки
до суду із позовом (а.с. 70), матеріали про
відмову у порушенні кримінальної
справи теж підтверджують пояснення
відповідача про обставини інциденту -
за таких обставин немає підстав
ставити під сумнів зазначені
обставини.

Посилання апелянта на те, що зіткнення
сталось нібито через мокру та слизьку
підлогу біля дверей - не
підтверджується матеріалами справи, у
справі відсутні докази на його
підтвердження, тоді як показами
допитаних свідків ці твердження
спростовуються. Крім того, у позові
позивач на зазначену обставину взагалі
не посилався - а у позові та апеляції
стверджував що травмовано було саме
склом, що випало з автоматичних дверей.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Донька
позивачки на момент подій була
неповнолітньою, травми отримала з
власної грубої необережності - між тим
вимоги заявлені про відшкодування
моральної шкоди, завданої
неповнолітній ОСОБА_2, вина відповідача
у завданні ні матеріальної ні
моральної шкоди матері позивачки не
підтверджується дослідженими судом
матеріалами справи. Між тим надані
розрахунки завданої розбиттям
огородження та псуванням плитки

Надані відповідачем за первинним
позовом докази підтверджують
відсутність їх вини у завданні травми
потерплій, дотримання ними норм Правил
торгівлі непродовольчими товарами,
Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торгівельного
обслуговування населення та інших
нормативних актів, які регулюють
зазначений вид діяльності. Відповідно
до п.2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
ману громадянина або заподіяна майну
юридичної особи підлягає
відшкодуванню у повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України є
передбаченим, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Відповідно до ст. 386
ЦК України власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди. Відповідно до ст. 1 179 ЦК України
неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18
років) відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах. У
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або у повному обсязі її
батьками ( усиновлювачами) або
піклувальниками, якщо вони не доведуть,
що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Розмір стягнутої шкоди за зустрічним
позовом є обґрунтованим,
підтверджується необхідними
розрахунками та актом виконаних робіт,
актом приймання- здачі
відремонтованого (а.с. 25, 26).

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення було ухвалено із
належним додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляції не дають підстав для
його зміни чи скасування.

З огляду на викладене вище, та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України судова колегія, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 28 жовтня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту його проголошення, може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: ______________________Судді
____________________