У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 вересня 2014 року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого-судді
Мармаша В.Я.

при секретарі
Магеровській Ю.Я.

розглянувши заяву представника
Публічного акціонерного товариства
"ВіЕс Банк" про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся
до суду з позовом про стягнення
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№ KF 5269 від 30.09.2008 року в розмірі 94588,70
доларів США, що становить в гривневому
еквіваленті 13112790 грн. по курсу НБУ
станом на 22.08.2014 року.

Крім того, представник ПАТ «ВіЕс Банк»
подав заяву, в якій просить в порядку
забезпечення позову накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, що належать ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
обмежити їх право виїзду. Покликається
на те, що відповідачі не виконують
покладені на них кредитним договором KF
50582 від 04.07.2008 року обов’язки, що може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду та поновлення
порушених прав позивача.

Розглянувши зазначену заяву та надані
докази, вважаю, що така не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи те, що заявником в заяві про
забезпечення позову конкретно не
визначено перелік рухомого та
нерухомого майна, яке належить
відповідачам на праві приватної
власності із зазначенням їх
індивідуальних ознак на яке слід
накласти арешт, не наведено доказів про
наявність у них грошових коштів то в
цій частині клопотання слід відмовити
за його безпідставністю.

Що стосується вимоги про заборону
відповідачам виїзду за межі України то
в цій частині клопотання також слід
відмовити, оскільки позивачем не
наведено підстав та не додано жодного
доказу на підтвердження наміру
відповідачів з метою уникнення
покладених на них кредитним договором
№ KF 5269 від 30.09.2008 року обов’язків
виїхати за межі території України.

При цьому, згідно із ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Крім того, вважаю за потрібне
зазначити, що позивач звертаючись до
суду з заявою щодо встановлення
обмеження відповідачів в праві виїзду -
всупереч вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України
не надає відомостей, необхідних для
виконання можливого забезпечення
позову.

Тому суд не може обмежити відповідачів
у праві пересування, вільного вибору
місця проживання, права вільно
залишати територію України, яке їм
гарантовано Конституцією України.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи надходить до висновку, що подана
позивачем заява про забезпечення
позову є необґрунтованою та не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст.ст.151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» про забезпечення позову -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова в
порядку і строки ст. 293 -295 ЦПК України.

Суддя

В.Я.
Мармаш