Справа № 2/257/345/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський районний суд м. Донецька у
Головуючого судді
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Київського
районного суду м. Донецька за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської
Районної в м. Донецьку ради про
визнання права власності спільної
сумісної власності подружжя на
нерухоме майно, про визнання власності
на нерухоме майно, про визнання права
забудовника щодо недобудованного
нежитлового приміщення
14.11.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулася до Київського районного
суду м.Донецька із позовом до Київської
районної в м.Донецьку ради про визнання
права власності спільної сумісної
власності подружжя на нерухоме майно,
про визнання власності на нерухоме
майно, про визнання права забудовника
щодо недобудованного нежитлового
В позові вказали, що 29 січня 2003р.
Представництвом фонду державного
майна України в м. Донецьку та
приватним підприємцем ОСОБА_4 було
укладено та нотаріально посвідчено
Договір купівлі - продажу вбудованого
нежитлового приміщення площею 58,3 м2,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Право власності зареєстровано у
Комунальному підприємстві «Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька»
запису 1056 у книзі 7чн.
25 березня 2003р. між Представництвом
Фонду державного майна України в м
Донецьку та приватним підприємцем
ОСОБА_4 було укладено та нотаріально
посвідчено Договір купівлі - продажу
вбудованого нежитлового приміщення
площею 57,9 м2., яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Право власності
зареєстровано у Комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька» 25.04.2003р. за
реєстраційним 295432 номер запису 1056 у
ОСОБА_4 мав намір об'єднати ці два
приміщення, здійснити їх реконструкцію
та влаштувати у новому приміщенні кафе
для подальшого здійснення
підприємницької діяльності. Для
здійснення цього наміру він у
встановленому Законом порядку
звернувся до відповідних органів та
отримав: дозвіл Донецької міської Ради
(рішення № 592 від 14.11.2004р.), позитивні
висновки всіх уповноважених органів,
розроблено та узгоджено проект
будівництва, проведено будівельну
експертизу та втримано дозволи № 06/350
від 17.07.2007р. та № 06/350 від 27.10.2006 на
виконання будівельних робіт в
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Донецька. В подальшому було укладено
відповідні договори на виконання
робіт, на здійснення контролю з
підрядними організаціями та розпочато
реконструкцію об'єкту. В процесі
виконання робіт було здійснено
об'єднання приміщень, підключено всі
комунікаційні та внутрішнє оздоблення
приміщення, що становить майже 90% від
загального робіт. Роботи не були
закінчені у зв'язку з погіршанням стану
здоров'я ОСОБА_4 та реєстрації права
власності новозбудованого приміщення
за ним не відбулось. 06.09.2013р.
працівниками комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька» було
здійснено обстеження об'єкту та
складено технічний паспорт на
приміщення, в якому зазначена
остаточна площа всієї забудови - 130,3 м2
та визначено загальну вартість
забудови (198186,00 грн.).
ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 помер.|Після
його смерті відкрилась спадщина на
його майно у тому числі на
реконструйоване нежитлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1. 19.04.2013 року
державним нотаріусом Шостої донецької
державної нотаріальної контори
Докуніною І.Г. було зареєстровано
спадкову справу та внесено запис до
Спадкового реєстру. Відповідно до ст. 22
Кодексу про шлюб та сім'ю (що діяв на
момент дії шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
та на моментом придбання нерухомого
майна), майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження майном.
Відповідно до роз'яснень п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12. 1995 року № 20 «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності», розглядаючи
позови, пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з того,
що відповідно до чинного законодавства
спільною сумісною власністю є майно,
нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16
Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України). Частка учасника
спільної сумісної власності
визначається при поділі майна, виділі
частки з спільного майна, зверненні
стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті
після нього спадщини.
Оскільки праця є основою створення і
примноження власності громадян, розмір
частки учасника спільної сумісної
власності визначається ступенем його
трудової участі, якщо інше не випливає
із законодавства України. Розмір
часток у спільній сумісній власності
подружжя визначається за нормами
Кодексу про шлюб та сім'ю. При
відсутності доказів про те, що участь
когось з учасників спільної сумісної
власності (крім сумісної власності
подружжя) у надбанні майна була більшою
або меншою - частки визначаються
Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Підставами набуття
права спільної сумісної власності
подружжя є юридично визначений факт
шлюбних відносин. Оскільки два
вищезазначених вбудованих нежитлових
приміщення, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, були придбані ОСОБА_4 в час
перебування у зареєстрованому шлюбі та
за рахунок спільних сімейних коштів то
презумується, що це майно є спільною
сумісною власністю подружжя. Отже є
законодавчі правові підстави визнання
за ОСОБА_1 права власності як на
половину двох вищезазначених
вбудованих нежитлових приміщень
(АДРЕСА_1) так І на 1/2 частину
реконструйованого з них вбудованого
нежитлового приміщення загальною
У ОСОБА_4 є три спадкоємці:
- ОСОБА_1 - дружина. Шлюб з ОСОБА_4
зареєстровано 13.09.1986р. відділом РАГС
Київського району м. Донецька актовий
запис № 820.
- ОСОБА_3 - донька від першого шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1. Фамілію з ОСОБА_3 на ОСОБА_3
змінено у зв'язку з укладенням шлюбу
29.06.1990р., про що відділом РАГС
Київського району м. Донецька зроблено
актовий запис № 560.
- ОСОБА_2 - донька від першого шлюбу
Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишив, то
спадкування здійснюється за законом.
Виходячи з вимог законодавства України
щодо порядку спадкування за загоном,
спадщина ОСОБА_4 у вигляді
реконструйованого вбудованого
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1. розподіляється
1/2 частки спадкового майна належить
дружині ОСОБА_1 - як об'єкт права
спільної сумісної власності подружжя.
1/6 частки спадкового майна - дружині
ОСОБА_1 - як об'єкт спадкування;
1/6 Частки спадкового майна - доньці
ОСОБА_2 - як об'єкт спадкування;
1/6 частки спадкового майна - доньці
ОСОБА_3 - як об'єкт спадкування.
Тобто разом: ОСОБА_1 - 2/3, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
- по 1/6 частини майна.
Спору між спадкоємцями відносно такого
розподілу спадщини немає. Статтею 1297 ЦК
встановлено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
У встановленому законом порядку, всі
спадкоємці прийняли спадщину та
звернулись до Шостої донецької
державної нотаріальної контори з метою
оформлення права власності
на спадщину, яка залишилась після
Зауважуючи на відсутність реєстрації
права власності на об'єкт
незавершеного візництва, нотаріус
відмовляється оформити спадщину, про
що ним винесено та видано письмову
постанову про відмову у вчиненні
На усному прийомі головний спеціаліст
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Ворошилівського районного
управління юстиції у м. Донецьку
Скляренко О.М. пояснив, що оскільки за
вимогами п.п. 9-10 Порядку передбачено
пред'явлення особисто Заявником
документу, що посвідчує його особу, то є
неможливим реєстрація будь-якого права
власності за померлою особою. При
врахуванні всіх обставин справи (зміна
реєстраційного органу та
реєстраційного законодавства
незавершене будівництво, смерть
спадкодавця, відмова нотаріуса)
вирішення питання можливе лише в
судовому порядку та прийняття судом
рішення про визнання за нами права
власності на це нерухоме майно і це і
буде документом, що підтверджує
перехід права власності на нерухоме
майно відповідно до вимог п.27 Постанови
КМ України від 22 червня 2011 року № 703
«Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та її
обтяжень і Порядку надання витягів з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно».

Відповідно до роз'яснень, наданих
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування»:

- пункт 8: Якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини;

- пункт 23: У разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Позивачі у судове засідання не
з*явились, про час розгляду справи були
повідомлені належним чином. До суду
надали заяву, в якій просили справу
розглянути за їх відсутністю, проти
винесення заочного рішення не
заперечували.

Представник відповідача про час
розгляду справи повідомлений належним
чином, але до суду не з*явився. Про
причину неявки суд не повідомив. А тому
суд вважає за можливе заочно
розглянути справу, проти чого позивачі
не заперечували.

Судом встановлено, що позов
обгрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. помер ОСОБА_4.|Після
його смерті відкрилась спадщина у
вигляді частки нежитлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1. Факт належності по
праву приватної власності ОСОБА_4
вказаного нежитлового приміщення
підтверджується договором
купівлі-продажу вбудованого
нежитлового приміщення площею 58,3 м2,
посвідченого 29.01.2003 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № д-39,
зареєстрованим в БТІ м. Донецька 12.02.2003
року в книзі: 7чн за № запису 1056 та
договором купівлі-продажу вбудованого
нежитлового приміщення площею 57,9 м2,
посвідченого 25.03.203 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № д-132,
зареєстрованим в БТІ м. Донецька 25.04.2003
року в книзі: 7чн за № запису: 1056 та
рішенням Виконавчого комітету
Донецької міської Ради від 17.11.2004 року
№592 про дозвіл приватному підприємцю
ОСОБА_4 переобладнання та
перепланування нежитлових приміщень,
які знаходяться в цокольному поверсі
житлового будинку АДРЕСА_1, згідно
якого загальна площа приміщень
складає 115,6 м2. Проаналізувавши вказані
правовстановлюючі документи, суд
дійшов висновку, що загальна площа двох
вказаних приміщень складає 58,3
м2+57,9м2=116,2м2, а інформація, що міститься
у Рішенні Виконавчого комітету
Донецької міської Ради від 17.11.2004 року
№592 про те, що загальна площа цих же
приміщень складає 115,6 м2-є помилковою.
Крім того, суд враховує те, що за життя
ОСОБА_4 не встиг здати до експлуатації
переобладнане ним належні йому вказані
нежилі приміщення. Згідно комплексному
експертному висновку від 17.06.2005 р. № 677
Донецької обласної служби державної
інвестиційної експертизи
«Доноблінвестекспертиза»,
переобладнання вказаних приміщень не
суперечить будівельним нормам.
Загальна площа після переобладнання
обох нежилих вказаних приміщень склала
130,3 м2, що суд бере до уваги, оскільки
збільшення площі відбулося на законних
підставах на земельній ділянці, яка
видана приватному підприємцю ОСОБА_4
згідно із договором оренди земельної
ділянки №4037 №Ю-5675/2003, № Ю-22840/2003
загальною площею 77,93 м2, укладений
ОСОБА_4 та Виконавчим комітетом
Донецької міської ради. Таким чином суд
дійшов висновку, збільшення площі
належних ОСОБА_4 приміщень відбулося
законним чином, а тому суд вважає, що за
життя ОСОБА_4 набув право власності на
нежитлове вбудоване приміщення площею
130, 3м2, розташоване у цокольному поверсі
будинку АДРЕСА_1 згідно зі ст.331 ЦК
України. ОСОБА_4 знаходився в
юридичному шлюбі з ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим на підставі актового запису,
вчиненому у Відділі ЗАГС Київського
району м. Донецька № 820 від 13.09.1986 року.
Згідно зі ст.22 КПШС України вказане
нежитлове вбудоване приміщення,
розташоване у АДРЕСА_1 є спільним
сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, де кожному з них належить по
1/2частки. Таким чином, згідно зі ст. 1220,
1221 ЦК України після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки
нежитлового вбудованого приміщення,
загальною площею 130,3 м2, розташованого у
АДРЕСА_1. На підставі ст.1222, 1258, 1261 ЦК
України спадкоємцями першої черги на
спадщину в рівних частках є: переживша
дружина-ОСОБА_1, та рідні доньки
померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Частка
кожного спадкоємця складає 1/2 :3=1/6
частки. Загальна частка ОСОБА_1 з
урахуванням належної їй по праву
власності частки складає : 1/2 +1/6=2/3
частки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 набули право власності на
нежитлове вбудоване приміщення,
загальною площею 130,3 м2, розташоване у
цокольному приміщенні АДРЕСА_1 в
частках: ОСОБА_1-2/3 частки; ОСОБА_2-1/6
частки; ОСОБА_3-1/6 частки по праву
успадкування за законом вказаної
спадщини, яку вони прийняли шляхом
звернення до Шостої донецької
державної нотаріальної контори, що
підтверджується постановою нотаріуса
про відмову у вчинені нотаріальної дії
внаслідок розбіжностей у розмірі площі
спадкового приміщення. Тому позивачі
вимушені були звернутися до суду.

Керуючись ст. 22 КПШС України,
ст.ст.10,11,60,212,213,214,215,234 ЦПК України, ст. 16
Закону "Про власність", ст.ст.
331,1220-1222,1258,1261,1297 суд

В И Р І Ш И В

Визнати за ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1, право
власності на 2/3 частки вбудованого
нежитлового приміщення загальною
площею 130,3 м2., яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 право
власності на 1/6 частку вбудованого
нежитлового приміщення загальною
площею 130,3м2, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року;

Визнати за ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 право
власності на 1/6 частку вбудованого
нежитлового приміщення загальною
площею 130,3м2, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

СУДДЯ
Л.М.ПАВЛЕНКО