БАЛАКЛАВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 762/4330/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

13 січня 2014 року суддя Балаклавського
районного суду м. Севастополя Гапонов
Д.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
вжиття заходів забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ сумісного майна
подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд
визнати за нею право власності на
автомобіль марки «ДАФ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
напівпричіп, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, стягнути з відповідача на
її користь суму у розмірі ?? вартості
автомобіля марки «Brilliace», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, з
викладених у позові підстав.

В порядку забезпечення заявлених
позовних вимог, позивач надала до суду
клопотання про накладення арешту на
наступні транспортні засоби:

- автомобіль марки «Brilliace»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3;

- автомобіль марки «ДАФ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_4;

- автомобіль марки «ДАФ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- напівпричіп, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2;

- напівпричіп, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5;

які належать відповідачу ОСОБА_2,
оскільки вказане майно, є сумісною
власністю сторін, неприйняття мір по
забезпеченню позову приведе до
неможливості виконати рішення суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову необхідно
відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 Цивільного
процесуального кодексу України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», суд при розгляді
клопотання про забезпечення позову
також винен враховувати докази надані
позивачем на підтвердження своїх
позовних вимог, пересвідчитися
зокрема, в тому, що між сторонами дійсно
віник спір, та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Враховуючі відсутність відомостей, що
документально підтверджують придбання
сторонами спірного майна, та його
належність на праві власності ОСОБА_2,
а також відсутність відомостей, які
документально підтверджують, що
відповідач, якому зазначене спірне
майно, за твердженням позивача,
належить на праві власності, має намір
ним розпорядитися, та існує реальна
загроза утруднення чи невиконання
рішення суду, суд знаходить вимоги
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття
заходів забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ сумісного майна
подружжя, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Севастополя через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк апеляційної скарги.

Суддя
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Балаклавського районного

суду міста Севастополя Д.Ю.Гапонов