Номер провадження: 22-ц/785/4739/15
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кварталова А.М., Заїкін А.П.

При секретарі - Давидов Д.Б.

Розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Суворовської райдержадміністрації Одеської міської ради,3-я особа Споживчий кооператив «Надія»

-про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Споживчий кооператив «Надія» про визнання права користування житловою кімнатою АДРЕСА_1 площею 18, 3 кв.м та зобов'язати Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради укласти безстроковий довір найму жилого приміщення у гуртожитку на кімнату АДРЕСА_1 на умовах передбачених типовим договором найму жилого приміщення Вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру вона в 1983 році вселилась в кімнату АДРЕСА_2 та постійно в ній проживає. Будинок мав статус гуртожитку та в 2013 році кімната 145 змінена на кімнату 122 в порядку інвентаризації. Зазначений гуртожиток належав до відомчого жилого фонду, та знаходився на балансі ПАТ «РЕОМ».В спірному будинку вона прописана. Сплачує постійно комунальні платежі.

В 2011 році зазначений будинок перейшов із державної до комунальної власності в особі Одеської міської ради з подальшою передачею на утримання до СК «Надія». Рішенням виконкому Одеської міської ради 13.12.2012 року затверджено акт прийому - передач.

На виконання цього рішення КП «ЖКС «Північний» передав а споживчий кооператив «Надія» прийняв на утримання буд. АДРЕСА_1, що підтверджується актом прийому - передачі від 01.04.2013 року.

Рішенням виконкому Одеської міської ради №3517- від 18.06.2013 року гуртожитку надано статус сімейний та надано дозвіл на приватизацію жилих приміщень.

Посилаючись на відсутність реєстрації в кімнаті 122, котру вона займає з 1983 року та постійно сплачує всі комунальні послуги просила суд задовольнити позовні вимоги для подальшої реалізації своїх прав щодо приватизації спірної кімнати.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2015 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини , що і в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з того, що Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради приймає рішення про видачу ордерів на житлові приміщення в гуртожитку, який перебуває на її балансі та видає розпорядження про укладення договору найму житлових приміщень в гуртожитку на підставі рішення постійно діючої комісії, а тому на думку суду звернення до суду з зазначеним позовом є передчасним.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено сторонами не заперечується, що позовом ОСОБА_5 в спірному гуртожитку проживає з 04.08.1983 року, в якому вона була прописана відповідно до запису в паспорті( а.с. 5)

Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації надає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до списку зареєстрованих мешканців в гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 займає кімнату площею 18,3 кв.м. під № 122, котра була змінена з кімнати № 144( а.с.20-21)

Рішенням Одеської міської ради від 22.11.2011 року надано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси зазначеного гуртожитку( а.с.9).

Рішенням Одеської міської ради затверджений акт приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж.( а.с.10-13)

Конституцією України ст.47 закріплюється, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Однією з підстав виникнення у позивачки суб'єктивного права на житло, тобто набуття права користування кімнатою 122, є вселення в неї( раніше № 145) в установленому законом порядку, як наймач спірного помешкання.

Конституційний суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 14 листопада 2001 року №1- 31/2001 №15-рп/2001 (справа щодо прописки) констатував: „Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 року (частина перша статті 13), міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 12), протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року (стаття 2) та іншими міжнародно-правовими актами.

Вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як інші права і свободи людини, є невідчужуваними та непорушним (стаття 21 Конституції України)"

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст.18 закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачені повноваження органів місцевого самоврядування щодо приватизації житла у гуртожитках, котрі здійснюють володіння, використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (майнових комплексів) (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя), організовують їх належне обслуговування та ремонт, упорядкування, а також забезпечують утримання та облаштування прибудинкових територій.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що позивачка набула право користування кімнатою АДРЕСА_1, оскільки вселилась в 1983 році у відповідності до Порядку надання житлової площі в гуртожитку на підставі спеціального ордеру.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" позивачка має право на приватизацію спірного помешкання, однак в зв'язку з відсутністю договору найма, реєстрації в спірній кімнаті позбавлена права на безоплатну приватизацію займаного житла за відсутності на неї відповідних документів.

Однією з функцій органів місцевого самоврядування, є виконання зобов'язань власника комунального житла відповідно до котрої укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад( п.18 розділ 3 Закон України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Виходячи з того, що відповідач не виконує своїх повноважень щодо укладання з позивачкою договору найму на зайняте нею житло порушене право підлягає захисту в судовому порядку.

Зважаючи на те, що районний суд прийшов до помилкового висновку, що заявлені вимоги не підпадають під судовий захист, що свідчить про порушення судом норм ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права які регулюють спірні правовідносини, судова колегія з підстав ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення районного суду скасовує з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Суворовської райдержадміністрації Одеської міської ради,3-я особа Споживчий кооператив «Надія» про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1 площею 18,3 кв.м.

Зобов'язати Суворовську райдержадміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_5 договір найму житлового приміщення у гуртожитку на кімнату АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М. Кварталова

А.П.Заїкін