Справа №487/6787/14-ц 15.10.2014 15.10.2014 15.10.2014
Провадження №22-ц/784/2843/14
Провадження №22-ц/784/2843/14
Головуючий суду першої інстанції -
Доповідач суду апеляційної інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва

від 16 вересня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та товариства з
обмеженою відповідальністю
"Миколаївдомсервіс" про визначення
порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, який
обґрунтував наступним.

Сторонам на праві приватної власності
належить по 1/7 частці квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 зазначав, що між співвласниками
квартири виникають суперечки щодо
порядку користування нею.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив визначити порядок
користування вказаною квартирою,
виділивши йому у користування кімнату
за №3 площею 16,7 кв.м. та балкон за №13
площею 1,0 кв.м., а коридори №1 та №9,
кухню, ванну кімнату, вбиральню, лоджію
та балкон №12 залишити в загальному
користуванні. Крім того він просив
зобов'язати ТОВ
"Миколаївдомсервіс" укласти з
співвласниками окремі договори найму.

Рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 16 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
представник позивача ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просила рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
кімната, яку позивач просить виділити
йому у користування, не відповідає
частці квартири, яка знаходиться у його
власності, а тому її виділення саме
позивачу буде порушувати права інших
співвласників.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 19 червня
2001 року належить 1/7 частка квартири
АДРЕСА_2 (а.с.5).

Іншими співвласниками квартири, кожен
з яких має у власності 1/7
частку квартири, крім ОСОБА_6, якому
належить 2/7 частки з урахуванням частки
померлої ОСОБА_5, є ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, ОСОБА_9 (а.с.5-9).

Вказана квартира складається з п'яти
кімнат житловою площею 51,3 кв.м.
(13,0 кв.м, 16,7 кв.м, 8,4 кв.м, 11,3 кв.м, 11,9 кв.м),
коридору площею 11,1 кв.м, коридору
площею 2,6 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м.,
ванної площею 2,7 кв.м., вбиральні площею
1,5 кв.м., лоджії площею 2,8 кв.м.,
балкону площею 0,9 кв.м. та балкону
площею 1,0 кв.м. Загальна площа квартири
становить 93,6 кв.м. (а.с.7).

Отже, частка позивача у даній квартирі
становить 8,8 кв.м. житлової площі, тоді
як він наполягав на наданні йому у
володіння та користування саме кімнати
житловою площею 16,7 кв.м., не
погоджуючись на жодну іншу кімнату, яка
має меншу житлову площу.

Встановивши зазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову у пред'явленому
варіанті, оскільки надання позивачу у
володіння та користування кімнати
житловою площею 16,7 кв.м. значно
обмежить права інших співвласників на
користування квартирою.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду, оскільки воно є законним
та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність рішення суду першої
інстанції, оскільки ним не вирішено
спір між сторонами, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
розглянув справу в межах заявлених
позовних вимог, як того вимагає
цивільно-процесуальне законодавство.
Позивач на жодний інший варіант
визначення порядку користування
квартирою, ніж запропонований ним, не
погоджувався.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 16 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді