Провадження №2/485/805/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській
С.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, про стягнення заборгованості
по аліментам та пені за прострочення
уплати аліментів,

Встановив:

07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
- Заводський відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції, про
стягнення заборгованості по аліментам
у сумі 29050грн.06коп. та пені від суми
несплачених аліментів за
представленим розрахунком на 147391грн. У
обґрунтування вимог посилалася на
ухилення відповідача від сплати
аліментів на її користь на утримання
двох неповнолітніх дітей за рішенням
суду.

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала. Суду
пояснила, що з відповідачем мають двох
малолітніх дітей, 2006 та 2009 років
народження. На її користь на їх
утримання у 2011 році за рішенням суду
було стягнуто аліменти у розмірі 1/3
частки заробітку батька. Виконавчий
лист позивачка передала на виконання
до Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції у червні
2013 року, бо попередньо, за домовленістю,
відповідач провадив платежі
самостійно. ОСОБА_1 погодила розрахунок
заборгованості від відділу державної
виконавчої служби, датований 23 жовтня
2014 року, на суму 11720грн.60коп.

Відповідач позов визнав частково.
Просив про зменшення до стягнення
розміру заборгованості до 1000грн. та
пені до 500грн., вказавши, що за відкриття
виконавчого провадження у липні 2013
року повідомив державного виконавця
про місце роботи та надавав грошове
утримання дітям по мірі можливості з
заробітної платні в ОФПОП Заводського
району "Народна дружина". Просив
врахувати його матеріальний та
сімейний стан, оскільки отримує
зарплатню у 600грн., повторно одружився і
приймає участь у утриманні двох дітей
дружини, умислу на ухилення від сплати
аліментів не мав, додатково опікується
своїми дітьми і двічі з донькою був у
лікарні.

Представник третьої особи до суду не
з"явився. В порядку ст.158 ЦПК України,
письмовою заявою просив про розгляд
справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у матеріалах справи,
встановив наступні факти і відповідні
їм правовідносини.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
жовтня 2011 року, на задоволення позовних
вимог позивачки з ОСОБА_2 (зміна
прізвища на підставі реєстрації шлюбу
з ОСОБА_3, а.с.79) стягнуто аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини
заробітку (доходу), але не менше одного
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, починаючи з 08 вересня 2011 року
і до їх повноліття (а.с.8).

Виконавче провадження на підставі
виконавчого листа, виданого за
наведеним рішенням 22 лютого 2012 року,
відкрито за заявою стягувачки,
датованою 19 червня 2013 року, постановою
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 27 червня 2013 року (а.с.52-53).

Між сторонами по справі мають місце
сімейні правовідносини щодо обов"язку
батьків утримувати дітей до досягнення
ними повноліття.

Позивачка, на обґрунтування своїх
вимог, представила суду розрахунок
державного виконавця, датований 01
вересня 2014 року, із зазначенням
заборгованості у 29050грн.02коп.,
обчисленої виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості та періодичних платежів до
червня 2013 року (а.с.10).

Як слідує з розрахунку відділу
виконавчої служби від 23 жовтня 2014 року,
нарахування проведено з 08 вересня 2011
року, розмір платежу визначений у 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку, з урахуванням
заробітної плати боржника, сплачених
коштів на загальну суму 11650грн.,
заборгованість станом на 01 жовтня 2014
року рівна 11720грн.60коп. (а.с.30).

Відповідно до ст.195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу) який
він одержує. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості і не працює на час
визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості. Розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Сторони погодили останній
розрахунок, оскільки на час проведення
стягнення платник був
працевлаштований та надав дані про
розмір помісячного заробітку, а також
квитанції на проведення платежів після
звернення виконавчого листа до
виконання.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження, 19 липня 2013 року ОСОБА_2 на
проведення стягнення з заробітної
плати, письмово повідомив державного
виконавця про місце роботи (а.с.40).
Виконавчий лист за місцем роботи
платника не направлявся. Відповідач у
справі провадив виплати грошовими
переказами та надав на підтвердження
квитанції (а.с.60-67).

Відповідно до ст.74 Закону України
«Про виконавче провадження» №606-ХІУ
від 21.04.1999 року з наступними змінами,
встановлений обов"язок державного
виконавця здійснювати систематичний
контроль за правильним і своєчасним
відрахуванням та надходженням
відрахованих сум аліментів стягувачам,
тобто державний виконавець самостійно
розраховує суму заборгованості по
незавершеному виконавчому
провадженню.

З цієї підстави, суд рахує вимогу про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів по незавершеному
виконавчому провадженню не
підлягаючою задоволенню та зазначає,
що чинними нормами СК України не
передбачено зменшення розміру
визначеної заборгованості по сплаті
аліментів.

При цьому, відповідальність за
прострочення сплати аліментів
визначена ст.196 СК України. Так, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов"язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ст.8 СК України, у
встановлених випадках до сімейних
правовідносин застосовуються норми ЦК
України. Виходячи зі змісту ст.614 ЦК
України особа, яка порушила
зобов"язання, є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов"язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов"язання (презумпція винуватості).

Відповідач, не оспорюючи наявність
та розмір заборгованості по аліментним
платежам, не довів своєї невинуватості
у її виникненні. Наведені ним обставини
щодо його матеріального та сімейного
стану можуть слугувати лише підставою
для зменшення розміру неустойки за
прострочення сплати аліментів.

Відповідно до роз"яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.22 постанови від 15 травня 2006р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов"язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів. Пеня нараховується
на всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не провадилось
стягнення.

За правовою позицією, викладеною у
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 11
вересня 2013 року, оскільки зобов'язання
зі сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, то при розгляді спорів про
стягнення, на підставі ч.1 ст.196 СК
України, пені від суми несплачених
аліментів, суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму.

Враховуючи, що позивачка звернула
виконавчий лист про стягнення
аліментів до виконання і виконавче
провадження було заведено у червні 2013
року, суд вважає правильним проведення
розрахунку пені за період з липня 2013
року до дня винесення рішення - 27 жовтня
2014 року.

Суд не зважає на відсутність у
матеріалах виконавчого провадження
повідомлення належним чином
держвиконавцем відповідача про суму
заборгованості та про строк її
погашення, оскільки, він приймав участь
у розгляді справи за позовними
вимогами про стягнення аліментів, йому
було відомо про розмір стягнення та
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом. В силу ст.14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов`язкові, у тому
числі для громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом. Право
одержувача аліментів на стягнення
неустойки, передбачене ст.196 СК України,
не пов"язується з дотриманням
держвиконавцем норм Закону України
«Про виконавче провадження» стосовно
повідомлення належним чином
держвиконавцем відповідача про суму
заборгованості та про строк її
погашення.

Загальну суму пені суд визначає за
розрахунком:

період - розмір несплачених аліментів -
розмір пені - період нарахування - сума

2013 рік

липень 254,60грн. (1%)2,55грн. х 467дн. =
1190,85грн.

серпень 654,60грн. 6,55грн. х 437дн. =
2862,35грн.

вересень 654,60грн. 6,55грн. х 30дн.
= 196,50грн.

563,20грн. 5,63грн. х 30дн.
= 168,90грн.

458,60грн 4,59грн. х 297дн. =
1363,23грн.

жовтень 04,60грн. 0,46грн. х 30дн.
= 13,80грн.

листопад - переплата 95грн.40коп.

грудень - переплата 104,60грн.

2014 рік

січень 695,40грн. 6,95грн. х 267дн. =
1855,65грн.

лютий 195,40грн. 1,95грн. х 237дн. =
462,15грн

березень 195,40грн. 1,95грн. х 207дн. =
403,65грн

квітень 695,40грн. 6,95грн. х 199дн. =
1230,15грн.

травень 95,40грн. 0,95грн. х 147дн. =
139,65грн.

червень 695,40грн. 6,95грн. х 117дн. =
813,15грн.

липень 213,70грн. 2,14грн. х 87дн. =
186,18грн.

серпень 713,70грн. 7,14грн. х 57дн. =
406,98грн.

вересень 113,70грн. 1,14грн. х 27дн. =
30,78грн.,

усього 11323грн.97коп.

В силу ч.2 ст.196 СК України розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

На підтвердження такого, суд приймає
довідку про розмір заробітку в ОФПОП
Заводського району "Народна дружина"
(а.с.68), який складає п"ятдесят відсотків
від розміру мінімальної заробітної
плати, свідоцтво про одруження
відповідача повторно і склад його
сім"ї, у якій проживають двоє дітей
дружини (а.с.78-81) Суд не приймає
належними та допустимими доказами
представлені договори про надання
послуг по працевлаштуванню, оскільки
вони датовані 2011 та 2012 роками, а також
довідку та виписки з історії хвороби
(а.с.75-77) про перебування відповідача з
донькою Марією на стаціонарному
лікуванні шість днів у 2012 році та три
дні у 2014 році, оскільки батько крім
сплати аліментів повинен приймати
участь у житті дитини, опікуючись її
здоров"ям. Про несення при цьому
матеріальних витрат, суду доказів не
надано.

З урахуванням викладеного, суд
ухвалює про зменшення розміру пені до
6000грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
постановляє про стягнення з
відповідача на користь позивачки
розміру судового збору, сплаченого при
подачі заяви (а.с.1).

Керуючись ст.ст.3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Заводський відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
стягнення пені за прострочення уплати
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню за прострочення уплати аліментів
у розмірі 6000грн.

У іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати 243грн.60коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана сторонами на ім"я
апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд Миколаївської області протягом
десяти днів після отримання копії
судового рішення.

Суддя