У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А. Нагорняка В.А.
Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
заступника прокурора Львівської
області в інтересах держави в особі
Брюховецької селищної ради до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: Львівська
регіональна філія державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», управління
Держкомзему у м. Львові, приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
про визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку та визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки,

за касаційною скаргою заступника
прокурора Львівської області на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 9 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 17 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року заступник прокурора
Львівської області звернувся до суду
із зазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що 26 жовтня 2005 року на ім'я ОСОБА_4
видано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться
на АДРЕСА_1. У державному акті
зазначено, що він виданий на підставі
рішення Брюховецької селищної ради від
29 вересня 2005 року, яке селищною радою не
приймалося. Цю земельну ділянку, не
маючи правових підстав, вона продала
ОСОБА_5

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив
поновити строк позовної давності,
визнати недійсними та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 26 жовтня 2005 року
на ім'я ОСОБА_4, визнати недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 1 листопада
2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 9 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 17 квітня 2014
року, в задоволенні позову заступника
прокурора Львівської області
відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Львівської області просить
суд касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст.
60,ч.2 ст. 59 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Судами встановлено і не заперечується
в касаційній скарзі, що 26 жовтня 2005 року
на підставі рішення №514 Брюховецької
селищної ради від 29 вересня 2005 року
ОСОБА_4 видано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться
на АДРЕСА_1.

Із справи також вбачається, що
підставою для відмови у позові є не
доведення прокурором та Брюховецькою
селищною радою факту підроблення
рішення №514 від 29 вересня 2005 року. При
цьому суди правильно виходили із того,
що належним і допустимим доказом
підроблення зазначеного правового
акту є подання суду його оригіналу для
порівняння його із документами, які
стали підставою для передачі спірної
земельної ділянки у власність
позивачки.

Судами встановлено, що на підставі
постанови про проведення виїмки
слідчого прокуратури Шевченківського
району м. Львова від 9 листопада 2007 року
у кримінальній справі №183-0220 оригінал
рішення №514 Брюховецької селищної ради
від 29 вересня 2005 року і протокол №48 від
29 вересня 2005 року вилучені з
Брюховецької селищної ради у грудні 2007
року (а.с.50,51 т.1).

Оскільки у справі позивачем подано
лише не посвідчені копії зазначеного
рішення, то суди обґрунтовано
задовольнили клопотання відповідача
про витребування доказів (а.с.20 т.1) і
витребували у прокурора оригінал
рішення, вилученого на підстави
постанови про виїмку, для порівняння з
документами, які стали підставою для
передачу у власність відповідачки
спірної земельної ділянки.

Так як прокурор не надав суду оригінал
рішення №514 Брюховецької селищної ради
від 29 вересня 2005 року для підтвердження
обставин про його підроблення чи
доказів про його втрату прокуратурою
після виїмки, то суду прийшли до
правильного висновку про
недоведеність позовних вимог і
обґрунтовано відмовили у позові. При
цьому суди підставно відхилили як
недопустимі докази факту підроблення
документу, подані прокурором письмові
пояснення слідчого прокуратури
Львівської області Михайлюка Р.В., в
яких замовчується факт виїмки
оригіналу рішення №514 Брюховецької
селищної ради від 29 вересня 2005 року,
покази свідків та довідку Брюховецької
селищної ради, в якій не міститься
інформації щодо предмета доказування.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують і
ґрунтуються посиланнями на докази, які
правильно відхилені судами, як
недопустимі.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Львівської області відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 9 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 17 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Макарчук М.А. Нагорняк В.А.
Писана Т.О.