Справа № 0909/6491/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді
Беркещук Б.Б.,

секретаря
Матушевської Г.Д.,

представника позивача
ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.Коломия
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, котрого підтримав у
судовому засіданні його представник
ОСОБА_1, мотивуючи тим, що позивач
ОСОБА_3 20 вересня 2010 року позичив
ОСОБА_4 2 024 000 (два мільйони двадцять
чотири тисячі) грн., котрих відповідач
отримав, що підтверджується розпискою,
написаною власноручно відповідачем
ОСОБА_4

Згідно зазначеної вище розписки
відповідач ОСОБА_4 зобов'язався
повернути вищевказані кошти до 20
жовтня 2010 року.

Однак до вказаного в договорі часу, і
на даний час зобов'язання щодо
повернення вказаної суми позики
відповідач не виконав і гроші не
повернув.

Позивач ОСОБА_3 26 березня 2013 року подав
до суду заяву про зменшення позовних
вимог, в котрій зазначено, що згідно
договору купівлі-продажу від 28 січня
2011 року відповідачем ОСОБА_4, інтереси
якого на підставі довіреності
представляв ОСОБА_3, продано
транспортний цех загальною площею 653,6
кв.м. вартістю 199 348 грн., а згідно
договору купівлі-продажу від 15 лютого
2011 року ОСОБА_5 , інтереси якого на
підставі довіреності представляв
ОСОБА_3, продав три земельні ділянки
вартістю 78 480 грн., аналогічно ОСОБА_5,
інтереси якого на підставі довіреності
представляв ОСОБА_3, продано об'єкт
незавершеного будівництва вартістю 187
680 грн.

Враховуючи вищенаведене позивачем
ОСОБА_3 зменшено суму заборгованості
відповідача ОСОБА_4, а саме 1 558 492 грн.
основного боргу ( 2 024 000 грн. - 465 508 грн.).

Крім того, просить стягнути три
проценти річних - 101 626 ,79 грн. та судові
витрати

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідач та його представник
ОСОБА_6 повторно в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Вислухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали
справи , суд приходить до наступних
висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики), або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми, або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику ( грошові кошти) у такій же самій
кількості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За своєю суттю розписка про
отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та
другої статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

Позичальник має право оспорювати
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж
установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК).
При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК, при
укладенні договору позики в письмовій
формі (крім випадків укладення його під
впливом обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини)
безгрошовість такого договору не може
ґрунтуватись на поясненнях свідків, а
може бути підтверджена лише належними
і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59
ЦПК).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Встановлено, що відповідно до
письмової розписки (а.с.3) відповідач
ОСОБА_4 позичив у позивача ОСОБА_3 2024 000
(два мільйони двадцять чотири тисячі )
грн., в рахунок забезпечення позики
залишив договір купівлі-продажу
житлового будинку , три акта на землю,
документація на незавершене
будівництво за адресою АДРЕСА_1
оформлені на ОСОБА_5, договір
купівлі-продажу транспортного цеху
оформлений на нього особисто за
адресою АДРЕСА_2 Зазначено, що позика
взята ним на один місяць до 20 жовтня 2010
року.

У вказаний строк відповідач на
порушення своїх договірних зобов'язань
позику не повернув.

Письмових доказів, які б свідчили про
безгрошовість укладеного сторонами
позики відповідачем та його
представником суду не подано. Крім
того відсутні докази, що розписка була
написана відповідачем під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості або під впливом тяжкої
обставини (ст. ст. 230 - 233 ЦК), унаслідок
чого допускаються в якості доказів
пояснення свідків і правочин
визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем 21 січня 2013 року подано
заяву про визнання мирової угоди, котра
не підписана позивачем, а також 30 січня
2013 року подано заяву про зобовязання
до вчинення дій щодо визнання мирової
угоди (а.с.31-32, 37-38), що свідчить про
визнання відповідачем існування та
неповернення боргу в строк, визначений
в письмовій розписці- до 20 жовтня 2010
року..

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають до
задоволення.

Беручи до уваги заяву позивача
ОСОБА_3 про зменшення позовних вимог,
суд вважає, що суму основного боргу -1 558
492 грн. ( 2 024 000 грн. - 465 508 грн.) слід
стягнути з відповідача на користь
позивача.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом

За таких обставин, суд вважає, що
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача 3 % річних в сумі 101 626 ,79 грн.
підлягає до задоволення, оскільки
інший розмір процентів не встановлений
договором.

На підставі наведеного та ст.ст.
526,610,625,1046-1051 ЦК України, керуючись
ст.ст.88,209,213,214, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, жителя АДРЕСА_4 заборгованість
на виконання грошового зобов язання по
договору позики від 20 вересня 2010 року в
сумі 1 660 118 ( один мільйон шістсот
шістдесят тисяч сто вісімнадцять) грн.
70 коп. , з яких: 1 558 492 ( один мільйон
п'ятсот п'ятдесят вісім тисяч чотириста
дев'яносто дві) грн. - основного боргу
та 101 626 ( сто одна тисяча шістсот
двадцять шість) грн. 79 коп. - трьох
процентів річних.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір в розмірі 3 219 (
три тисячі двісті дев'ятнадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або отримання його копії.

Суддя: Беркещук Б. Б.