Справа № 236/82/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шавиріної Л.П.

при секретарі - Киркач Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Красний Лиман у
відсутності сторін цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Ямпільської селищної
ради м. Красний Лиман Донецької області
про визнання права власності на жилий
будинок, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
визнання права власності на жилий
будинок з господарськими спорудами.

В судове засідання позивач не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був попереджений належним
чином, позов підтримав повністю, просив
його задовольнити, справу розглянути у
його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був попереджений
належним чином, просив справу
розглянути у його відсутності.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позовні вимоги позивача обґрунтовані
та підлягають задоволенню на підставі
наступного.

Судом встановлено, що 02.03.2007 року
між відчужувачем ОСОБА_2 та набувачем
ОСОБА_1(позивачем по справі) державним
нотаріусом Краснолиманської державної
нотаріальної контори по реєстру №979
посвідчено договір довічного
утримання, відповідно до якого
відчужував передав, а набувач отримав у
власність житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_1 який
зареєстрований в КП «БТІ» м. Слов»янськ
27.03.2007 року(а.с.9-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і до
теперішнього часу жодна особа не
звернулася до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після
її смерті. Тобто спадкоємці на спірне
майно відсутні (а.с.37).

Однак зареєструвати своє право на
спірний жилий будинок позивач
позбавлений можливості бо при
реєстрації вказаних прав було
встановлено, що при посвідчення
договора довічного утримання між
ОСОБА_2 та позивачем в результаті
технічної помилки, було неправильно
вказано адресу предмету договору -
замість «АДРЕСА_1» було вказано
«АДРЕСА_1».

З метою виправлення допущеної описки
позивач звернувся до державного
нотаріуса Краснолиманської державної
нотаріальної контори, але постановою
нотаріуса від 20.11.2013 року у задоволенні
заяви було відмовлено(а.с.28) у зв»язку з
тим, що відповідно до глави 7 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012
року № 296/5 «договір сторін про зміну
нотаріального посвідчення договору
здійснюється шляхом складання
окремого договору, підписується
сторонами договору та посвідчується
нотаріусом». Однак укласти такий
договір в теперішній час неможливо з
тих причин, що сторона договору - ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Дійсно на підставі ч.4 ст.25 ЦК
України цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті.

Між тим, надані позивачем докази
свідчать про те, що спірний жилий
будинок фактично знаходиться по
АДРЕСА_1 довідка Ямпільської селищної
ради м. Красний Лиман Донецької
області, а при посвідчені договору
довічного утримання від 02.03.2007 року
була допущена помилка:

1) копією договору купівлі продажу
відчужувачем спірного жилого будинку,
посвідченого виконавчим комітетом
Ямпільської селищної ради 27.03.1970 року
по реєстру № 98, на підставі якого 02.03.2007
року було посвідчено договір довічного
утримання між позивачем та ОСОБА_2, який
свідчить про те, що спірний жилий
будинок розташований по
АДРЕСА_1(а.с.25-26);

2) довідкою Ямпільської селищної
ради м. Красний Лиман № 1729 від 15.11.2013
року підтверджено, що в смт. Ямпіль
дійсно існують як АДРЕСА_1, так і
АДРЕСА_1. Але спірний жилий будинок
розташований по АДРЕСА_1(а.с.23);

3) копією технічного паспорта на
спірний житловий будинок, який
виготовлено КП «БТІ» 07.12.2006 року ще за
життя відчужувача і до посвідчення
договору довічного утримання, який
свідчить про те, що за реєстраційними
та технічними документами станом на
грудень місяць 2006 року спірний жилий
будинок був зареєстровани, та фактично
знаходився по АДРЕСА_1(а.с.19-22);

4) довідкою КП «БТІ» м. Слов»янськ
№ 461-2/0.84/кл від 18.11.2013 року, яка свідчить
про те, що спірний жилий будинок
згідно матеріалів реєстрової книги 6 за
№ 840 дійсно розташований по АДРЕСА_1 і
на момент посвідчення договору
довічного утримання належав на праві
власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності від 27.11.1952 року, та
договору купівлі-продажу від 27.03.1970
року. Але при виготовленні 15.02.2007 року
витягу № 13580810, на підставі якого
державним нотаріусом Краснолиманської
державної нотаріальної контори 02.03.2007
року було посвідчено між ОСОБА_2 та
позивачем договір довічного утримання,
співробітниками КП «БТІ» м. Слав»янськ
було допущено описку в написанні
адреси розташування спірного будинку -
замість «АДРЕСА_1» було вказано
«АДРЕСА_1»(а.с.24).

Крім того, сам зміст договору
довічного утримання від 02.03.2007 року
свідчить про помилку, допущену при його
складенні, в частині зазначення адреси
розташування відчужуваного майна, про
що свідчить адреса проживання
відчужувача на момент його посвідчення
- АДРЕСА_1, та перелік
правовстановлюючих документів, на
підставі яких належав спірний жилий
будинок ОСОБА_2, на момент укладення
договору довічного утримання, та
підтверджує волю відчужувача передати
позивачу у власність саме жилий
будинок з господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_1.(а.с.11-12).

Тобто судом встановлено, що
позивач в результаті помилки,
допущеної в момент посвідчення
договору довічного утримання,
позбавлений можливості у позасудовому
порядку зареєструвати право власності
на належне йому нерухоме майно, у
зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК
України він має право звернутися до
суду з позовом про визнання за ним
такого права.

Між тим Конституція України в статті 41
гарантує кожному право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону, або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором
довічного утримання(догляду) одна
торона(відчужував) передає другій
стороні (набувачеві) у власність жилий
будинок, квартиру або їх частину,
взамін чого набувач зобов»язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та(або) доглядом довічно. Такий договір
на підставі ст. 745 ЦК України
укладається в письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Тобто, договір довічного
утримання,посвідчений 02.03.2007 року між
позивачем та ОСОБА_2 повністю
відповідає виогам законодавства, як і
підстави набуття позивачем права
власності на предмет договору.

А той факт, що спірний житловий
будинок належав ОСОБА_2 і розташований
по АДРЕСА_1, підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Тому суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають
задоволенню бо право власності саме на
спірний, а не на інший житловий будинок
перейшло до позивача відповідно до
закону.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст.25,328,392,744-745 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Краснолиманський міський суд в
10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя