У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

Коротуна В.М.,
Парінової І.К.,

представника ПАТ «Мегабанк» Кульбіди
А.Б.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання
кредитних договорів, стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 24
травня 2011 року, додаткове рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 25 червня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 08 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про розірвання кредитних
договорів, стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки,
посилаючись на те, що 27 квітня 2006 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Мегабанк», який змінив своє
найменування на ПАТ «Мегабанк», та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір №
110в/2006, за умовами якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 28 900
доларів США з кінцевим строком
погашення до 26 квітня 2021 року, а
позичальник зобов'язалася у визначений
у договорі строк повернути кошти та
сплатити 12,5 % річних за користування
ними відповідно до погодженого
графіку.

27 квітня 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
111в/2006, за умовами якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 28 900
доларів США з кінцевим строком
погашення до 26 квітня 2021 року, а
позичальник зобов'язався у визначений
у договорі строк повернути кошти та
сплатити 12,5 % річних за користування
ними відповідно до погодженого
графіку.

На забезпечення виконання умов
договору між банком, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 27 квітня 2006 року укладені
договори поруки, за умовами яких
поручителі ‒? ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ‒?
зобов'язалися перед банком відповідати
за виконання боргових зобов'язань один
одного.

27 квітня 2006 року між банком і
позичальниками укладено іпотечний
договір № 110в2006-з, предметом якого є
належна іпотекодавцям на праві
спільної часткової власності
трикімнатна квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки зобов'язання відповідачами не
виконуються, позивач просив розірвати
кредитні договори, укладені 27 квітня 2006
року за № № 110в/2006 та № 110в/2006 між банком
та відповідачами. Стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Мегабанк» заборгованість за
кредитним договором від 27 квітня 2006
року № 110в/2006 року в
сумі 30 281,62 доларів США (гривневий
еквівалент ‒? 240 281 грн 48 коп.) та 18 630 грн
20 коп., із яких: прострочена
заборгованість за кредитом 4 025 доларів
США, частина кредиту, яка повинна бути
сплачена достроково, - 19 723 доларів США,
відсотки за користування кредитом ‒? 6
533,62 доларів США, комісійна винагорода -
3 946 грн 74 коп., штрафи та пеня ‒? 14 683 грн
46 коп., та заборгованість за кредитом
від 27 квітня 2006 року № 111в/2006 в
загальній сумі 30 280,01
доларів США (гривневий еквівалент ‒? 240
468 грн 70 коп.) та 18 625 грн 92 коп., із
яких: прострочена заборгованість за
кредитом ‒? 4 025доларів США,
частина кредиту, що повинна бути
сплачена достроково, ‒? 19 723 доларів
США, відсотки за користування кредитом
‒? 6 532, 01 доларів США,
комісійна винагорода ‒? 3 945 грн 81 коп.,
штрафи та пеня ‒? 14 680 грн 11 коп., в тому
числі за рахунок звернення стягнення
на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Надати банку право продажу квартири
будь-якій особі від імені банку на
підставі договору купівлі-продажу за
початковою ціною 174 430 грн та право
отримати в Херсонському державному
бюро технічної інвентаризації витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно для відчуження і інших
повноважень продавця. До реалізації
предмет іпотеки передати в управління
ПАТ «Мегабанк», надавши банку право
безперешкодно входити до трикімнатної
квартири, вживати заходів зі
збереження та забезпечення належного
використання квартири за призначенням,
укладати у якості орендодавця договори
з фізичними та юридичними особами,
договори управління майном або інші
договори з направленням отриманих від
управління коштів для задоволення
своїх вимог за кредитними договорами.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона
від 24 травня 2011 року позов ПАТ
«Мегабанк» задоволено.

Розірвано кредитний договір від 27
квітня 2006 року № 110в/2006, укладений між
ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_5

Розірвано кредитний договір від 27
квітня 2006 року № 111в/2006, укладений між
ПАТ«Мегабанк» та ОСОБА_4

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за кредитним договором
від 27 квітня 2006 року №
110в/2006 у розмірі 240 481 грн 48 коп. та
18 630 грн 20 коп., заборгованість за
кредитним договором від 27 квітня 2006
року № 111в/2006 у розмірі 240 468 грн 70 коп. та
18 625 грн 92 коп. за рахунок звернення
стягнення на предмет іпотеки -
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4, шляхом
надання ПАТ «Мегабанк» права продажу
квартири АДРЕСА_1, будь-якій особі ‒?
покупцю на підставі договору
купівлі-продажу від імені
ПАТ«Мегабанк» за початковою вартістю
172 430 грн з наданням ПАТ «Мегабанк»
права отримати в Херсонському
державному бюро технічної
інвентаризації витяг з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно для відчуження та інших
повноважень продавця.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Мегабанк» судові витрати по 920 грн
з кожного.

Додатковим рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від 25
червня 2011 року до реалізації предмета
іпотеки передано в управління ПАТ
«Мегабанк» трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, надавши право банку
безперешкодно входити до цієї
квартири, вживати заходів зі
збереження та забезпечення належного
використання згідно з цільовим
призначенням, укладати у якості
орендодавця договори оренди з
фізичними та юридичними особами,
договори управління майном або інші
договори з направленням отриманих від
управління коштів на задоволення своїх
вимог за кредитним договором від 27
квітня 2006 року № 110в/2006 та
кредитним договором від 27 квітня 2006
року № 111в/2006, за
виключенням витрат, пов'язаних з таким
управлінням.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 08 грудня 2011 року
заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона
від 24 травня 2011 року та додаткове
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 25 червня 2011 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Установлено, що 27 квітня 2006 року між ПАТ
«Мегабанк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір за № 110в/2006 за
умовами, якого банк надав позичальнику
грошові кошти в сумі 28 900 доларів США з
кінцевим строком погашення до 26 квітня
2021 року, а позичальник зобов'язалася у
визначений у договорі строк повернути
кошти та сплатити 12,5% річних за
користування ними відповідно до
погодженого графіку.

27 квітня 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
111в/2006, за умовами якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 28 900
доларів США з кінцевим строком
погашення до 26 квітня 2021 року, а
позичальник зобов'язався у визначений
у договорі строк повернути кошти та
сплатити 12,5 % річних за користування
ними відповідно до погодженого
графіку.

На забезпечення виконання умов
договору між банком, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 27 квітня 2006 року укладені
договори поруки, за умовами яких
поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зобов'язалися перед банком відповідати
за виконання боргових зобов'язань один
одного.

27 квітня 2006 року між банком і
позичальниками укладено іпотечний
договір № 110в2006-з, предметом якого є
належна іпотекодавцям на праві
спільної часткової власності
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання за вказаними
кредитними договорами виконав.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами своїх зобов'язань
утворилася заборгованість.

Про наявність заборгованості за
договором кредитор 02 грудня 2010
року надіслав позичальникам вимоги про
погашення боргу та повідомлення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, які відповідачі отримали, що
підтверджено поштовим повідомленням,
однак свого обов'язку за договорами не
виконали (а. с. 52‒?54).

Отже, ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
відповідно до положень ст. ст. 651, 1050, 1054
ЦК України та умов укладених договорів
існують підстави для дострокового
стягнення коштів за цими договорами
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно,
зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх ухваленні,
які передбачені ст. ст.
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування судових рішень, та в
основному зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновком судів по
їх оцінці, тому колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона
від 24 травня 2011 року, додаткове
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 25 червня 2011 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 08 грудня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

В.М.
Коротун

О.В.
Ступак

І.К.
Парінова