№2/760/1481/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Солом'янський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко
С.В.

при секретарі Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальності «Житло
Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Житло Комфорт Сервіс»
звернулось з позовом до відповідача
ОСОБА_1, в якому просило стягнути з
останнього заборгованість по платі за
утримання житла та платі за
житлово-комунальні послуги в сумі 54068,85
гривень по квартирам АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що ОСОБА_1 є власником квартир
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, проте в них не
зареєстрований, і з червня 2009 року має
заборгованість по платі за утримання
житла та платі за користування
житлово-комунальними послугами в сумі
54068,85 грн., яку в добровільному порядку
відмовляється погасити, у зв'язку з чим
позивач вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила про їх
задоволення, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, посилаючись на
відсутність договірних відносин між
сторонами з приводу надання послуг та
недоведеність фактичного надання
таких послуг позивачем.

Заслухавши пояснення представників та
дослідивши матеріали позову, докази,
які містяться в матеріалах справи,
надавши їм відповідну оцінку суд
приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що підтверджується
копіями свідоцтв про право власності
на житло від 15.07.2008 року (т. 1 а.с. 10-13).
Борг по вказаним квартирам станом на
21.05.2012 року становить - 54068,85 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості (т.1 а.с. 8-9).

В поданих запереченнях представник
відповідача вказує, що розрахунок
заборгованості наданий позивачем є
невірним та необґрунтованим, а тому він
не може бути належним доказом у справі,
проте жодних доказів невірності
розрахунку представник не подав. Також
представник вказує, що ТОВ «Житло
Комфорт Сервіс» не є належним
позивачем у справі.

Проте суд критично оцінює такі доводи
відповідачів, оскільки судом
встановлено, що 01.02.2007 року між ТОВ
«Виробничий вектор», як забудовником
та ТОВ «Нест плюс», як попереднім
виконавцем було укладеного договір №8,
за умовами якого останній взяв на себе
обов'язок надавати на об'єкті
забудовника, а саме: багатоквартирний
житловий будинок АДРЕСА_2, послуги з
утримання та управління
багатоквартирного будинку та
прибудинкової території.

В свою чергу, 29.05.2009 року між
забудовником ТОВ «Виробничий вектор»,
попереднім виконавцем ТОВ «Нест плюс»
та ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було
укладено договір про зміну сторони,
відповідно до умов якого всі права та
обов'язки ТОВ «Нест плюс» перейшли до
ТОВ «Житло Комфорт Сервіс», а саме з
01.06.2009 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс»
виконує функції з утримання даного
будинку і прибудинкової території,
надання житлово-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані комунальні послуги..

Згідно ст. 14 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»залежно
від порядку затвердження цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: перша група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
спеціально уповноважені центральні
органи виконавчої влади; друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; третя група -
житлово-комунальні послуги, ціни
(тарифи) на які визначаються виключно
за договором (домовленістю сторін).

Ціни (тарифи) на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Згідно ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» порядок
формування цін (тарифів) на кожний вид
житлово-комунальних послуг першої і
другої груп (пункти 1 та 2 частини першої
статті 14 цього Закону) визначає Кабінет
Міністрів України.

Спори щодо формування та затвердження
цін (тарифів) на житлово-комунальні
послуги, а також відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
затвердженням цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво, вирішуються в
судовому порядку.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору.

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін (тарифів) та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що
ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» нараховує
відповідачам плату за
житлово-комунальні послуги у розмірі
який відповідає затвердженим тарифам
та нормам споживання.

Суд критично ставиться та не приймає до
уваги твердження представника
відповідача про те, що між сторонами не
існує ніяких договірних відносин і
відповідно не існує обов'язку по оплаті
наданих послуг, оскільки між ТОВ «Житло
Комфорт Сервіс» та відповідачем ОСОБА_1
встановились фактичні договірні
відносини з приводу надання
житлово-комунальних послуг на підставі
фактичних послуг, що надаються
відповідачу та відповідно ним
споживаються і отримуються.

Крім того, твердження представника
відповідача про те, що послуги фактично
не надаються спростовуються поданими
представником позивача доказами:
актами здачі-приймання робіт, штатними
розписами та наказами,
оборотно-сальдовими відомостями,
актами виконаних робіт, договорами на
послуги, що містяться в матеріалах
справи (т. 1 а.с. 119-250, т. 2 а.с. 1-79).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживачі
зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України,
відповідно до якої цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією продовжують цивільні права
та обов'язки.

Отже, позивач має право вимагати від
відповідача виконання обов'язку щодо
оплати наданих послуг.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України
власник зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги щомісячно у встановлені
строки.

Неодноразові попередження позивача
про сплату заборгованості за квартирну
плату та плату за користування
комунальними послугами відповідачем
залишені без уваги.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позивач довів
ті обставини на які посилався як на
підставу своїх позовних вимог і
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в сумі 54068 грн. 85 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача 540 гривень 69 копійок судових
витрат.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України,
ст. ст. 14, 31, 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 509 ЦК
України, ст.ст. 10, 27-30, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 228
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою
відповідальності «Житло Комфорт
Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло Комфорт
Сервіс» заборгованість по платі за
житлово-комунальні послуги в розмірі
54068 гривень 85 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло Комфорт
Сервіс» 540 гривень 69 копійок судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: