Справа № 461/2919/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/5327/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак
О.В., Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 3 червня 2014 року, за позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, з участю
третьої особи Львівської міської ради,
про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 3 червня 2014 року в позові
відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 У
апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
про задоволення позову. Зазначає, що в
2005 році голова опікунської ради
Львівської міської ради ОСОБА_6 без її
відома та відома органу опіки та
піклування Галицької райадміністрації
Львівської міської ради склала і
направила листа від 26 липня 2005 року
ВГМРФО начальнику у Галицькому районі
про те, що не заперечує проти її
перереєстрації та неповнолітнього
ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 у
квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Вказує, що
зазначений лист був виданий
протиправно. Стверджує, що протиправні
дії відповідача призвели до
позбавлення житла її неповнолітнього
сина. Завдані збитки оцінює у 800 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу., дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
порушеного, оспорюваного чи
невизнаного права у встановлений
законом спосіб.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.22 ЦК України
встановлено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Згідно ч.1 ст.77 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
шкода, заподіяна юридичним і фізичним
особам в результаті неправомірних
рішень, дій або бездіяльності органів
місцевого самоврядування,
відшкодовується за рахунок коштів
місцевого бюджету, а в результаті
неправомірних рішень, дій або
бездіяльності посадових осіб
місцевого самоврядування - за рахунок
їх власних коштів у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст.176 СК України, батьки
зобов'язані передати у користування
дитини майно, яке має забезпечити її
виховання та розвиток. Права батьків та
дітей на користування житлом, яке є
власністю когось із них,
встановлюються законом.

Частиною 4 ст.177 СК України встановлено,
що дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
органом опіки та піклування після
перевірки, що проводиться протягом
одного місяця, і лише в разі
гарантування збереження права дитини
на житло.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи. За заявою особи зняття
з реєстрації може бути здійснено
одночасно з реєстрацією нового місця
проживання. У разі подачі заяви
законним представником особи
додатково подаються: документ, що
посвідчує особу законного
представника; документ, що підтверджує
повноваження особи як законного
представника, крім випадків, коли
законними представниками є батьки
(усиновлювачі).

ОСОБА_4 є законним представником її
неповнолітнього сина ОСОБА_5 З
матеріалів справи, а саме листа голови
опікунської ради ОСОБА_6 від 26 липня 2005
року №499/31, вбачається, що Галицька
районна адміністрація не заперечує
проти перереєстрації ОСОБА_4 та
малолітнього ОСОБА_5, 1998 року
народження, з квартири за адресою:
АДРЕСА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 20 липня 2007 року по справі
№2-604 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання договорів
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14
липня 2005 року, 26 жовтня 2005 року
недійсними та зустрічним позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, встановлено законність
укладених договорів купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 14 липня 2005 року, 26
жовтня 2005 року, так як такі укладені
відповідно до вимог чинного
законодавства. В первісному позові
відмовлено, зустрічний позов
задоволено. Вказане рішення залишено
без змін ухвалою колегії суддів палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 31 січня 2008 року,
яким також встановлено, що ОСОБА_4 було
особисто подано заяву в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 про зняття з
реєстраційного обліку із квартири
АДРЕСА_1, опіку та піклування над ним не
встановлено, а також неповнолітній не є
співвласником спірної квартири, а тому
згода органу опіки та піклування на
зміну місця його проживання не
вимагалась. Разом з тим, така була
отримана 26 липня 2005 року на вимогу
позивачки.

Згідно п.14 Тимчасового порядку
реєстрації фізичних осіб за місцем
проживання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003р. №35 (чинного станом на 2005 рік),
зняття з реєстраційного обліку
неповнолітніх, які не мають батьків, та
осіб, стосовно яких встановлено опіку
чи піклування, здійснюється за
погодженням з органами опіки і
піклування. Подання документів для
зняття з реєстраційного обліку
здійснюється згідно з пунктами 6-10
цього Порядку.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які постійно
проживають в Україні, у разі зміни
місця проживання зобов'язані подати
для реєстрації у 10-денний строк після
прибуття на нове місце проживання
документи відповідним
житлово-комунальним підприємствам
органів місцевого самоврядування,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій,
житлово-будівельним кооперативам,
об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку та
молодіжним житловим комплексам, що
самостійно здійснюють обслуговування
будинків, уповноваженим особам у
сільських, селищних радах,
житлово-комунальним органам, що
обслуговують відомчий житловий фонд, у
тому числі військові містечка, інші
об'єкти і території (далі -
житлово-комунальні підприємства).
Документи приймаються і обліковуються
житлово-комунальними підприємствами
та у 5-денний строк передаються до
відповідних уповноважених органів.

Згідно відповіді голови Галицької
районної адміністрації ЛМР від 13
травня 2014 року №31-1296, Галицькою
районною адміністрацією ЛМР (органом
опіки та піклування) не видавалось
розпорядження про дозвіл на продаж
квартири АДРЕСА_1 від імені
неповнолітнього ОСОБА_5, оскільки
інформація про таке розпорядження
відсутня у Журналі реєстрації
розпоряджень голови Галицької
районної адміністрації ЛМР з основної
діяльності за 2005 рік. Квартира у
власності неповнолітнього не
перебувала.

Суд прийшов до вірного висновку, що
відповідачі, даючи погодження на
перереєстрацію ОСОБА_4 та малолітнього
ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_5 у
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, діяли у
межах наданих їм повноважень та у
відповідності до встановленого
порядку реєстрації та зняття з
реєстрації фізичних осіб, тобто
правомірно.

Позивач не надала суду жодного
належного доказу, який би
підтверджував той факт, що саме діями
відповідачів їй було завдано збитків
або шкоди, про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідачів та спричиненими, на
думку позивача, збитками.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 3 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: