Провадження № 2/127/954/14
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Алексюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" про
тлумачення заповіту,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" про
тлумачення заповіту задовольнити
Тлумачити заповіт померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці ОСОБА_3
складений 17.04.2008 року та посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
зареєстрований в реєстрі за №1004 як про
вираження волі ОСОБА_3 заповісти ОСОБА_1
належну їй на праві власності частку в
В задоволені позову в іншій частині
Судові витрати залишити без
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено 15.01.2014 р.

Справа № 127/22276/13-ц

Провадження № 2/127/954/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

10.01.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" про
тлумачення заповіту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
про тлумачення заповіту, мотивуючи
позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці
померла її мати ОСОБА_3, яка проживала
АДРЕСА_1. 17.04.2008 року мати склала
заповіт, відповідно до якого заповіла
ОСОБА_1 всю належну їй на праві
власності частку квартири АДРЕСА_1 та
речі домашнього вжитку, що знаходяться
у квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом, відповідно до
якого вона є власником 11/100 частини
будинковолодіння з відповідною
частиною господарських будівель по
АДРЕСА_3 разом з братом ОСОБА_2 в рівних
частках. Відповідно до звіту про
визначення вартості 11/200 частин
будинковолодіння з відповідною
частиною господарських будівель по
АДРЕСА_3 складає 78 574 грн. На час смерті
ОСОБА_3 згідно матеріалів
інвентаризаційної справи 11/200 частки
будинковолодіння по АДРЕСА_3
зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом виданого Першою вінницькою
державною нотаріальною конторою
ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого за №2-2519.
На початку вересня 2012 року вона
намагалась потрапити до помешкання, де
проживала її матір, однак відповідач
ОСОБА_2 не допускав її до
будинковолодіння матері, стверджував,
що заповіт недійсний. Вказаний заповіт
відображав дійсну волю її матері, не є
удаваним чи фіктивним. В квітні 2013 року
вона подала документи до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, але
12.04.2013 року отримала роз'яснення, що
склад спадкового майна не відповідає
предмету заповіту, оскільки відповідно
до заповіту ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 всю
належну їй на праві власності частку
квартири АДРЕСА_1 та речі домашнього
вжитку, а відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом ОСОБА_3
була власником 11/100 частин
будинковолодіння з відповідною
часткою господарських будівель
квартири АДРЕСА_1. Дана обставина не
дозволяє їй реалізувати свої права як
спадкоємця. Просить прийняти рішення
про тлумачення заповіту, складеного
17.04.2008 року ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4, роз'яснивши, що у відомостях
Комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації",
в свідоцтві про право на спадщину за
законом від 29.12.2004 року виданим
державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Дишкант М.В. та в заповіті
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 від 17.04.2008 року
мова йде про про одне і те ж помешкання,
в якому ОСОБА_3 проживала на момент
складання заповіту, і яке мала на увазі
при складані заповіту, як частку 11/200
квартири АДРЕСА_1, що відповідає
відомостям інвентарної справи, де
зазначено, що ОСОБА_3 належить 11/200
часток домоволодіння АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала з наведених
у позові підстав та суду пояснила, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці померла її
мати ОСОБА_3 17.04.2008 року мати склала
заповіт, відповідно до якого заповіла
всю належну їй на праві власності
частку квартири АДРЕСА_1 та речі
домашнього вжитку, що знаходяться у
квартирі. Мати проживала АДРЕСА_1. 29.12.2004
року мати отримала свідоцтво про право
на спадщину за законом, відповідно до
якого вона є власником 11/100 частини
будинковолодіння з відповідною
частиною господарських будівель по
АДРЕСА_3 разом з братом ОСОБА_2 в рівних
частках. В заповіті матері вказано, що
мати заповіла всю належну їй на праві
власності частку квартири АДРЕСА_1 а в
довідці Комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" вказано, що згідно
матеріалів інвентаризаційної справи
станом на 06.09.2012 року матері належало
11/200 часток будинковолодіння по
АДРЕСА_3. Нотаріус немає можливості
визначити склад спадкового майна,
оскільки є розбіжності щодо розміру
частки та адреси будинковолодіння.
Вважає, що розбіжності виникли,
оскільки заповіт складався зі слів
матері. Просить позов задовольнити,
судові витрати залишити без
відшкодування.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнав та суду пояснив, що мати
до дня смерті проживала разом з ним по
АДРЕСА_1. Він добудовував дану квартиру.
Про заповіт йому нічого відомо не було.
Вважає, що складений матір'ю заповіт є
недійсним, однак до суду із позовом про
визнання заповіту недійсним не
звертався. Вважає, що Комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" не мало
права визначати розмір частки матері в
розмірі 11/200 частин будинковолодіння,
вважає, що розмір частки матері
визначений невірно. Крім того пояснив,
що будинковолодіння знаходиться по
АДРЕСА_3, при цьому номера квартир
мешканці визначили самостійно. Просить
в позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" Тимощук Є.С.
в судовому засіданні пояснив, що
Комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
надало довідку про те, що згідно
матеріалів інвентаризаційної справи
станом на 06.09.2012 року 11/200 часток
будинковолодіння по АДРЕСА_3
зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Першою Вінницькою
державною нотаріальною конторою 29.12.2004
р. за №2-2519. Розмір частки було
визначено шляхом ділення, дану довідку
ніхто не оскаржував. Згідно матеріалів
інвентаризаційної справи дане
будинковолодіння знаходиться по
АДРЕСА_3, офіційно будинковолодіння на
квартири не розподілено. При вирішенні
справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
оглянувши матеріали інвентаризаційної
справи, суд вважає, що позов частково
обґрунтований і підлягає частковому
задоволенню. До такого висновку суд
приходить на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці.

17.04.2008 року ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 зареєстрований за №1004, в
якому зробила розпорядження про те, що
всю належну їй на праві власності
частку АДРЕСА_1 та речі домашнього
вжитку, які находяться в ній заповідає
своїй дочці ОСОБА_1.

Як вбачається із свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29.12.2004 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори Дишкант М.В.
зареєстрованого в реєстрі за № 2-2519,
спадкоємцями майна ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме 11/100 частин
будинковолодіння з відповідною
часткою господарських будівель по
АДРЕСА_3 є в рівних частках його дружина
ОСОБА_3, яка мешкає в АДРЕСА_1 та син
ОСОБА_2, який мешкає в АДРЕСА_4.

Як вбачається із роз'яснення нотаріуса
Першої вінницької державної
нотаріальної контори від 12.04.2013 року
№1071/01-16, адресованого ОСОБА_1 на її усне
звернення було роз'яснено, що оскільки
спадкове майно не відповідає предмету
заповіту, видати свідоцтво про право на
спадщину нотаріальна контора немає
права.

З листа Комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" від 10.09.2012 року №3861
вбачається що згідно матеріалів
інвентаризаційної справи №8550 станом
на 06.09.2012 року 11/200 частка
будинковолодіння по АДРЕСА_3
зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Першою вінницькою
державною нотаріальною конторою від
ІНФОРМАЦІЯ_4 за реєстраційним № 2-2519.

Із оглянутої в судовому засіданні
копії спадкової справи № 752/2012 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, яку було
заведено в Першій вінницькій державній
нотаріальній конторі, вбачається, що
позивач та відповідач звернулися із
заявами про прийняття спадкового майна
після смерті ОСОБА_3 у встановлений
законом строк, ОСОБА_2 звернувся із
заявою, в якій відмовився від прийняття
спадщини на користь брата ОСОБА_2

Згідно ст. ст. 1216 - 1218, 1222-1224, 1233 ЦК
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Спадкоємцями за заповітом
і за законом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини,
а також особи, які були зачаті за
життя спадкодавця і народжені живими
після відкриття спадщини. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст
правочину може бути витлумачений
стороною (сторонами). На вимогу однієї
або обох сторін суд може постановити
рішення про тлумачення змісту
правочину. При тлумаченні змісту
правочину беруться до уваги однакове
для всього змісту правочину значення
слів і понять, а також загальноприйняте
у відповідній сфері відносин значення
термінів. Якщо буквальне значення слів
і понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів не дає змоги з'ясувати зміст
окремих частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін. Якщо за
правилами, встановленими частиною
третьою цієї статті, немає можливості
визначити справжню волю особи, яка
вчинила правочин, до уваги беруться
мета правочину, зміст попередніх
переговорів, усталена практика
відносин між сторонами, звичаї
ділового обороту, подальша поведінка
сторін, текст типового договору та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення
заповіту може бути здійснене після
відкриття спадщини самими
спадкоємцями. У разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, в
заповіті, посвідченому приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4
зареєстрованому за №1004, вказано, що
ОСОБА_3 всю належну їй на праві
власності частку АДРЕСА_1 та речі
домашнього вжитку, які находяться в ній
заповідає своїй дочці ОСОБА_1. В
свідоцтві про право на спадщину за
законом від 29.12.2004 р., посвідченому
державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Дишкант М.В. зареєстрованому в
реєстрі за № 2-2519, вказано, що
спадкоємцями майна ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме 11/100 частин
будинковолодіння з відповідною
часткою господарських будівель по
АДРЕСА_3 є в рівних частках його дружина
ОСОБА_3, яка мешкає в АДРЕСА_1 та син
ОСОБА_2, який мешкає в АДРЕСА_4.
Натомість, з листа Комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" від 10.09.2012
року №3861 вбачається, що згідно
матеріалів інвентаризаційної справи
№8550 станом на 06.09.2012 року 11/200 частка
будинковолодіння по АДРЕСА_3
зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Першою вінницькою
державною нотаріальною конторою від
ІНФОРМАЦІЯ_4 за реєстраційним № 2-2519.

Як вбачається з вищезазначених
документів, в них містяться
розбіжності щодо адреси, за якою
розташоване спадкове майно та щодо
частки майна, належної спадкодавцю.

Із роз'яснення нотаріуса Першої
вінницької державної нотаріальної
контори від 12.04.2013 року №1071/01-16,
адресованого ОСОБА_1, вбачається, що
оскільки спадкове майно не відповідає
предмету заповіту, видати свідоцтво
про право на спадщину нотаріальна
контора немає права.

Взявши до уваги значення слів і понять,
загальноприйняте значення термінів,
мету правочину, встановлені в судовому
засіданні обставини, суд приходить до
висновку, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.
Вінниці ОСОБА_3 в заповіті виразила
свою волю на те, щоб всю належну їй на
праві власності частку
будинковолодіння по АДРЕСА_3 передати
своїй дочці ОСОБА_1

Враховуючи вищезазначені положення
законодавства, встановлені в судовому
засіданні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо роз'яснення, що в заповіті
мова йде про належну ОСОБА_3 на праві
власності частку в АДРЕСА_3 підлягають
задоволенню, оскільки із матеріалів
оглянутої в судовому засіданні
інвентаризаційної справи вбачається,
що дане будинковолодіння розташоване
за АДРЕСА_3.

Що стосується позовних вимог про
роз'яснення, що в заповіті мова йде про
належні ОСОБА_3 на праві власності 11/200
часток в даному будинковолодінні, дані
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Суд зазначає, що тлумачення заповіту є
лише інструментом з'ясування волі
заповідача після його смерті,
здійснюючи тлумачення заповіту, суд не
може змінювати (доповнювати) зміст
заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.
Спадкоємці за усною угодою між собою,
якщо це стосується рухомого майна,
можуть змінити розмір частки у
спадщині когось із них. Спадкоємці за
письмовою угодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

Як встановлено в судовому засіданні,
між сторонами у справі існує спір щодо
розміру частки належної спадкодавцю.
Отже, суд зазначає, що у разі відмови
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача про те, що даний заповіт є
недійсним, оскільки як вбачається з
матеріалів справи відповідач не
звертався до суду із позовом про
визнання заповіту недійсним. Крім того,
під час розгляду даної цивільної
справи відповідач також не звертався
із зустрічним позовом про визнання
заповіту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує думку
позивача, яка просить судові витрати
залишити без відшкодування, та вважає,
що судові витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" про
тлумачення заповіту задовольнити
частково.

Тлумачити заповіт померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці ОСОБА_3
складений 17.04.2008 року та посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
зареєстрований в реєстрі за №1004 як про
вираження волі ОСОБА_3 заповісти ОСОБА_1
належну їй на праві власності частку в
АДРЕСА_3.

В задоволені позову в іншій частині
відмовити.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ