У Х В А Л А

22 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Журавель В.І.,
Олійник А.С.,

Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, заінтересована особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції.

Скаргу обґрунтовано тим, що постановою
державного виконавця від 1 червня 2010
року відкрито виконавче провадження з
примусового виконання рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 24 лютого 2010 року, відповідно до
якого з неї стягнуто на користь
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» заборгованість за кредитним
договором у розмірі 441 224 грн 88 коп.

18 серпня 2010 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, а
також квартиру АДРЕСА_2.

25 лютого 2012 року постановою державного
виконавця призначено суб'єкта
оціночної діяльності для визначення
вартості арештованого майна, що
необхідно для його подальшої
реалізації.

Вказані дії державного виконавця є
незаконними, оскільки за відсутності
рішення суду про звернення стягнення
на нерухоме майно, державний
виконавець позбавлений можливості
здійснювати будь-які дії щодо предмета
іпотеки. Крім того, державний
виконавець не може знімати арешт із
майна, який було накладено нотаріусом
при укладенні договору іпотеки.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 8 квітня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 19 травня 2014
року, в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 червня 2014 року
відмовлено представнику ОСОБА_3 у
відкритті касаційного провадження у
справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції ст. ст. 24, 32, 54, 63
Закону України «Про виконавче
провадження».

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
постанову Верховного Суду України від
15 лютого 2012 року.

У заяві про перегляд судового рішення
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 також
посилається на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 липня 2013 року та 26 липня 2013
року, як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права,
проте таких судових рішень не надає.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ позбавлена можливості
враховувати рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 липня 2013 року та 26 липня 2013
року під час розгляду заяви
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції ст. ст. 24, 32, 54, 63 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно із п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, можуть
бути рішення: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких
судових рішень є вичерпним.
Обов'язковою є умова, щоб цими
рішеннями, які набрали законної сили,
вирішено спір по суті, та в них судом
(судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

Постанову Верховного Суду України від
15 лютого 2012 року ухвалено Верховним
Судом України не як судом касаційної
інстанції, а тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, заінтересована особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», за заявою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

О.С. Ткачук

Судді:

В.І. Журавель

А.С. Олійник

Т.О. Писана

О.В. Умнова