Провадження №2/761/8377/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко
І.О.

при секретарі
Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Дочірній банк «Сбербанк
Росії» про стягнення грошових коштів
за договорами про відкриття вкладного
рахунку, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
основну заборгованість за договорами
банківського вкладу в розмірі 2 799 256, 78
доларів США та відсотки за
користування депозитом в розмірі 2511,41
доларів США гривні за період
прострочення виконання своїх
зобов'язань щодо повернення грошових
коштів, посилаючись на те, що 23.03.2010 р.
між сторонами був укладений Договір
банківського мультивалютного рахунку
№Физ-0043/Р в подальшому 22.10.2012 року
між позивачем та відповідачем було
укладено Договір №б/н про внесення
змін до Договору банківського
мультивалютного рахунку
№Физ-0043/Р від 23.03.2010 року,
відповідно до якого були укладені інші
договори про відкриття Вкладних
Рахунків, які згодом були акумульовані
на єдиному рахунку № 2414., проте
відповідач повертав кошти частинами
чим прострочив виконання зобов'язання
за договором.

Позивачка в судовому засіданні надала
заяву про зміну предмета позову, а саме:
просила зобов'язати відповідача видати
готівкою одноразовою операцією через
касу належні їй кошти за договором №
2620/29/586704 від 06.03.2014 року, договором №
2620/29/586706 від 06.03.2014 року та договором №
2620/29/598731 від 10.04.2014 року про відкриття
вкладного рахунку в рамках договору
щодо банківського обслуговування у
валюті вкладу разом з нарахованими
відсотками у розмірі 2 801 768,19 доларів
США 19 центів, а саме: 2 799 256,78 доларів США
основна заборгованість та 2511,41 доларів
США - заборгованість за відсотками.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
заперечував проти них, пояснивши суду,
що повернення банківського вкладу
готівковими коштами має відбуватися з
дотриманням обмежень, що встановлені
НБУ щодо видачі готівкових грошових
коштів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

23.03.2010 р. позивач уклав з відповідачем
Договір банківського мультивалютного
рахунку №Физ-0043/Р, в рамках
вищезазначеного договору між
позивачем та відповідачем були
укладені наступні договори: Договір
№2620/29/586704 від 06.03.2014 року, на який
позивач вніс грошові кошти в сумі 900000
доларів США; Договір 2620/29/586706 від 06.03.2014
року, згідно якого позивач поклав на
депозит кошти в розмірі 163785, 13 доларів
США; Договір № 2620/29/598731 від 10.04.2014 року,
на який позивач вніс кошти в розмірі
308190 доларів США, тобто кошти вносилися
позивачем на три різні вкладні рахунки:
№42414, №2414 та №2414
відповідно.

В подальшому всі внесені кошти були
акумульовані на єдиному рахунку №
2414 (Договір № 2620/29/598731 від 10.04.2014
року).

Відповідно до відомості по депозитному
договору виданої АТ «Сбербанк Росії»,
позивачем на вищезазначений рахунок
було внесено 2 801866, 78 доларів США (
а.с.19-23). Відповідачем було виплачено
позивачу частину основної суми в
розмірі 2610,00 доларів США, тобто залишок
на рахунку позивача відповідно до
відомості банку складає 2 799256,78 доларів
США.

Відповідно до умов договорів були
встановлені принципи нарахування
процентів за користування вкладом і
тому позивачу були нараховані відсотки
за Договором №2620/29/586704 в розмірі 1557,28
доларів США, з яких було виплачено - 1368,30
доларів США (залишок невиплачених
відсотків становить 188,98 доларів США);
нараховані відсотки за Договором
№2620/29/586706 нараховані відсотки в
розмірі 493,27 доларів США, з яких було
виплачено - 412,24 доларів США (залишок
невиплачених відсотків становить 81,03
доларів США); нараховані відсотки за
Договором №2620/29/598731 нараховані та не
виплачені відсотки в розмірі 2241,40
доларів США. Таким чином, сума
невиплачених відсотків складає 2511, 41
доларів США.

Судом встановлено, що позивач
звертався до відповідача з листами, в
яких просила повернути їй внесені за
вищевказаними договорами кошти на
нараховані відсотки. Проте, відповідач
відмовився задовольнити вимоги
позивача пославшись на те, що наданий
момент видача коштів з поточного
рахунку в іноземній валюті
здійснюється з врахуванням обмежень,
встановлених Постановою Національного
банку України №172 від 28.03.2014 року.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України,
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). За договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження
права клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпорядження за рішенням суду у
випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» вклад
(депозит) - це кошти в готівковій або
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача,
на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. , 526, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88,
213, 215, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати публічне акціонерне
товариство «Дочірній банк «Сбербанк
Росії» () видати ОСОБА_1
готівкою одноразовою операцією через
касу кошти за договором банківського
вкладу в розмірі 2 799 256,78 доларів США, що
еквівалентно 36250375,30 грн. за офіційним
курсом НБУ на день винесення рішення.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Дочірній банк «Сбербанк
Росії» () на користь ОСОБА_1
заборгованість по відсоткам по
депозитному вкладу у розмірі 2511,41
доларів США, що еквівалентно 32522,76 грн.
за офіційним курсом НБУ на день
винесення рішення.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Дочірній банк «Сбербанк
Росії» () на користь держави
судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: