Справа № 127/3695/14-ц Провадження №
22-ц/772/2100/2014Головуючий в суді першої
інстанції Борисюк І. Е.Категорія 27
Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Іванюка
М.В., Зайцева А.Ю.

при секретарі Кирилюк Л.М.

за участю
представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, за участю
третьої особи - виконавчого комітету
Вінницької міської ради про визнання
договору іпотеки квартири припиненим
та зняття заборони на її відчуження, за
апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
Вінницького міського суду від 04 червня
2014 року, -

В с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи
- виконавчого комітету Вінницької
міської ради, звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_8 про визнання
договору іпотеки квартири припиненим
та зняття заборони на її відчуження.
Вказали, що 09.08.2005 року між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 було укладено договір позики,
згідно якого останній отримав в позику
64 135, 00 грн. з строком повернення 09.02.2007
року. В забезпечення виконання
зобов'язань по даному договору, 09.08.2005
року між ними та відповідачкою було
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого передали в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1. 27.02.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8
уклали додатковий договір № 1 до
договору позики від 09.08.2005 року, яким
останні погодили, що повернення боргу
має бути здійснено в повному обсязі до
27.08.2008 року. Посилаючись на те що строк
дії договору позики та договору
іпотеки закінчився ще 27.08.2008 року, а
згідно п.1 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку»
іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору, то просили визнати договір
іпотеки припиненим та зняти заборону
на відчуження квартири.

Рішенням Вінницького міського суду від
04.06.2014 року позов задоволено. Визнано
таким, що припинив свою дію з 27.08.2008 року
договір іпотеки від 09.08.2005 року,
зареєстрований в реєстрі за № 3708 (із
змінами внесеними додатковим
договором №1 від 27.02.2007 року до договору
іпотеки від 09.08.2005 року, зареєстрованим
в реєстрі № 507). Знято заборону на
відчуження квартири АДРЕСА_1, яка була
накладена 09.08.2005 року (зареєстровано в
реєстрі за № 3709).

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а по справі ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позову.
Зазначила, що суд не врахував її заяву
про застосування строку позовної
давності і безпідставно не відмовив в
задоволенні позову. Також суд не
звернув уваги, що основне зобов'язання
на даний час не виконане, тому строк дії
договору іпотеки не закінчився.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи, рішення суду та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не
відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що
09.08.2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було
укладено договір позики, згідно якого
останній отримав в позику 64135,00 грн. до
оформлення цього договору. Сторони
погодили, що повернення боргу в повному
обсязі має відбутись 09.02.2007 року (а.с.53).
В забезпечення виконання зобов'язань
по даному договору, 09.08.2005 року між
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка
діяла від свого імені та ОСОБА_9 та
відповідачкою було укладено договір
іпотеки, відповідно до якого передали в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-6). 27.02.2007
року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали
додатковий договір № 1 до договору
позики від 09.08.2005 року, яким останні
погодили, що повернення боргу має бути
здійснено в повному обсязі до 27.08.2008
року і у відповідності до даного
договору іпотекодержатель має право у
випадку невиконання позичальником
своїх зобов'язань за договором позики
отримати задоволення за рахунок майна,
заставленого на нижче вказаних умовах
(а.с.54). ОСОБА_3 своїх зобов'язань за
договором позики не виконав, повністю
борг не повернув.

Ухвалюючи рішення про визнання
договору іпотеки припиненим та зняття
заборони на відчуження квартири, суд
першої інстанції виходив з того, що
27.08.2008 року разом з закінченням строку
дії договору позики від 09.08.2005 року
припинив свою дію і договір іпотеки.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки суд допустив неповне
з'ясування судом обставин справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст.1 ЗУ «Про іпотеку» (далі -
Закону) іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.
Іпотекодавець - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 ЗУ «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку іпотечного договору.

Ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права та
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно п.6.2 договору іпотеки від 09.08.2005
року право іпотеки, та відповідно і цей
договір, припиняє чинність, зокрема, у
разі припинення основного
зобов'язання, забезпеченого цією
іпотекою.

Отже, вказаний іпотечний договір
припиняє свою дію в разі припинення
основного зобов'язання, забезпеченого
цією іпотекою, а саме, виконанням
ОСОБА_3 зобов'язання по договору позики
від 09.08.2005 року.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зі змісту ч.2 ст.11 ЦК України вбачається,
що однією з підстав виникнення
зобов'язання є договори та інші
правочини.

Отже, зобов'язання є більш ширшим
поняттям ніж договір, а договір позики
є підставою для виникнення зобов'язань
по ньому.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Таким чином, закінчення терміну
повернення коштів за договором позики
не означає припинення зобов'язання по
їх поверненню, що з нього виникли.

Оскільки основне зобов'язання по
поверненню позики не виконано, підстав
вважати його та відповідно договір
іпотеки припиненим немає.

За таких обставин, висновок суду
першої інстанції не відповідає
обставинам справи і вимогам закону,
відтак доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, а рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення - про відмову в
задоволенні позову.

Така ж оцінка обставинам дії договору
іпотеки була дана судами апеляційної
та касаційної інстанції під час
розгляду іншої справи між тими самими
сторонами про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Керуючись ст.17 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст.
11, 509, 599, 631 ЦК України, ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК
України ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від
04 червня 2014 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, за
участю третьої особи - виконавчого
комітету Вінницької міської ради про
визнання договору іпотеки квартири
припиненим та зняття заборони на її
відчуження - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: