У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
- Шимківа С.С.

суддів:
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Демчук Ю.Ю..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 23 вересня 2014
року в цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ПАТ КБ "Приватбанк" про
визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 23 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
"Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, а також в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання
договору іпотеки недійсним відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ПАТ КБ "Приватбанк" оскаржив його в
апеляційному порядку.

Вказує, що оскаржуване рішення є
незаконним та необґрунтованим через
недоведеність обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Пояснює, що Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014
року набрав чинності 07.06.2014 року, а
позовна заява подана до суду 30.09.2013
року.

Додає, що дія вищезазначеного
закону є тимчасовою, а отже він не
скасовує взагалі положень ЦК України,
Закону України "Про заставу" та "Про
іпотеку", щодо права іпотекодержателя
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмету іпотеки та не звільняє
іпотекодавців від обов'язків,
передбачених договорами іпотеки.

Зазначає, що судом першої
інстанції не встановлено наявність
іншого

______________________________________________________________________

Справа № 569/22364/13-ц

Головуючий в суді І інстанції - Кучина
Н.Г.

Провадження № 22-ц/787/2223/2014

Суддя-доповідач - Шимків С.С

нерухомого житлового майна у
відповідачів.

Вважає, що суд першої інстанції
був зобов'язаний вирішити справу по
суті та у разі необхідності,
відстрочити виконання рішення суду до
моменту втрати чинності Закону України
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" від 03.06.2014 р. № 1304-VII.

Просить суд скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
"Приватбанк" в повному обсязі.

ОСОБА_6 рішення суду не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що на момент
прийняття рішення у справі, а саме 07
червня 2014 року, набув чинності Закон
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті".

Згідно вимог п. 1.1. вищезазначеного
Закону, протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Такий висновок суду першої інстанції
про те, що дані спірні правовідносини
підпадають під дію Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті"
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року
між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6
укладено кредитну угоду № 0804/83,
відповідно до якої остання отримала
кредит у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч)
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 17 % на
рік, на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 15 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитною угодою, 23 квітня 2008 року
між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір
іпотеки № 0803/47/І, відповідно до умов
якого іпотекодавець надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: трикімнатну
квартиру, загальною площею 62,20 м.кв.,
житловою площею 37,00 м.кв., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань,
виникла заборгованість за кредитною
угодою у розмірі 145973,33 доларів США, що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с. 5-6).

З матеріалів справи вбачається, що
трикімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1 використовується як місце
постійного проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5. Вищезазначені особи не
надають згоди на відчуження квартири
ПАТ КБ "Приватбанк".

Колегія суддів апеляційного суду не
може погодитися з доводами апелянта
стосовно того, що норми Закону України
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" не можуть бути застосовані до
спірних правовідносин, які регулюються
нормами Цивільного кодексу України,
Закону України "Про іпотеку", оскільки
саме нормами Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті"
встановлено тимчасову заборону, у
визначених цим законом випадках, на
примусове стягнення нерухомого
житлового майна, яке вважається
предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону
України "Про іпотеку".

Також колегія суддів не може вважати
обґрунтованими доводи апелянта про те,
що судом першої інстанції не
перевірено, чи є іпотечне майно єдиним
нерухомим житловим майном
відповідачів, так як на підставі ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Належних та допустимих
доказів наявності у відповідачів у
власності іншого нерухомого житлового
майна, суду не надано.

Доводи ПАТ КБ "Приватбанк" про те, що
Закон України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" набрав чинності
після подання до суду представником
ПАТ КБ "Приватбанк" позовної заяви, а
тому він не підлягає застосуванню, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки, відповідно до чинного
законодавства, суд першої інстанції
при ухваленні рішення застосовує
закон, який є чинним на час ухвалення
такого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає, оскільки ці доводи
правильності зробленого судом першої
інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
набрання нею чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.
Судді:
Бондаренко
Н.В.

Малько О.С.