АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/719/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Кузьменко О.І. Провадження №
22-ц/789/1132/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю - представника апелянта

ОСОБА_1 та сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою першого
заступника прокурора Тернопільської
області на рішення Підволочиського
районного суду від 20 серпня 2014 року по
справі за позовом прокурора
Підволочиського району Тернопільської
області в інтересах держави, третьої
особи на стороні позивача ОСОБА_2 до
Воробіївської сільської ради
Підволочиського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Відділу Держземагентства у
Підволочиському районі про скасування
рішення сесії Воробіївської сільської
ради, визнання недійсним державного
акту на право власності на землю,
скасування державної реєстрації
державних актів №№ 80, 80 та
визнання недійсним договору дарування,
колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року прокурор
Підволочиського району Тернопільської
області в інтересах держави, третьої
особи на стороні позивача ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
Воробіївської сільської ради
Підволочиського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Відділу Держземагентства у
Підволочиському районі про скасування
рішення сесії Воробіївської сільської
ради, визнання недійсним державного
акту на право власності на землю,
скасування державної реєстрації
державних актів №№ 80, 80 та
визнання недійсним договору дарування.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що у відповідності
до ч.2 ст.45 ЦПК прокурор звернувся в суд
із зазначеним позовом, оскільки під час
перевірки було встановлено, що
посадовими особами при прийнятті
рішення сесії Воробіївської сільської
ради № 202 від 01.09 2008 р. незаконно
передано із земель комунальної
власності земельні ділянки загальною
площею 0,83 га ОСОБА_3, що порушує
інтереси держави в частині реалізації
права власності на землю народу. На
підставі даного рішення ОСОБА_3 20.11.2009 р.
отримала державний акт серії ЯИ № 050864
на право власності на земельну ділянку
пл. 0,0735 га для ведення особистого
селянського господарства, яку 11 жовтня
2011 р. відчужила ОСОБА_4 згідно договору
дарування № 931266. При постановлені вище
згаданого рішення не було враховано, що
спірною земельною ділянкою ОСОБА_2
користується з 1994 р. і у відповідності
до земельного законодавства не
проведено її вилучення.

Рішенням Підволочиського
районного суду від 20 серпня 2014 року у
задоволенні позову прокурора
Підволочиського району в інтересах
держави, третьої особи на стороні
позивача ОСОБА_2 до Воробіївської
сільської ради Підволочиського району,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу
Держземагентства у Підволочиському
районі про скасування рішення сесії
Воробіївської сільської ради, визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю, скасування
державної реєстрації державних актів
№№ 80, 80 та визнання
недійсним договору дарування -
відмовлено за недоведеністю вимог.

Судові витрати: двісті сорок три
гривні 60 копійок судового збору
покласти на державу.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Тернопільської області
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги прокурора
Підволочиського району, посилаючись на
те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, порушено норми
матеріального та процесуального права,
суд невірно прийшов до переконання, що
ділянка виділена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 це
різні земельні ділянки.

В апеляційній інстанції
представник апелянта підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляції.

Представники Воробіївської
сільради ОСОБА_5, ОСОБА_6; третя особа
ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_7,
ОСОБА_8 визнали апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 не визнала
апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення
суду першої інстанції відповідає
нормам матеріального права та зібраним
доказам.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
висновок прокурора, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення
виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
в частині відмови визнання недійсним
рішення Воробіївської сільради 12 сесії
5 скликання, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено, що земельна ділянка передана
ОСОБА_3 у розмірі 0,0735 га та ОСОБА_2 0,090 га
одна й таж і при передачі у безоплатну
власність ОСОБА_3 земельних ділянок
загальною площею 0,83 га не порушено
права позивача.

Однак з таким висновком суду
колегія суддів не погоджується .

Згідно ст. 309 ЦПК України -
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 17 ч.4,5 ЗК України(
редакція 1992 р.) передача у власність
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянину, провадиться
сільськими, селищними, міськими Радами
народних депутатів за місцем
розташування цієї ділянки.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Виходячи з норм ст. 22, 23 ЗК України
(редакція 1992 р.) виникнення права
власності та права користування
земельною ділянкою здійснюється після
тримання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право
власності чи право користування
земельною ділянкою та його державної
реєстрації.

Пункт 3 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про приватизацію
земельних ділянок" від 26.12.1992 р.
передбачає, що право приватної
власності громадян на земельні
ділянки, передані їм для цілей,
передбачених ст.1 цього Декрету,
посвідчується відповідною Радою
народних депутатів, про що робиться
запис у земельно-кадастрових
документах, з наступнею видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

Отже, п.3 Декрету визначено
порядок посвідчення права приватної
власності на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право
власності на земельні ділянки. Такими
документами може бути відповідний
запис у земельно-кадастрових
документах.

Як вбачається з матеріалів справи
та оглянутої в судовому засіданні
оригіналу книги реєстрації рішень
сільради, що відповідно до рішення
Воробіївської сільради за №478 від
30.12.1994 року та зроблений запис у
земельно-кадастровій книзі, що за
ОСОБА_2 рахувалися ділянки: 0,18 коло
хати, 0.18- присадибна, 0,09 для ведення
особистого селянського господарства,
0,09 (спірна) за садибою ОСОБА_10 та
прилягає до природоохоронної зони,
якою вона користувалась до 2011 р., тобто
до проведення приватизації своїх
земельних ділянок, де дізналась, що
ділянка 0.9 га приватизована ОСОБА_3, що
стверджується довідкою сільради № 274
від 21.08.2013 р.(а.с.4), показами голови
сільради ОСОБА_5 та землевпорядника
ОСОБА_6 Станом на 2001 р. ОСОБА_2
користувалась земельними ділянками
загальною площею 0,87 га(а.с.121).

За змістом п.1 Перехідних положень
ЗУК (редакція 200р.) - рішення про
передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету КМУ "Про приватизацію
земельних ділянок" від 16.12.1992 р. є
підставою для виготовлення та видачі
цим громадянам або їх спадкоємцям
державних актів на право власності на
земельну ділянку за технічною
документацією щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку.

Громадяни, які одержали у
власність або користування земельні
ділянки у розмірах, були раніше
передані діючим законодавством,
зберігають права на ці земельні
ділянки (п.7 Перехідних положень).

Статтями 116,118 ЗК України
визначено підстави й порядок набуття
громадянами і юридичними особами права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності.

Згідно ст.118 ЗК України, яка діяла
на 01.09.2008 рік - громадянин, зацікавлений
у приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної ради за місцем
знаходження ділянки. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Судом встановлено, що 26 серпня 2008
р. ОСОБА_3 звернулась до голови
сільради Гуцайло Б.М. із заявою про
передачу їй у безоплатну власність
земельної ділянки площею 0,97 га для
ведення особистого селянського
господарства (а.с.130). Рішенням
Воробіївської сільської ради 12 сесії 5
скликання №202 від 01.09.2008р. вирішено
передати ОСОБА_3 безоплатно у власність
земельні ділянки: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,1608га. - ділянка,), для ведення
особистого селянського господарства
площею діл.№НОМЕР_1-0,1062 га.,
діл.№НОМЕР_2-0,0735га.(спірна),
діл.№НОМЕР_3-0,09га., діл.№НОМЕР_4-0,4,0га.
Земельні ділянки перебували у
користуванні до 01.01.2002р. (межі виділені
в натурі). Дозволити проектній
організації виготовити ОСОБА_3
державний акт на право власності на
земельні ділянки.).

Підставою для прийняття вище
згаданого рішення були її заява про
виділення їй 0,97 га та акт від 26.08.2008.р.,
складений комісією депутатів сільради,
із якого вбачається, що ОСОБА_3
фактично користувалась земельною
ділянкою пл.0.168 га, а не 0,83 га цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд до
01.01.2002р. і яка не обліковувалась у
земельно-кадастрових книгах як
присадибна ділянка (а.с.138). Із протоколу
12 сесії 5 скликання від 01.09.2008 р. (а.с.14
зв.) випливає, що комісія обстежувала
земельну ділянку( 0,16га), яка перебувала
у користуванні ОСОБА_3 і цей акт став
основою для прийняття рішення № 202.

За ОСОБА_3 по записах в
земельно-кадастровій книзі за 2001-2004 р.
за № 90 рахувалась земельна ділянка пл.
0,50га на підставі рішення сесії №156 від
11.10.2000 р., яке закреслене . Записи про
наявність землі у ОСОБА_3 проводяться
тільки у 2010 р. на підставі рішення сесії
№ 202 від 01.09.2008 р.(а.с.135,133,173).

Що ж стосується передачі
рішенням № 202 ОСОБА_3 у власність для
ведення особистого селянського
господарства чотирьох земельних
ділянок площами: №1-0,1062 га;№ 2 - 0,0735 га ;
№3 - 0,09 га та №4 - 0,40 га, то в матеріалах
справи відсутні будь-які докази щодо
надання їй у встановленому законом
порядку цих земельних ділянок(
відсутні рішення, акти обстежень,
записи в земельно-кадастрових книгах
до 2008 р.), а ОСОБА_3 цих доказів не
представлено.

20 листопада 2009 р. ОСОБА_3 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,735 га для
ведення особистого селянського
господарства, серія ЯИ № 050864.(підстава
рішення № 202 від 01.09.2008 р.).(а.с.8).
Кадастровий номер земельної ділянки
040010031.

12 жовтня 2011 року ОСОБА_3 спірну
земельну ділянку відчужила ОСОБА_4
згідно договору дарування.(а.с.51).

09.11.20011 року ОСОБА_2 звернулась до
голови сільради із заявою про передачу
їй у власність п"ятьох земельних
ділянок, вказавши їх місце
розташування, розмір та цільове
призначення, тобто підтвердивши факт
користування ними. На противагу їй
ОСОБА_3 вказує тільки загальну площу
земельної ділянки 0,97 га., хоча рішенням
сесій їй виділяють п"ять різних
ділянок.

Згідно рішення Воробіївської
сільської ради №77 від 11.11.2011р. вирішено
передати ОСОБА_2 безоплатно у власність
земельні ділянки площею 1,2000га. в тому
числі площею 0,1200 га. для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 1,0800га. для ведення особистого
селянського господарства в с.Пеньківці
(ділянка №1 - 0,0700га., ділянка №2 -0,2000га.,
ділянка №3 - 0,1000га., ділянка №4 - 0,6000.,
ділянка №5 - 0,0900га.(спірна) за садибою
ОСОБА_10 І прилягає до природоохоронної
зони ставка, землевпоряднику сільської
ради внести зміни в земельно-облікову
документацію.(заява ОСОБА_2 від 09.11.2011 р.
а.с.238).

Проаналізувавши матеріали
справи, заслухавши пояснення учасників
процесу, колегія суддів прийшла до
переконання, що рішення сесії
Воробіївської сільради №202 від 01.09.2008 р.
є незаконним, оскільки в 1994 р. ОСОБА_2
правомірно було надано в користування
спірну земельну ділянку пл..0,09 га, яка
знаходиться за садибою ОСОБА_10 І
прилягає до природоохоронної зони
ставка і якою остання користується
більше двадцяти років, а даною
земельною ділянкою ОСОБА_3 не
користувалась жодного дня, що
стверджується довідкою №274 від 21.08.2013
р., поясненнями землевпорядника ОСОБА_6;
у відповідності до вимог ст. 141-143 ЗК
України(редакція 2001 р.) спірна земельна
ділянка у ОСОБА_2 не вилучалась;
фактично у користуванні ОСОБА_3 на час
видання спірного рішення перебували
земельні ділянки площами 0,16 га і 0,50 га,
а не 0,83 га., як відображено в протоколі
№12 засідання сесії Воробіївської
сільради №202 від 01.09.2008 р., який
висновками криміналістичних експертиз
№1-67/14 від 29.01.2014 р. та № 1-148/14 від 13.02.2014
р., які проведені по кримінальній
справі, вказують на виявлені
виправлення зроблені кульковою ручкою
щодо зазначеної площі з 0,16 га належних
ОСОБА_3 земельної ділянки на 0,83 га. Крім
того, цільове призначення земельної
ділянки, яка передається у власність у
протоколі № 12 зазначено - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, а в рішенні № 202
вказано - для ведення особистого
селянського господарства.. тобто
виправивши розмір земельної ділянки із
0,16га на 0,83га не виправили її цільове
призначення. Допитані в апеляційній
інстанції голова сільради ОСОБА_5 та
землевпорядник ОСОБА_6 підтвердили, що
за оспорюване рішення сесії депутати
не голосували, тобто воно є
сфальсифікованим.

Колегією суддів встановлено, що
фактично спір виник із-за земельної
ділянки розміром 0,09 га у ОСОБА_2, куди
включена природоохоронна зона, а у
ОСОБА_3 - 0.0735 га., яка зменшилась із-за
замулення, хоча в рішенні суду вказано,
що це різні земельні ділянки.

Однак, проаналізувавши матеріали
справи, колегія суддів прийшла до
переконання і це підтверджено
висновком Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській обл. №05-13/2779 від 01.10.2014 р.
про те, що частина земельної ділянки
ОСОБА_2 знаходиться в прибережній смузі
р. Самчик площа земельної ділянки при
обмірі ПП"горизонт" була зменшена із 0,09
до 0,0735 га у зв"язку із заболоченням, що
земельна ділянка пл.0,0735 га для ведення
особистого селянського господарства
(кадастровий номер 040010031)
приватизована ОСОБА_3 є тією ж
земельною ділянкою, яка згідно
земельно-облікових даних сільради
надана в користування ОСОБА_2.(а.с.224-225).
Даний факт підтверджується також
долученими до матеріалів справи копій
технічної документації ОСОБА_10 двох її
земельних ділянок : одна для ведення
особистого селянського господарства, а
друга - присадибна, які оточують
земельну ділянку ОСОБА_2.(ОСОБА_4 з 2011р.)
з обох сторін та поясненнями
землевпорядника ОСОБА_6

Отже, місце розташування, цільове
призначення та площа(за виключенням
водно-захисної смуги) земельної
ділянки, яка передана ОСОБА_3 у
власність та тієї, що знаходилась у
користуванні ОСОБА_2 співпадають.

Враховуючи вище викладене,
колегія суддів прийшла до висновку, що
рішення Воробіївської сільської ради 12
сесії 5 скликання № 202 від 01.09.2008 р. є
незаконним та підлягає скасуванню,
оскільки винесене всупереч нормам
земельного законодавства та
суперечить зібраним доказам, а тому
рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню і ухваленню нового рішення.

Що ж стосується позовних вимог
позивача про визнання недійсним
договору дарування земельної ділянки
площею 0,735 га., укладеного 12 жовтня 2011
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації Державних актів на право
власності на землю за №80, то суд
першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні позову в цій частині ,
оскільки даним правочином права
позивача не порушено і не є стороною
договору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 - 319, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу першого
заступника прокурора Тернопільської
області - задовольнити частково.

Рішення Підволочиського
районного суду від 20 серпня 2014 року в
частині відмови визнання незаконним та
скасування рішення сесії
Воробіївської сільради № 202 від 01.09.2008
р. "Про передачу безоплатно у власність
земельні ділянки площею 0,83 га жительці
с. Пеньківці ОСОБА_3."; визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку пл. 0,0735
га для ведення особистого селянського
господарства у с. Пеньківці, виданого
ОСОБА_3 20.11.2009 р. серія ЯИ "050864 та
скасування державної реєстрації
Державного акту в Книзі записів
реєстрації державних актів №80
скасувати та ухвалити нове, яким
зазначені позовні вимоги задовольнити:

Визнати незаконним та скасувати
рішення сесії Воробіївської сільради
№ 202 від 01.09.2008 р. "Про передачу
безоплатно у власність земельні
ділянки площею 0,83 га жительці с.
Пеньківці ОСОБА_3.". Визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку пл. 0,0735 га для ведення
особистого селянського господарства у
с. Пеньківці, виданого ОСОБА_3 20.11.2009 р.
серія ЯИ "050864. Скасувати державну
реєстрацію Державного акту в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за №80 на
ОСОБА_3

В решті рішення Підволочиського
районного суду від 20 серпня 2014 року
залишити без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк