Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" лютого 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, відповідно до первісно заявлених позовних вимог просив суд: «Стягнути солідарно з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2 на користь Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Форум», МФО 322948. Ідентиф.номер НОМЕР_1 матеріальну шкоду в сумі 13719,73 гривень, яка була завдана позивачу в результаті ДТП. Стягнути з відповідачів солідарно на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі.» (а.с. 1-5)

На підставі ухвали суду від 10 грудня 2013 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2, треті особа: ОСОБА_4, Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині вимог, які пред'явлені до відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» - залишено без розгляду. (а.с. 109-110)

15 січня 2014 року (вх.№1695) представник позивача ОСОБА_5 через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно поданої заяви просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на корись фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Форум», МФО 322948, ідентиф.номер НОМЕР_1 франшизу в сумі 1000,00 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі. (а.с. 137-138)

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд у справи у її відсутність, позовні вимог підтримала в повному обсязі з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що 03 січня 2012 року о 05 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Алма-Атинській 14 в місті Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля "Богдан", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та транспортного засобу автомобіля "Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2

На підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2012 року ОСОБА_2 визнано винним, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. в дохід держави. (а.с.10)

Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: « 03.01.2012 року о 05 год. 50 хв., в м. Києві подій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Сузукі Свіфт» д.н. НОМЕР_3 по вул. Алма-Атинська 14 не врахував дорожньої обстановки при зустрічному роз'їзді здійснив виїзд на зустрічну смугу руху внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Богдан» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, чим заподіяв матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 11.3 Правил дорожнього руху України».

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як з'ясовано судом, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4, яким на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_2, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Гарантія», що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази МТСБУ, яка надана на запит суду від 31.10.2013 року. (а.с.101,102)

25 червня 2012 року уповноважений представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулась до ЗАТ «СК «Гарантія» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 12 137, 83 грн. по страховому випадку який мав місця 03.01.2012 року, за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Сузукі», номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2, та транспортного засобу «Богдан» д.н. НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_6, який належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.8)

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхування цивільної відповідальності - страхування, при якому страховик бере на себе зобов'язання сплатити страхувальникові суми, пред'явленні йому відповідно з законом i в межах юридичної вiдповiдальностi страхувальника перед третіми особами.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про страхування", франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено п. 36.6 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Разом з тим, в межах даного спору позивачем ОСОБА_1 пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про стягнення суму франшизи, яка за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/0970324 визначена у розмірі 1000,00 грн, однак суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи, оскільки на момент звернення до суду позивачем, не надано доказів, що страхове відшкодування виплачено страхувальником відповідача в межах ліміту відповідальності, в той же час право потерпілої особи на відшкодування суми франшизи безпосередньо залежить від виплати суми страхового відшкодування, за умови її виключення із розміру суми страхового відшкодування.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з поставленням судом рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 12, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1,4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я