Справа №442/401/14-ц
Провадження №2/442/400/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді
Медведика Л.О.,

при секретарі Красневич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору,-

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось з
позовом про стягнення заборгованості
по кредитному договору в сумі 3072,97 грн.
до відповідача ОСОБА_2, посилається на
те, що між ТзОВ «Український
промисловий банк» та відповідачем було
укладено кредитний договір №36-0211007/ФК-08
від 26.03.2008 року.

02.07.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та АТ
«Дельта Банк» було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов»язань ТзОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку», відповідно
до якого Укрпромбанк передав Дельта
Банку права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами. Таким
чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право
вимоги за кредитним договором
№36-0211007-ФК-08 від 26.03.2008 року.

У відповідності до договору,
відповідач зобов»язаний щомісяця в
строки, передбачені правилами,
здійснювати погашення суми
заборгованості.

Відповідно до п.2.4, 2.5 кредитного
договору, повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами у
розмірі не менш як 231,67 грн. по 20 число
включно кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту, шляхом
безготівкового перерахування коштів з
рахунку позичальника або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Відповідач порушив умови кредитного
договору та станом на 13.12.2013 року має
заборгованість в сумі 3072,97 грн., з яких
1861,52 - заборгованість по тілу кредиту та
1211,45 грн. - по відсотках.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконував.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, в своїй заяві
просив розглядати справу у відсутності
представника банку. Позовні вимоги
підтримує повністю та не заперечує
проти постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, яка була належним
чином повідомлена про дату, час та
місце слухання справи в судове
засідання не з»явилася та не
повідомила суд про причини своєї
неявки, а тому суд визнав її неявку
неповажною та розглянув справу у її
відсутності, провівши заочний розгляд.

З оглянутого кредитного договору
№36-0211007/ФК-08 від 26.03.2008 року вбачається,
що між ТзОВ «Український промисловий
банк» та відповідачем було укладено
кредитний договір.

З оглянутого договору про передачу
активів та кредитних зобов»язань ТзОВ
«Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта
Банку» від 30.06.2010 року вбачається, що
ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги
за кредитним договором №36-0211007-ФК-08 від
26.03.2008 року.

З оглянутого розрахунку кредитної
заборгованості, з яким суд
погоджується, вбачається, що сума
заборгованості станом на 13.12.2013 року
становить 3072,97 грн., з яких 1861,52 -
заборгованість по тілу кредиту та 1211,45
грн. - по відсотках.

Згідно укладеного кредитного договору
відповідач повинен погашувати
заборгованість відповідно до Графіку
погашення кредиту та процентів.

Згідно ст.610 ЦК України, порушення
зобовязання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобовязання
(неналежне виконання).

Право позивача на звернення до суду про
стягнення боргу виникає у разі
порушення умов зобов»язання. З
представленого суду розрахунку
погашення заборгованості вбачається,
що останнє погашення боргу
відповідачем здійснювалося 25.03.2010 року.
Відповідно позивач подав до суду
цілком обгрунтований позов.

Однак, позовна заява подана до суду 22
січня 2014 року. Мета кредитування за
кредитним договором №36-0211007/ФК-08 від
26.03.2008 року, укладеним між сторонами -
споживчі потреби. Строк виконання
відповідачем свого зобов»язання за ним
встановлений терміном 24 місяці, тобто
до 25.03.2010 року включно. З останньої дати
у позивача виникло право на звернення
до суду за захистом своїх порушених
прав. Відповідно із зазначеного часу до
моменту звернення до суду пройшло
більш як 3 роки.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
спеціальна позовна давність у даному
випадку не застосовується.

Представник позивача в своєму позові
не навів причин поважності пропущення
строку позовної давності, не
представив доказів про її переривання
чи зупинення.

Зважаючи на те, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір
споживчого кредиту, а відповідно до
ст..11 ч.11 п.7 Закону України «Про захист
прав споживачів», п.31 Постанови №5
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
у спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

У зв»язку з цим позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки, зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку ( іншої фінансової установи).

Крім того, згідно ст.11 ч.4 абз.3,5
вищезгаданого закону, кредитодавцю
забороняється встановлювати у
договорі про надання споживчого
кредиту будь-які збори, відсотки,
комісії, платежі тощо за дії, які не є
послугами у визначенні цього Закону.
Умови договору про надання споживчого
кредиту, яка передбачає здійснення
будь-яких платежів за дії, які не є
послугами, у визначенні цього Закону, є
нікчемними.

Забороняється у будь-який спосіб
ускладнювати прочитання споживачем
тексту детального розпису сукупної
вартості споживчого кредиту,
зазначеного у договорі про надання
споживчого кредиту.

Відтак, суд, керуючись наведеними вище
вимогами закону, вважає необхідним
відмовити позивачу у задоволенні його
позову повністю за пропуском строку
позовної давності.

Керуючись ст.ст.88,209,212-215 ЦПК України,
суд, -

В и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
по кредитному договору та судових
витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з моменту його
оголошення через Дрогобицький
міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий