У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Черненко
В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10
квітня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2010 року публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 11 грудня 2007 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останньому надано кредит у розмірі 119 250
доларів США на строк до 11 грудня 2017 року
зі сплатою 13,90 % річних. 23 лютого
2009 року між сторонами укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, відповідно до якої змінено
графік погашення кредиту, а також
сторони домовились, що для
ідентифікації кредитного договору
можуть застосовуватись як номер
договору № 0, так і № 1. У
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 11 грудня
2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено
договір поруки, за умовами якого
остання зобов'язалась солідарно
відповідати перед банком за порушення
позичальником умов кредитного
договору. Взяті на себе зобов'язання
ОСОБА_3 не виконав, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість за кредитним
договором № 0 від 11 грудня
2007 року в розмірі 3 687 доларів 65 центів
США, а також за кредитним договором
№ 1 від 23 лютого 2009 року у
розмірі 128 698 доларів 85 центів США, яку й
просив стягнути позивач.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 згідно з
договором поруки поручилась перед
кредитором за виконання ОСОБА_3 свого
зобов'язання, то ПАТ «УкрСиббанк»
просило стягнути вказані суми з
відповідачів солідарно.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 березня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
від 11 грудня 2007 року у розмірі
3 687 доларів 65 центів США, що на 17 червня
2010 року становить 29 180 грн. 01 коп., за
договором від 23 лютого 2009 року - 128 698
доларів 85 центів США, що
станом на 17 червня 2010 року становить 1 018
381 грн. 15 коп., а всього - 132 386 доларів 50
центів США, що станом на 17 червня 2010
року становить 1 047 562 грн. 15 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 березня 2012 року
та ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 29 січня 2014 року залишено без змін.

У липні 2014 року на адресу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 628, 629 ЦК України, ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».

До заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2014 року заявник
долучив ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року, 28 грудня 2011
року, 29 лютого 2012 року, 18 червня 2012 року,
27 березня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Із доданих ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року, 28 грудня 2011
року, 29 лютого 2012 року, 18
червня 2012 року, 27 березня 2014 року та
ухвали про перегляд якої подано заяву,
вбачається, що судами встановлені
різні фактичні обставини, а наведені
заявником доводи не містять ознак, які
відповідно до вимог вищевказаної норми
є підставами для перегляду судового
рішення, тому у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.Є. Червинська Судді:
В.І.
Журавель

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

В.А. Черненко