Справа № 286/2617/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом комунального підприємства
"Комунальник» Овруцької міської ради
Житомирської області до ОСОБА_1 про
зобов'язання укласти договір на
житлово-комунальні послуги та
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою і просить зобов'язати
відповідача укласти договір про
надання послуг з постачання холодної
води і водовідведення, утримання
будинків і споруд та прибудинкової
території (розробленого на основі
типового). Стягнути з ОСОБА_1 на користь
КП «Комунальник» Овруцької міської
ради Житомирської області
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі
2472 грн. 82 коп. та судові витрати по
справі.

В обґрунтування позову зазначає, що
відповідач проживає в АДРЕСА_1,
тривалий час користується послугами
позивача і зобов'язаний щомісячно
вносити плату за послуги. В порушення
норми закону відповідач вчасно не
розраховувався за надані послуги,
внаслідок чого утворилася
вищезазначена заборгованість, яку і
просить стягнути. Окрім того, не
зважаючи на повідомлення про укладання
договору на надання
житлово-комунальних послуг до цього
часу відповідач не з'явився для
укладання договору.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, але надав
клопотання про розгляд справи без його
участі. Позовні вимоги підтримує.
Погоджується на заочний розгляд
справи.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав та не заперечує щодо його
задоволення.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно довідки КП «Комунальник»
Овруцької міської ради № 3212 від 26.05.2014
року ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1
(а.с.5).

Як вбачається із довідки №4255 від 14.07.2014
року (а.с.17) особовий рахунок на
квартиру АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_2,
яка була наймачем даної квартири та
померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Підтвердженням
чого, також являється типовий договір
укладений нею 18.11.1997 року (а.с.26-27).
Відповідач по справі являється сином
померлої та проживає у даній квартирі.

Із розрахунку заборгованості за
комунальні послуги станом на 01.02.2014
року за ОСОБА_1 за період з лютого 2011
року по січень 2014 року рахується
заборгованість в розмірі 2831,40 грн.
(а.с.4), яка складається із: квартплати -
1358,58 грн., опалення - 1472,82 грн.

Між відповідачем та позивачем існують
договірні зобов'язання, за якими
останній надавав відповідачу послуги,
а він, в свою чергу, повинен був
сплачувати їх вартість за
встановленими тарифами, розмір яких
встановлювався рішенням виконавчого
комітету Овруцької міської ради
Житомирської області.

Відповідач користується послугою з
опалення, однак її вартість сплачує
нерегулярно, внаслідок чого за період з
01.02.2011 року по 30.04.2011 року, з 01.10.2011 року
по 30.04.2012 року виникла заборгованість в
сумі 2831 грн. 40 коп., що підтверджується
розрахунком заборгованості за
комунальні послуги станом на 01.02.2014
року.

Правовідносини сторін по наданню
житлово-комунальних послуг, в тому
числі: права і обов'язки, порядок
розрахунків, підстави і розмір
відповідальності, регулюються
Житловим кодексом України, Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон), Цивільним
кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання
є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.66 ЖК України плата за
користування житлом (квартирна плата)
обчислюється виходячи із загальної
площі квартири (одноквартирного
будинку).

Згідно ст.67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, електрична, теплова енергія та
інші послуги) береться крім квартирної
плати за затвердженими в установленому
порядку тарифами.

Згідно ст.68 ЖК України наймач
зобов`язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги. Квартирна плата та плата за
комунальні послуги в будинках
державного і громадського житлового
фонду вносяться щомісяця.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання населенню
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року, передбачено, що
плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Згідно зі ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Згідно до положень ст.19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері жилого-комунальних
послуг є власник споживач, виконавець
та виробник.

Відсутність укладеного між сторонами
договору не може бути підставою для
відмови у задоволенні вимог про
стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін, крім того такий обов'язок
покладено на споживача.

Сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за фактично надані
послуги у вигляді постачання холодної
води і водовідведення та вивезення
побутових відходів.

Вказана правова позиція підтверджена
постановою Верховного суду України від
30 жовтня 2013 року, яка постановлена по
заяві Особи1 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2013 року у справі за
позовом комунального підприємства «
Артемівська керуюча компанія
житлово-комунальних послуг» до
ОСОБА1,ОСОБА2 про стягнення
заборгованості за оплату послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території.

Заборгованість ОСОБА_1 по оплаті
житлово-комунальних послуг у
визначеному позивачем розмірі
визнається відповідачем по справі та
підтверджується наявними в справі
доказами.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

У відповідності до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов в частині стягнення
заборгованості підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про зобов'язання
укласти договір то суд зазначає
наступне.

Стаття 4 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що законодавство України у
сфері житлово-комунальних послуг, крім
цього Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає
загальні засади цивільного
законодавства, зокрема поняття
договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів.

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст.ст. 6, 627 ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Верховний Суд України у своїй правовій
позиції висловленій у постанові від
10.10.2012 року за №6-110цс12 зазначив: «
Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6,
627 ЦК України, яка полягає у праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, при виборі
контрагентів та при погодженні умов
договору, не є безмежною. У тих
випадках, коли актом цивільного
законодавства передбачена
обов'язковість положень цього акту для
сторін договору, сторонни не вправі
відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК
України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачають обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг укласти
письмовий договір з виконавцем послуг
на основі типового договору.Форма та
зміст (умови) типового договору
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№ 529 «Про затвердження типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій».З аналізу
змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.
ст. 19 - 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», постанови
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 «Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» убачається,
що умови типового договору, що набули
юридично обов'язкового значення в силу
актів цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд. Таким чином,
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». У разі
такої відмови, виходячи з положень ст.
ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України
виконавець послуг вправі звернутись до
суду за захистом свого права, яке
підлягає захисту судом на підставі п. 1
ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання
договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії».

Оскільки позивачем обрано спосіб
захисту не передбачений ст. 16 ЦК
України (про зобов'язання укласти
договір), позов у даній частині
задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене позов підлягає
до часткового задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати понесені позивачем у вигляді
судового збору в сумі 487,20 грн.
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог. А
тому, на користь позивача із
відповідача підлягає стягненню 243 грн.
60 коп.

Керуючись ст. ст. 67, 68 ЖК України,
Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. ст. 10, 57,
60, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь Комунального підприємства
«Комунальник» Овруцької міської ради
Житомирської області, ,
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі
2472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві)
гривні 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь Комунального підприємства
«Комунальник» Овруцької міської ради
Житомирської області, ,
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана через Овруцький районний суд в
апеляційний суд Житомирської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Л. О. Смиковська