Провадження № 2/225/1208/2014
Справа № 225/3567/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2014 року Дзержинський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.

при секретарі Бондарчук Т.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі -
продажу дійсним та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до суду про визнання
угоди дійсною та визнання права
власності на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18
грудня 2012 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено усну угоду про купівлю -
продаж нерухомого майна, а саме
житлового будинку з надвірними
побудовами і спорудами, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1 на
загальну суму 5000 грн. В свою чергу від
продавця вона отримала документи на
квартиру та ключі від неї. При
укладенні цієї угоди ОСОБА_2
відмовилась від звернення до
нотаріальної контори для належного
посвідчення зазначеного правочину,
посилаючись на зайнятість та
відсутність вільного часу, пообіцявши
при цьому виконати необхідні дії щодо
передбаченого законодавством України
нотаріального посвідчення зазначеної
угоди до кінця календарного року. На
початку 2013 року ОСОБА_2 повідомила їй
про існування перешкод в оформленні
документів для нотаріального
посвідчення укладеної між ними угоди.
Так, вказана нерухомість відповідно до
договору купівлі - продажу будинку від
17.10.2001 року та технічної документації
належала ОСОБА_3, батькові відповідача
по справі, на праві особистої
власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Єдиним спадкоємцем померлого є його
донька ОСОБА_2 Однак відповідачу було
відмовлено в оформленні спадщини від
батька, так як останній за життя не
встиг зареєструвати придбане нерухоме
майно в установленому законом порядку,
що на теперішній час є перешкодою для
отримання спадкоємцем свідоцтва про
право на спадщину за законом. До
теперішнього часу ОСОБА_2 своїх
обіцянок не виконала. З моменту
укладення усної угоди вона фактично
вступила в володіння нерухомим майном,
що належало батькові ОСОБА_2, але в
установленому законом порядку не
зареєструвала своє право власності на
зазначений житловий будинок.

З цих підстав, вона просить суд визнати
усну угоду, укладену 18 грудня 2012 року
між нею та ОСОБА_2 про купівлю - продаж
житлового будинку зі всіма надвірними
побудовами і спорудами, розташованими
за адресою АДРЕСА_1 та визнати за нею
право власності на вказане нерухоме
майно.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги визнала
повністю, проти їх задоволення не
заперечує.

Вислухавши пояснення всіх учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи та надані докази в їх
сукупності, суд вважає, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що житловий
будинок зі всіма надвірними спорудами
та побудовами, розташованими за
адресою АДРЕСА_1 на праві особистої
власності належить ОСОБА_3 (а.с. 7-11; 12).

Відповідно до свідоцтва про народження
(а.с. 16; 17-19) батьком відповідача по
справі є ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
(а.с.13). Після його смерті відкрилася
спадщина на належне йому на праві
особистої власності майно. Відповідач
по справі є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом померлого батька
ОСОБА_3 Однак, в шестимісячний строк до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини не зверталася, хоча фактично,
як спадкоємець за законом першої черги
вступила в управління спадковим
майном, від спадщини не відмовлялася.
Інших спадкоємців за законом або за
заповітом у померлого ОСОБА_3 не має, з
заявою про прийняття спадщини до
Дзержинської державної нотаріальної
контори ніхто не звертався, спадкова
справа не заводилась (а.с. 24-26). Після
смерті батька всі документи, що
належали йому, в тому числі і
правовстановлюючі документи на
будинок знаходилися у відповідача.

У відповідності до ст. 548 Цивільного
Кодексу України (в редакції 1963 року)
прийнята спадщина вважається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу
України (в редакції 1963 року) визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично в шестимісячний строк з
дня відкриття спадщини вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

За таких обставин та враховуючи, що
судом не встановлено, що відповідач
відмовлялася від спадщини, а навпаки
нею зроблені заходи щодо прийняття
спадщини, суд вважає, що відповідач по
справі фактично прийняла спадщину за
законом від батька.

З огляду на це суд зазначає наступне.

Оскільки «усна» угода купівлі-продажу
житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладена в 2012 році, до виниклих
правовідносин підлягають застосуванню
норми Цивільного Кодексу України (в
редакції 2004 року).

Судом встановлено, що не оспорюється
сторонами по справі 18 грудня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена
угода про купівлю - продаж зазначеного
вище нерухомого майна (а.с. 6).

Відповідно до умов укладеної усної
угоди від 18.12.2012 року ОСОБА_1
зобов'язалася передати ОСОБА_2 за
житловий будинок кошти в сумі 5000 грн., а
остання зобов'язалася до кінця
календарного року виконати всі
необхідні дії щодо передбаченого
законодавством України нотаріального
посвідчення зазначеної угоди.

Судом на підставі показань сторін по
справі з'ясовано, що позивач по справі в
повному обсязі передала кошти в сумі 5000
грн. ОСОБА_2, тобто повністю виконала
умови укладеної усної угоди, а остання
передала їй всі документи на будинок.

Однак, до теперішнього часу своїх
обіцянок відповідач по справі не
виконала і не оформила договір купівлі
- продажу у нотаріуса.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Якщо правочин,
для якого законом встановлена його
недійсність у разі недодержання вимоги
щодо письмової форми, укладений усно і
одна із сторін вчинила дію, а друга
сторона підтвердила її вчинення,
зокрема шляхом прийняття виконання,
такий правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Статтею 334 ЦК України встановлено, що
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 220 ЦК України передбачено, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, а відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи.

Отже, проаналізувавши всі обставини
справи, суд вважає, що своїми діями
відповідач порушує право власності
позивача шляхом її ухилення від
нотаріального посвідчення договору
купівлі - продажу нерухомого майна, а
саме квартири АДРЕСА_1, набутим під час
здійснення цього правочину.

Таким чином, судом встановлено, що між
сторонами виникли правовідносини з
приводу купівлі-продажу житлового
будинку зі всіма надвірними спорудами
і побудовами, при цьому сторони досягли
угоди щодо істотних умов договору та
їхні дії були спрямовані на його
виконання. Перешкодою у остаточному
оформленні договору купівлі-продажу
стало відсутність у відповідача по
справі свідоцтва про право на спадщину
за законом. Тому суд, на підставі
наведеного, вважає, що даний правочин
може бути визнаний дійсним, а позовні
вимоги повністю доведеними, отже
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не було
скасовано, набирає законної сили після
прийняття рішення судом апеляційної
інстанції.

Відповідно до розпорядження Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року рішення
суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Запорізької області
через Дзержинський міський суд на
протязі десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя: