АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Височанської
Н.К.

секретаря Лисак О.А.

за участю: представника
відповідача - ОСОБА_1

представника третьої особи -
Підлубної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 в інтересах малолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ «Райфайзен Банк
Аваль», ОСОБА_8, приватного нотаріуса
Глибоцького нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_9, треті
особи: служба у справах дітей
Глибоцької районної державної
адміністрації, Чернівецька філія
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України про визнання
кредитного договору та додаткової
угоди до кредитного договору та
договору іпотеки недійсним, за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Чернівецької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» на рішення Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 23 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_11 в інтересах
ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до суду
з позовом до ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», ОСОБА_8, приватного нотаріуса
Глибоцького нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_9, треті
особи: служба у справах дітей
Глибоцької районної державної
адміністрації, Чернівецька філія
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України про визнання
кредитного договору та додаткової
угоди до кредитного договору та
договору іпотеки недійсними.

_______________________________________________________________№
22ц/794/191/2014 р.
Головуючий у І інстанції
Цуренко В.А.

Категорія: 19/27
Суддя-доповідач
Владичан А.І.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19
вересня 2006 року між відповідачем
ОСОБА_8 та Ч0Д АППБ «Аваль» було
укладено кредитний договір № 014/0001/74/37819
з додатковою угодою до нього від 07
травня 2006 року, відповідно до якого
ОСОБА_8 було надано кошти в сумі 118 000,00
доларів США. На забезпечення виконання
умов кредитного договору також було
укладено договір іпотеки № 011/0001/20135 від
20 жовтня 2006 року, який нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за № 5831 приватним нотаріусом
Глибоцького нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_9. Вважає, що
вказаний договір іпотеки, що випливає
із кредитного договору № 014/0001/74/37819
порушує права неповнолітніх дітей:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які народилися під час
зареєстрованого шлюбу з відповідачем -
ОСОБА_8. Договір іпотеки, обмежує її
дітей реалізовувати своє гарантоване
право, передбачене чинним
законодавством України на житло.

Крім того, договір іпотеки був
укладений та нотаріально посвідчений
за відсутності попередньої згоди
органу опіки і піклування, що є грубим
порушення чинного законодавства, тому
просила суд визнати недійсним договір
іпотеки №011/0001/20135 від 20 жовтня 2006 року.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 23 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено частково. Визнано недійсним
договір іпотеки нерухомого майна
№011/0001/20135 від 20 жовтня 2006 року,
укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_8, посвідчений
приватним нотаріусом Глибоцького
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_9, зареєстрований за №3832.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Чернівецької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
рішення суду першої інстанції
незаконне, та таке що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Просив скасувати
рішення Глибоцького районного суду від
23 грудня 2013 року про визнання договору
іпотеки недійсним, та постановити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що згідно ч.4 ст.12
Розділу ІІІ «Попередження бездомності
і безпритульності» Закону України від
02.06.2005 року № 2623- ІV «Про основи
соціального захисту бездомних
громадяг і безпритульних дітей», в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, для здійснення
будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, потрібна попередня згода органів
опіки і піклування. Посадові особи
органів опіки і піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при наданні згоди на
вчинення правочинів щодо належного
дітям нерухомого майна

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Судом установлено, що 19 вересня 2006
року між відповідачем ОСОБА_8 та Ч0Д
АППБ «Аваль» було укладено кредитний
договір № 014/0001/74/37819 з додатковою
угодою до нього від 07 травня 2006 року,
відповідно до якого ОСОБА_8 було надано
кошти в сумі 118 000,00 доларів США. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору також було
укладено договір іпотеки № 011/0001/20135 від
20 жовтня 2006 року, який нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за № 5831 приватним нотаріусом
Глибоцького нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_9. Згідно
вказаного договору ОСОБА_8 передав у
іпотеку житловий будинок, який
знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб 24 червня 2009 року.

З свідоцтв про народження серії
НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 вбачається, що
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідно.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на момент укладення
договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, мав право користуватися
житловим будинком за зазначеною
адресою, тому його батько - відповідач
по справі ОСОБА_8 не вправі був укладати
договір іпотеки цього нерухомого майна
без дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК України
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування є нікчемним.

Дослідженим матеріалами справи
колегією суддів встановлено, що орган
опіки та піклування Глибоцької РДА
Чернівецької області не надав згоди на
укладення договору іпотеки.

Посилання апелянта на те, що у
житловому будинку, який є предметом
застави, не зареєстровані та не
проживають неповнолітні діти
спростовується показаннями свідків,
допитаних в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню тільки в
частині пред'явлених позивачкою в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_4. В частині позовних вимог
пред'явлених позивачкою в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
не підлягають задоволенню, оскільки
останній народився пізніше ніж було
укладено іпотечний договір (20 жовтня 2006
року).

Крім того, посилання апелянта на те,
що судом першої інстанції недоцільно
застосовано Закон України "Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей", так як
межі його поширюються виключно на
спірні правовідносини між сторонами по
договору іпотеки, склад яких
визначений законом, і разом з тим,
попередній дозвіл органів опіки та
піклування необхідний для вчинення
будь-яких правочинів, щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти, не
заслуговують на увагу, оскільки в
даному випадку порушуються права на
законні інтереси неповнолітніх дітей.

Посилання апелянта на про
застосування строків позовної
давності не обґрунтовані та не
заслуговують на увагу, оскільки позов
пред'явлений в інтересах
неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України у
разі порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права. Рішення суду ухвалено
відповідно до норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування по доводам апеляційної
скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Чернівецької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» відхилити .

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 23 грудня 2013
року, залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: