Справа №487/4543/14-ц 21.10.2014 21.10.2014 21.10.2014
Провадження № 22-ц/784/2737/14
інстанції: Притуляк І.О.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року

колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Свіщуку О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_3,
відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 вересня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист
честі, гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 р. ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка вказувала, що 01 квітня 2014 р.
ОСОБА_4 доправила за її місцем роботи
листа, в якому вказала, що остання є
наркозалежною з чітко вираженим
психічним розладом, яке викликане
вживанням таблеток впродовж багатьох
років нібито від мігрені, а насправді
це є наркотичним абстинентним
синдромом, а також що вона потребує
лікування від наркозалежності і
психічного розладу у зв'язку з явними
проявним агресії, поганим контролем
своїх дій.

Посилаючись на те, що така
інформації є неправдивою, принижує її
честь, гідність та завдала шкоди
діловій репутації, а також моральних
страждань, пов'язаних з приниженням,
позивачка просила суд визнати
недостовірною інформацію, поширену
ОСОБА_4 у вказаному листі, зобов'язати
відповідачку не пізніше наступного дня
від набрання рішенням законної сили
спростувати цю інформацію шляхом
публічного виступу перед керівником
установи, де працює позивачка, стягнути
з ОСОБА_4 5000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 02 вересня 2014 р.
позов задоволено частково.

Постановлено визнати
недостовірною та такою, що принижує
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_3, інформацію, поширену ОСОБА_4 у
заяві від 01 квітня 2014 р. на ім'я
директора відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту імені гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного «Миколаївське
професійно-технічне училище
«Морехідна школа», а саме: «ОСОБА_3
наркозависимая, с ярко выраженным
психическим расстройством, вызванным
годами употребления таблеток, якобы
для похудения и лечения мигрени, что на
самом деле просто ломка». Зобов'язано
ОСОБА_4 спростувати вказані відомості
шляхом повідомлення про це у заяві на
ім'я директора відокремленого
підрозділу Київської державної
академії водного транспорту імені
гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного «Миколаївське
професійно-технічне училище
«Морехідна школа» у п'ятнадцятиденний
строк з дня набрання рішенням законної
сили.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 2000 грн. у відшкодування
моральної шкоди та 487 грн. 20 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
зокрема, судом безпідставно зроблено
висновок про те, що викладена нею в
заяві інформація не є оціночним
судженням, й просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове про відмову у
позові.

У запереченні на апеляційну
скаргу позивачка вказує на
безпідставність її доводів і просить
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідачки, позивачки,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_3 працює
психологом у відокремленому
підрозділі Київської державної
академії водного транспорту імені
гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного «Миколаївське
професійно-технічне училище
«Морехідна школа».

Сторони є сусідами та проживають
в одному будинку, між ними існує спір
щодо користування прибудинковою
територію.

01 квітня 2014 р. відповідачка
направила до директора відокремленого
підрозділу Київської державної
академії водного транспорту імені
гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного «Миколаївське
професійно-технічне училище
«Морехідна школа» заяву, в якій
повідомила, що «ОСОБА_3 наркозависимая,
с ярко выраженным психическим
расстройством, вызванным годами
употребления таблеток, якобы для
похудения и лечения мигрени, что на
самом деле просто ломка».

В силу ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Недостовірною згідно ч. 3 ст. 277 ЦК
України є негативна інформації,
поширена про особу, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного.

Як зазначено у пункті 15 постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27 лютого 2009 р. «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
(далі - постанова Пленуму), при розгляді
справ зазначеної категорії суди
повинні мати на увазі, що юридичним
складом правопорушення, наявність
якого може бути підставою для
задоволення позову, є сукупність таких
обставин: а) поширення інформації,
тобто доведення її до відома хоча б
одній особі в будь-який спосіб; б)
поширена інформація стосується певної
фізичної чи юридичної особи тобто
позивача; в) поширення недостовірної
інформації, тобто такої, яка не
відповідає дійсності; г) поширення
інформації, що порушує особисті
немайнові права, тобто або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладені в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, а
також в іншій формі хоча б одній особі.

В силу положень ст. 277 ЦК України
і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що
поширена інформація є достовірною,
покладається на відповідача, а позивач
повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Недостовірною при цьому
вважається, як роз'яснено у вказаному
пункті постанови Пленуму, інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Задовольняючи частково позов, суд
правильно виходив з доведеності факту
розповсюдження відповідачкою
недостовірної інформації стосовно
позивачки, а саме щодо наркозалежності
останньої та наявності психічних
розладів, у зв'язку з чим обґрунтовано
вважав, що є підстави для захисту
порушеного права.

Такий висновок суду відповідає
наведеним вимогам закону, оскільки
направленням заяви за місцем роботи
позивачки відповідачка розповсюдила
інформацію, ця інформація є
недостовірною, оскільки відповідачка
не довела, що позивачка страждає на
наркоманію та психічні розлади
(навпаки, надані ОСОБА_3 медичні
документи спростовують таку
інформацію), розповсюджена інформація
є негативною, дискредитує ОСОБА_3,
оскільки містить обвинувачення в
порушенні законів України та вчиненні
дій, що суперечать загальноприйнятим
нормам моралі.

Посилання апелянта на те, що у
заяві вона виклала не інформацію, а
лише свої власні оціночні судження, які
не можуть бути предметом судового
захисту, є хибними, оскільки
ґрунтуються на помилковому тлумаченні
положень закону.

В силу роз'яснень, що надані в
пункті 19 постанови Пленуму, вирішуючи
питання про визнання поширеної
інформації недостовірною, суди повинні
визначати характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичними
твердженнями, чи оціночними
судженнями. Не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції.

Зі змісту заяви ОСОБА_4
вбачається, що в ній викладені саме
фактичні твердження стосовно
психічного та фізичного здоров'я
ОСОБА_3, її поведінки, які можливо
перевірити на їх відповідність
дійсності, а тому ця інформація не є
оціночними судженнями.

В силу ст. 280 ЦК України позивачка у
зв'язку з порушенням його особистого
немайнового права має право на
відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 23 ЦК
України, конкретних обставин справи,
змісту недостовірної інформації,
обсягу моральних страждань, яких
внаслідок неправомірних дій
відповідачки зазнала позивачка, суд
вірно визначив розмір такого
відшкодування, а тому доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
моральної шкоди не заслуговують на
увагу.

За такого колегія суддів не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 02
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: