Справа № 109/5905/2013-ц
провадження № 2/109/65/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
смт Красногвардійське

Красногвардійський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді Проскурні С.М.,

секретаря - Грабовенко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Красногвардійське
цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
Банк) 04 грудня 2013 року
звернулося до суду із вказаним позовом,
в якому просило стягнути
з ОСОБА_1 заборгованість за договором
від 11.06.2010 року в сумі 18486,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем своїх зобов'язань
за кредитним договором.

У судове засідання представник
позивача Лук’янчук В.Л., належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи, не з'явилась, просила
розглядати справу за її відсутності,
надавши відповідну письмову заяву до
канцелярії суду. Позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Згідно з частиною другою статті 158
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав. Розмір
заборгованості не оспорював, зазначив,
що заборгованість утворилась у зв'язку
із скрутним матеріальним
становищем, відсутністю постійної
роботи. Зобов'язався сплатити борг
Банку.

Вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.

Сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи і розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 10,
частиною першою статті 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між Банком та
ОСОБА_1 11 червня 2010 року був
укладений договір (далі - Договір), який
складається з заяви, підписаної
позичальником, та умов і правил надання
банківських послуг (далі - Умови і
Правила).

На підставі Договору ОСОБА_1 отримав
від Банку кредит у розмірі
2000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов і Правил
договір діє протягом 12 місяців
з моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий
же строк.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, заборгованості
за кредитом, сплата нарахованих за
користування кредитом процентів,
комісії та інших витрат.

Відповідно до пункту 1.1.2.5 Умов і Правил
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, процентам
за його використання, перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
Договором.

Пунктом 1.1.2.6 Умов і Правил передбачено,
що у разі невиконання зобов'язань
за Договором, на вимогу Банку
позичальник зобов'язаний виконати
зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди Банку.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав у повному обсязі, надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідно до статті 509 ЦК України, в
силу зобов'язання одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певні дії (передати майно, виконати
роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1.1.5.32 Умов і Правил при
порушенні позичальником строків
внесення платежів по кожному з
грошових зобов'язань, передбачених
Договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн.
+ 5 % від суми заборгованості за
кредитним лімітом, з урахуванням
нарахованих та прострочених процентів
та комісії.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем, станом на 31 жовтня 2013 року
утворилась заборгованість в сумі 18486,59
грн., яка складається з заборгованості:
за кредитом у сумі 10161,51 грн.,
процентам за користування кредитом у
сумі 6968,58 грн. та штрафу
в сумі 1356,50 грн. (500 грн. + 856,50 грн.).

Згідно зі статтею 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного
або неналежно виконаного
зобов'язання.

З урахуванням вищезазначеної норми
права, а також положень статті 611 ЦК
України сплата неустойки є єдиним
видом відповідальності за порушення
зобов'язання незалежно від виду
неустойки (штрафу або пені).

Стаття 14 ЦК України визначає, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до принципу
диспозитивності, передбаченого
статтею 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням осіб, в межах, заявлених
ними вимог. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 із заявою про
зменшення розміру неустойки до суду
не звертався та жодних доказів
наявності обставин для зменшення
неустойки суду не надав.

Також, матеріали справи не містять
даних про істотні обставини, якими
в розумінні частини третьої
статті 551 ЦК України можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Звернення до суду з вимогою про
повернення всіх сум за Договором у
зв'язку з порушенням умов
договору згідно з частиною другою
статті 1050 ЦК України не означає
односторонньої відмови від договору, а
є наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань. Це спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника. У подальшому, при невиконанні
рішення суду, у кредитора виникає право
стягувати суми, передбачені частиною
другою статті 625 ЦК України, оскільки
зобов'язальні правовідносини не
припинились.

Крім того, згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково
або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише
у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем ОСОБА_1 порушено норми
закону та умови договору через
неналежне виконання своїх зобов'язань
за кредитним договором.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК
України боржник не звільняється
від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Оцінюючи за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується
на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для стягнення з
відповідача ОСОБА_1 на користь Банку
заборгованості в сумі 18486,59 грн., яка
утворилась станом на 31 жовтня 2013 року.

Згідно зі статтею 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати з
оплати судового збору в розмірі 229,40
грн.

Керуючись статтями 509, 525, 526, 549-551, 598, 599,
611, 625, 1050, 1054 ЦК України, 10, 11, 60, 88, 158, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на рахунок №
0000 , МФО 305299
заборгованість за кредитним договором
від 11.06.2010 року в сумі 18486 грн. 59 коп.
(Вісімнадцять тисяч чотириста
вісімдесят шість грн. 59 коп.), яка
утворилась станом на 31 жовтня 2013 року,
та складається з
заборгованості: за кредитом в сумі 10161,51
грн., процентам за
користування кредитом в сумі 6968,58 грн.,
а також штрафу в сумі 1356,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на рахунок №
0001 , МФО 305299 судові
витрати в розмірі 229 грн.
40 коп. (Двісті двадцять дев'ять грн. 40
коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки
Крим через Красногвардійський
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С.М. Проскурня