Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді
Кисельова В.К.

при секретарі
Дзюба Г.І.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3, адвоката - ОСОБА_4

представника органу опіки та
піклування - Дейнеко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкування з дитиною, про
усунення перешкод у вихованні дитини,
про встановлення часу для зустрічей з
дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод у спілкування з
дитиною, про усунення перешкод у
вихованні дитини, про встановлення
часу для зустрічей з дитиною. Позовні
вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1, з 2004 р.
по 2007 р. перебував у шлюбі із ОСОБА_3. У
2007 році шлюб між сторонами було
розірвано. Від даного шлюбу у сторін є
спільна дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, ОСОБА_1, є інвалідом другої
групи, що підтверджується довідкою до
Акта огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 083831 від
11.01.12р.

За твердженням позивача його колишня
дружина, ОСОБА_3, постійно чинить
перешкоди у спілкуванні із дитиною та у
її вихованні. Вона забороняє позивачу
бачитись із сином, відмовляється
приймати та передавати подарунки.

В серпні 2012 року, позивач вимушений
був звернутись до ради опіки та
піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради..

27 вересня 2012 року на засіданні ради
опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради було прийнято висновок №
17, згідно якого позивачу встановлений
час зустрічей із сином, ОСОБА_7, у суботу
та неділю з 11:00 по 14:00, кожного першого
та третього тижня календарного місяця.

Однак не зважаючи на рішення ради опіки
та піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
позивачу не дають можливості
спілкуватись з сином.

На підставі викладеного, позивач
просить усунути перешкоди у
спілкуванні з дитиною, визначати час
для зустрічі і спілкуванні з дитиною та
просить надати йому протягом шістьох
місяців з дати набранням рішення
законної сили систематичні побачення
із сином ОСОБА_7, кожної суботи та
неділі з 11.00 до 14.00 за місцем реєстрації
дитини, а після сплину даного строку за
його місцем реєстрації. (а.с. 128-129)

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
а також підтвердили обставини
заявлених позовних вимог. Позивач
пояснив, що відповідачка після
припинення подружніх відносин
постійно йому чинити перешкоди у
спілкуванні з дитиною, а також взагалі
не дає йому можливості побачити дитину.
Він бажає приймати участь у вихованні
дитини, проводити спільний відпочинок
з дитиною. Всі його звернення до
відповідачки не дали жодного
результату, а навпаки відповідачка
будь-яким чином намагається уникнути
його зустрічі з дитиною. Після його
звернення до органу опіки та
піклування ситуація не змінилась, у
зв'язку з чим, він вимушений звернутись
до суду.

Відповідачка, а також її представник
заперечували проти задоволення позову.
Так, відповідачка пояснила, що вона
дійсно перебувала в шлюбі з позивачем.
Однак перед фактичним припиненням
шлюбних відносин позивач почав
спричиняти їй тілесні пошкодження, а
також створив такі умови, що вона з
малолітньою дитиною вимушена була його
покинути. Після того, відповідач не
бажав приймати участь у вихованні
дитини, а також не надавав коштів на її
утримання. В зв'язку з чим, вона була
вимушена звернутись до суду з позовом
про стягнення аліментів. Крім того,
позивач мав заборгованість по виплаті
аліментів, а також постійно
намагається матеріально її знешкодити,
звертаючись до суду з позовами про
стягнення з неї коштів. Вона також
посилається на те, що позивач є хворою
людиною та страждає на епілепсію, а
тому вона побоюється за дитину. При
цьому, дитина не бажає бачитись з
батьком, його фактично не знає. Вона з
дитиною неодноразово відвідувала
дитячого психолога, оскільки дитина
відчувала сильні душевні хвилювання з
приводу батька.

Представник органу опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
виконавчого комітету Одеської міської
Ради вважала, що позов є обґрунтований,
а також наполягала на підтвердженні
висновку органу опіки та піклування.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1, з 2004
р. по 2007 р. перебував у шлюбі із ОСОБА_3. У
2007 році шлюб між сторонами було
розірвано. Від даного шлюбу у сторін є
спільна дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. 4-5)

Позивач, ОСОБА_1, є інвалідом другої
групи, що підтверджується довідкою до
Акта огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 083831 від
11.01.12р. (а.с.6)

В серпні 2012 року позивач звернувся
до Ради опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради з приводу
встановлення йому часу спілкування з
дитиною. (а.с. 18)

Згідно висновку ради опіки та
піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради №
01-08-1/2947вх від 09.10.2012р., позивачу
встановлений час зустрічей із сином,
ОСОБА_7, у суботу та неділю з 11:00 по 14:00,
кожного першого та третього тижня
календарного місяця. (а.с. 24)

В судовому засіданні позивач
стверджував, що відповідачка, ОСОБА_3,
постійно чинить йому перешкоди у
спілкуванні із дитиною та у її
вихованні. Вона забороняє позивачу
бачитись із сином, відмовляється
приймати та передавати подарунки.

Суд вважає, що вищевказані факти дійсно
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні.

Так в судовому засіданні позивач
пояснив, що відповідачка після
припинення подружніх відносин
постійно йому чинить перешкоди у
спілкуванні з дитиною, а також взагалі
не дає йому можливості побачити дитину.

Відповідачка не заперечувала того
факту, що забороняє бачити позивачу
дитину, вважаючи, що це може негативно
вплинути на психіку дитини. Вона також
посилається на те, що позивач є хворою
людиною та страждає на епілепсію, а
тому вона побоюється за дитину. При
цьому, дитина не бажає бачитись з
батьком, його фактично не знає. Вона з
дитиною неодноразово відвідувала
дитячого психолога, оскільки дитина
відчувала сильні душевні хвилювання з
приводу батька.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що відповідачка ОСОБА_9 не
давала можливості бачити ОСОБА_1
дитину. Так а у разі, якщо дитина бачила
батька, вона одразу відвертала дитину в
іншу сторону, і одразу намагались
покинути імовірне місце зустрічі.
(роздруківка судового запису а.с. 142-145)

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що є сином
ОСОБА_1. Він пояснив, що його батько
протягом шести років намагався
забирати молодшого брата, проте його
колишня дружина ОСОБА_3 постійно йому
відмовляла. (роздруківка судового
запису а.с.146-148)

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_1
вигнав відповідачку ОСОБА_3 спільно з
дитиною в 2007р.. Після цього, він взагалі
не надавав матеріальної допомоги та
дитиною не цікавився. (роздруківка
судового запису а.с.150-153)

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є
матір'ю ОСОБА_9. Вона пояснила, що
позивач вигнав її дочку спільно з
дитиною та пришла до неї, де проживає по
теперішній час. Вона пояснила, що
дитина батька взагалі не знає, а
батьком називає свого дідуся. Вони
спільно із сім'єю намагались зробити
все, щоб дитина отримала належне
виховання, а також отримала знання.
Свідок пояснила, що позивач тривалий
час самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків. (роздруківка
судового запису а.с. 154-160)

Таким чином, з пояснень свідків
вбачається, що дійсно позивач не має
можливості спілкуватись з дитиною,
оскільки цьому перешкоджає
відповідачка. В той же час, тривалий час
сам позивач не приділяв належної уваги
дитині, не надав необхідну матеріальну
допомогу на її утримання.

Вищевказаний факт, також
підтверджується характеристикою
„Дошкільного навчального закладу
спеціалізована школа І ступеня з
поглибленим вивченням англійської
мови" від 04.09.2012р. № 272 батько ОСОБА_1
протягом навчання дитини жодного разу
не цікався його навчанням, школу не
відвідував. (а.с. 62)

Крім того, відповідно до
характеристики Одеського
навчально-виховного комплексу
„Гімназія № 7" від 04.03.2013р. батько
ОСОБА_1 протягом навчання дитини
жодного разу не цікався його навчанням,
школу не відвідував. (а.с. 63)

В судовому засіданні відповідачка
посилалась на ту обставину, що позивач
має певні розлади здоров'я, що не
дозволяють йому тривалий час
перебувати з дитиною.

Вищевказані відомості знайшли лише
часткове підтвердження.

Так, дійсно згідно виписки з медичної
картки ОСОБА_1 вбачається, що він
страждав на симптоматичну епілепсію з
частими складними парціальними
нападами з вторинною генералізацією.
Органічне емоційно-лабильний розлад ,
внаслідок перенесеної
черепно-мозкової травми. (а.с. 78)

В зв'язку з даними обставинами, а також
клопотаннями сторін, ухвалою суду від 25
червня 2013р. по справі була призначена
комплексна судова
психолого-психіатрична експертиза.
(а.с. 133-134)

Відповідно до висновків комплексної
судової психолого-психіатричної
експертизи № 64 від 12.02.2014р., у
випробуваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1
рівень психічного (інтелектуального )
розвитку відповідає середній нормі для
його вікової групи. Схильність до
фантазування, сугестивність не
перевищує діапазон норми для вікової
групи випробуваного. Дитина, як і всі
діти його віку, схильний приймати думку
значущих для нього дорослих. За
характером товариський, допитливий.
Дослідження міжособистісних (сімейних)
стосунків виявляє виражене негативне
ставлення до батька. « Я його не знаю ,
мама каже , що він поганий, коли жив з
нами бив маму ». До матері відноситься
тепло, емоційно прив'язаний до неї. (а.с.
182-186)

Ухвалою суду від 28 квітня 2014р. по справі
була призначена амбулаторна судова
психіатрична експертиза щодо ОСОБА_1.
(а.с. 208-209)

Відповідно до висновків амбулаторної
судової психіатричної експертизи № 245
від 21.05.2014р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
хронічними психічними розладами не
страждає, органічний
емоціональне-лабільний розлад, якого
було діагностовано в 2010-2011р.т. у
теперішній час компенсовано, а також не
може негативно впливати на можливість
та тривалість спілкування та виховання
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 215-218)

На підставі викладеного, суд вважає, що
на теперішній час, хвороба позивача не
може негативно впливати на можливість
та тривалість спілкування та виховання
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також
підтверджується експертним висновком.

Судом також враховуються висновок
дитячого психологу ОСОБА_13. Так, у
висновку він відзначив, що дитина у
діалозі щодо батька реагує нестійко,
проявляється напруженість,
нервозність, непосидючість, стає
неспокійним . При цьому у дитини
починає тремтіти голос, порушується
артикуляція, з'являється задишка,
мимовільна жестикуляція. (а.с. 50)

Вищевказаний висновок суду підтвердив
в судовому засіданні безпосередньо
ОСОБА_13, який був допитаний судом в
якості свідка. В судовому засіданні він
пояснив, що неодноразово займався
психологічною корекцією ОСОБА_7,
оскільки дитина має певні негативні
асоціації з батьком.

Суд вважає, що вищевказані факти
можливо лише врахувати під час
встановлення часу та тривалості
спілкування батька з дитиною.

Судом також встановлено, що під час
спільного проживання з дитиною,
позивач займався її доглядом, гуляв з
дитиною, спільно відпочивав, що
підтверджується наданими фотографіями
(а.с. 84-86, 222-234)

Спірні правовідносини регулюють
наступні норми законодавства.

Статтею 151 СК України встановлено, що
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини. При цьому, п. 3 цієї статті
встановлено, що батьки мають право
обирати форми та методи виховання, крім
тих, які суперечать закону, моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право
обмежене законом.

Згідно ст. 155 СК України здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності.

Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено,
що той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний
брати участь у її вихованні і має право
на особисте спілкування з нею. При
цьому, ч. 3 цієї ж статті встановлено, що
той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Статтею 159 СК України встановлено, що
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач має самостійний дохід, та не
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, не страждає на
психічні захворювання, а також своєю
аморальною поведінкою не може
зашкодити розвиткові дитини, оскільки
відповідачка не довела суду
протилежного.

При ухваленні рішення суд враховує той
факт, що дитина багато років не
спілкувалась з батьком, а тому
необхідно встановити такий порядок
систематичних побачень, який буде
максимально сприятливим для
відновлення взаємовідносин між
батьком та сином.

Суд також вважає, що заперечення
відповідачки щодо позовних вимог
носять фактично суб'єктивний характер
та пов'язані з особистою неприязню її
до позивача, особливостями припинення
шлюбних відносин. Саме вищевказана
обставина сприяла тому, що
відповідачка намагались уникнути
можливість спілкування батька з
дитиною.

В той же час, суд враховує той факт, що
позивач лише через декілька років
після припинення шлюбних відносин
звернувся до органу опіки та
піклування, а також до суду з
відповідними вимогами.

При ухваленні рішення суд враховую
думку малолітнього ОСОБА_7, який був
допитаний в судовому засіданні без
присутності батьків. Так він пояснив,
що батька він не знає, з ним не
спілкується. Зі слів матері знає, що він
її бив, а також погано до нього
відносився. Суд кредитно відноситься
до пояснень малолітнього ОСОБА_7,
оскільки його пояснення обумовлені
його схильністю приймати думку
матері, що підтверджується висновком
комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи №
64 від 12.02.2014р..

Відповідно до ч. 3 ст. 171 СК України суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Суд вважає, що систематичні
побачення з батьком буде сприяти
нормальному розвитку дитини,
можливістю подолання негативних
асоціацій з батьком, на що посилався
дитячий психолог ОСОБА_13, а також
експерти які проводили експертизу.

На підставі вищенаведеного, суд вважає,
що необхідно наступний порядок
систематичних побачень батька з сином,
а саме:

- ОСОБА_1 має право на побачення з
малолітньою дитиною ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у неділю з 11.00 до 14.00.,
кожного першого та третього тижня
календарного місяця, у присутності
матері ОСОБА_3.

- зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1,
іпн. НОМЕР_1) не перешкоджати ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_2, що проживає
за адресою АДРЕСА_2) у відвідуванні та
спілкуванні з малолітньою дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений
судом час.

При цьому, суд не обмежує місце
проведення зустрічей батька з дитино,
оскільки такі зустрічі можуть
відбуватись як за місцем реєстрації
сторін, а також у будь-якому іншому
місці (дитячі розважальні центри,
майданчики, парки тощо), проте їх місце
повинна визначати мати дитини,
оскільки суд вважає необхідним її
присутність під час зустрічі батька із
сином.

Суд вважає, що вищевказаний порядок
максимально буде сприяти інтересам
сторін, а також не буде суперечить
інтересам дитини.

Крім того, необхідно стягнути з
відповідачки судовий збір, оскільки
позивач звільнений від сплати судового
сбору.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 151,153, 155,157,159 СК України, ст.ст. 10, 11,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у спілкування з
дитиною, про усунення перешкод у
вихованні дитини, про встановлення
часу для зустрічей з дитиною -
задовольнити частково.

2. Встановити, що ОСОБА_1 має право на
побачення з малолітньою дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у неділю з 11.00 до
14.00., кожного першого та третього тижня
календарного місяця, у присутності
матері ОСОБА_3.

3. Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1,
іпн. НОМЕР_1) не перешкоджати ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_2, що проживає
за адресою АДРЕСА_2) у відвідуванні та
спілкуванні з малолітньою дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений
судом час.

4. Решту позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3
- залишити без задоволення.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1,
іпн. НОМЕР_1) на користь Держави судовий
збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя