Провадження №2/761/5232/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" про повернення
строкового банківського вкладу та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення коштів по договору
банківського вкладу, в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
7 172,19 доларів США, як суму вкладу по
договору №614059/2013 та договору № НОМЕР_1
від 10 липня 2013 року, та моральну шкоду у
розмірі 3 000 грн. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 10 липня 2013 року між
ОСОБА_1 (далі - позивач) та Публічним
акціонерним товариством
"Всеукраїнський акціонерний банк"
(надалі - відповідач) було укладено
Договір банківського вкладу
«Швейцарський «Постійний»
«Квартальний»» № 614059/2013, відповідно до
якого позивач вклав в ПАТ «ВіЕйБі банк»
8 000 доларів США під 9,5 % річних з датою
вимоги вкладу 10 серпня 2014 року. Крім
того, 10 липня 2013 року між тими ж
сторонами було укладено Договір
банківського вкладу на вимогу «Для
виплат» № НОМЕР_1, предметом договору є
відкриття на ім'я позивача іменного
вкладного рахунку на умовах вкладу на
вимогу «Для виплат» в доларах США №
НОМЕР_1 з виплатою процентів,
нарахованих на Вклад на вимогу за
ставкою 0,1 процентів річних. 14 квітня 2014
року позивач звернулася до Банку з
письмовою вимогою повернення вкладу
(депозиту), а також нарахованих
відсотків, та станом на 30 травня 2014 року
позивачеві грошові кошти виплачено
частково у розмірі 1 400 доларів США. На
підставі викладеного ОСОБА_1
звернулася до суду з відповідним
позовом.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити, з
підстав, викладених у позовній заяві.
Проти ухвалення заочного рішення по
справі не заперечував.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив заперечення, у яких проти
позовних вимог заперечував та просив у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача на
підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду позивача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено і це вбачається із
матеріалів справи, що 10 липня 2013 року
між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством "Всеукраїнський
акціонерний банк" було укладено
Договір банківського вкладу
«Швейцарський «Постійний»
«Квартальний»» № 614059/2013.

Відповідно пункту 1.1. Договору його
предметом є розміщення вкладником в
Банку строкового вкладу на умовах
депозитного продукту «Швейцарський
Швейцарський «Постійний»
«Квартальний» в доларах США на строк
тринадцять місяців, з дня укладення
Договору, з виплатою процентів по
закінченню строку дії Вкладу.

Відповідно до п. 1.2 Договору Банк
відкриває на ім`я Вкладника вкладний
рахунок за вкладом на вимогу «Для
виплат» №НОМЕР_1, на який Банк
перераховує нараховані проценти за
збереження Вкладу та може бути
перерахований Вклад по закінченню
строку його дії.

Сума початкового вкладу складає 8 000
доларів США (п. 1.3 Договору).

Відповідно до положень п. 1.5 Договору
виплата процентів, нарахованих на
Вклад здійснюється за ставкою 9,5
проценти річних.

Згідно п. 1.7 Договору дата вимоги Вкладу
є 10 серпня 2014 року.

Так, позивачем внесено 8 000 грн. до ПАТ
«ВіЕйБі Банк», що підтверджується
квитанцією № 488895 від 10 липня 2013 року.

Письмовою вимогою від 14 квітня 2014 року
позивачка зверталась до відповідача з
вимогою про повернення вкладу та
нарахованих відсотків за користування
ним, однак, станом на 30 травня 2014 року
позивачці грошові кошти видано лише
частково, а саме 1 400 доларів США.

Так, відповідно до виписки по особовим
рахункам станом на 12 травня 2014 року
вихідний залишок становить 7 172,19
доларів США, по дебету рахунку
документів на суму 1 400 доларів США.

10 липня 2013 року між тими ж сторонами
було укладено Договір банківського
вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1,
предметом договору є відкриття на ім'я
позивача іменного вкладного рахунку на
умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в
доларах США № НОМЕР_1 з виплатою
процентів, нарахованих на Вклад на
вимогу за ставкою 0,1 процентів річних.

Однак, умови зазначених Договорів
Банком не виконано, кошти, належні
позивачеві на її вимоги Банк не надав.

Таким чином, станом на день винесення
рішення позивачеві не видано 7 172,19
доларів США суми вкладу.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав
клієнта щодо розпоряджання грошовими
коштами, що знаходяться на його
рахунку, не допускається, крім випадків
обмеження права розпоряджання
рахунком за рішенням суду або в інших
випадках, встановлених законом, а також
у разі зупинення фінансових операцій,
які можуть бути пов'язані з
легалізацією (відмиванням) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванням тероризму, передбачених
законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту
належать позивачу на праві приватної
власності.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України) змістом
права власності є права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що
порушують право вільно розпоряджатися
грошовими коштами відповідно до умов
Договору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повинен повернути
позивачеві суму депозитного внеску на
загальну суму у розмірі 7 172,19 доларів
США.

Разом з тим, позовна вимога з приводу
стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000
грн. не підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

ОСОБА_1 вважає, що Банк своїми
протиправними діями завдає їй моральну
шкоду, що полягає у душевних
стражданнях, яке призвело до
погіршення стану здоров'я, стресу,
розладу сну та головного болю, а відтак
оцінює завдані моральні страждання у
розмірі 3 000 грн.

Ст. 23 ЦК України закріплює загальні
положення про відшкодування моральної
шкоди як способу захисту суб'єктивних
цивільних прав. Спори про
відшкодування заподіяної моральної
(немайнової шкоди) розглядаються
судами, коли право на відшкодування
моральної шкоди безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень, або
закріплене законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Проте, законодавець також передбачив,
що відшкодування завданої моральної
шкоди може бути закріплено умовами
відповідного договору, навіть якщо
таке право не передбачено спеціальними
нормами, що регулюють конкретні
відносини.

За умовами ст. 611 ЦК України у випадку
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, серед яких -
відшкодування моральної шкоди.

З огляду на положення ст. 611 ЦК України,
відшкодування моральної шкоди в
зобов'язальних правовідносинах
можливе у разі встановлення такого
правового наслідку порушення
зобов'язання безпосередньо в договорі.

Умовами Договору банківського вкладу
«Швейцарський Швейцарський
«Постійний» «Квартальний» №614059/2013 від
10 липня 2013 року та Договір банківського
вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1
від 10 липня 2013 року не передбачено
правового наслідку у вигляді
відшкодування моральної шкоди, а тому,
зважаючи, що між сторонами існують
договірні правовідносини, а положення
ст. 1167 ЦК України регулюють порядок та
підстави відшкодування потерпілому
моральної шкоди в деліктних
правовідносинах, суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
незаконність такої вимоги.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215, 224
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" про
повернення строкового банківського
вкладу та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" на користь ОСОБА_1 7
172,19 доларів США, як суму вкладу по
договору № 614059/2013 від 10 липня 2013 року та
договору 21473 від 10 липня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: