Справа № 462/421/14
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4990/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 10 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Комунальної
третьої стоматологічної поліклініки
міста Львова з участю третьої особи
ОСОБА_6 про поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 10 червня 2014
року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді
лікаря-стоматолога-хірурга
Комунальної третьої стоматологічної
поліклініки міста Львова з 31 грудня 2013
року.

Стягнуто з Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова на користь ОСОБА_2 6612 (шість
тисяч шістсот дванадцять) гривень 84
копійок середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова на користь ОСОБА_2 1000 (одну
тисячу) гривень 00 копійок завданої
моральної шкоди.

Стягнуто з Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова на користь держави 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок судового
збору.

Рішення в частині поновлення на роботі
та виплати заробітної плати за один
місяць в розмірі 1322 однієї тисячі
триста двадцяти двох/гривень 57 копійок
допущено до негайного виконання.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, не повно з'ясовані фактичні
обставини справи, не досліджено та не
надано належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам, що не
сприяло повному, об'єктивному та
неупередженому розгляду справи.

Крім того, вказує, що позивач в супереч
приписам посадової інструкції та
вимогам п.4 ст. 40 КЗпП України здійснила
прогул, який виразився у тім, що вона
без поважних причин, 29.11.2013 року в
період з 8.00 год. до 14.00 год. 30 хв. була
відсутня на роботі більше трьох годин
безперервно протягом робочого дня.
Звертає увагу суду на те, що позивач
29.11.2013 року зверталася на консультацію
до лікаря з приводу перевірки свого
стану здоров'я, хоча даної довідки не
було долучено до позовної заяви. Лише в
ході судового розгляду ОСОБА_2 надала
медичну довідку, на котрій стоїть
відмітка, що така видана їй 09 січня 2014
року, а тому така не може бути належним
доказом.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити позивачу
в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5
на підтримання апеляційної скарги,
пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представника Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова ОСОБА_4 на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач звернулася до
суду з позовом про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
покликаючись на те, що у серпні 2013 року
вона подала до суду позов до
відповідача про скасування незаконно
оголошеної їй догани, судове засідання
по якій було призначене на 29 листопада
2013 року. Оскільки повістка про явку у
судове засідання їй не виписувалася на
29 листопада, то вона 25 листопада подала
доповідну у письмовій формі головному
лікарю поліклініки, у якій інформувала
останнього про те, що не зможе вийти на
роботу 29 листопада 2013 року через
необхідність явки у судове засідання.
Окрім того, вона подзвонила в
реєстратуру та повідомила, що буде
відсутня 29 листопада 2013 року. 03 грудня
2013 року її викликав головний лікар
поліклініки та вимагав пояснень про її
відсутність 29 листопада 2013 року. У
письмовій формі вона повідомила
доповідною запискою про те, що з 9.00 год.
вона приймала участь у судовому
засіданні, а о 12.00 год. її доставили у
кардіоцентр м. Львова. 31 грудня 2013 її
запросили на засідання профкому
поліклініки з розглядом питання щодо
її звільнення за прогул, після чого їй
вручили копію наказу №209-к від 31 грудня
2013 року про звільнення. Тому просила
задовольнити позов.

За змістом ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом також у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Судом встановлено, що наказом
№209-к від 31 грудня 2013 року головного
лікаря Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова ОСОБА_6
лікаря-стоматолога-хірурга ОСОБА_2
звільнено з роботи по.4 ст.40 КЗпП
України за порушення трудової
дисципліни та внутрішнього трудового
розпорядку, що виразилось у
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого часу без
поважних причин.

При цьому 29 листопада 2013 року о 09.00 год.
інспектору кадрів Чуяк О.П. було
вручено перевірити перебування на
робочих місцях
лікарів-стоматологів-хірургів.
Водночас у даному наказі зазначено, що
інспектор з кадрів Чуяк О.П. доповіла,
що позивач ОСОБА_2 була відсутньою з 08.00
год. до 14.30 год. /а.с. 6/.

Однак судом встановлено, що викладені у
зазначеному наказі факти містять
суттєві протиріччя та не відповідають
дійсності, як і акти про відсутність
позивача на робочому місті від 29
листопада 2011 року, яким суд дав
критичну оцінку /а.с. 19,20/.

Так суд вказав, що в наказі про
звільнення позивача з роботи вказано,
що жодних доказів, які б підтвердили
поважність відсутності ОСОБА_2 на
робочому місці 29 листопада 2013 року нею
не надано.

Проте у своїй доповідній від 21
листопада 2013 року, на адресу головного
лікаря ОСОБА_6, позивач ОСОБА_2 чітко
зазначила, що 29 листопада 2013 року вона
не зможе вийти на роботу так як
викликана у Залізничний районний суд
м.Львова, тобто протягом усього
робочого дня /а.с. 21/.

В судовому засіданні відповідача та
третьої особи не надав суду доказів
того, що вказана доповідна була
відхилена головним лікарем чи з її
приводу виникли певні застереження,
більш того суд вказав, що подання суду
такої доповідної саме представником
відповідача та третьої особи свідчить
про те, що вказана доповідна була
отримана адресатом та взята до уваги
/а.с. 21/.

Також суд вказав, що підставність
відсутності позивача на роботі 29
листопада 2013 року беззаперечно
стверджує судова повістка у якій
зазначено час виклику позивача в
Залізничний районний суд м.Львова та
час перебування позивача у суді із
зазначення годин а саме: з 09.00 год. до 11.00
год. 29 листопада 2013 року /а.с. 8/.

Крім того, належним підтвердження
поважності причин відсутності
позивача на робочому місці 29 листопада
2013 року засвідчується також довідкою
Львівського державного онкологічного
регіонального
лікувально-діагностичного центру від 09
січня 2014 року, якою стверджується
присутність позивача 29 листопада 2013
року на прийомі у лікаря зі скаргами на
стан здоров'я. Дані обставини також
стверджуються листом Львівського
державного онкологічного
регіонального
лікувально-діагностичного центру від 23
квітня 2014 року /а.с. 9/.

В засіданні судової колегії ОСОБА_2
пояснила, що до лікуючого лікаря
Львівського державного онкологічного
регіонального
лікувально-діагностичного центру в той
день зверталась за медичною допомогою,
а не за консультацією.

Представник Комунальної третьої
стоматологічної поліклініки міста
Львова ОСОБА_4 в засіданні судової
колегії пояснив, що вказані докази є
належним підтвердженням поважності
причин відсутності позивача на
робочому місці 29 листопада 2013 року.

З врахуванням цього безпідставними є
посилання апелянта на те, що позивач
29.11.2013 року зверталася на консультацію
до лікаря з приводу перевірки свого
стану здоров'я, хоча даної довідки не
було долучено до позовної заяви і лише,
в ході судового розгляду, ОСОБА_2 надала
медичну довідку, на котрій стоїть
відмітка, що така видана їй 09 січня 2014
року, а тому така не може бути належним
доказом.

Згідно протоколу № 23 засідання
профкому комунальної 3-ї
стоматологічної поліклініки м. Львова
від 1 грудня 2013 року вирішено надати
згоду адміністрації 3-ї
стоматологічної поліклініки м. Львова
на вільнення з роботи ОСОБА_2 на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за
прогул /а.с. 10/.

Однак, суд вказав в рішенні, що дана
згода є не обгрунтованою, не
вмотивованою, профспілковий комітет
(формально та поверхнево підійшов до
розгляду даного питань та обмежився
лише оголошенням подання
адміністрації 3-ї стоматологічної
поліклініки м. Львова без належного
обговорення та перевірки фактів, на які
наголошувала позивач в ході проведення
засідання 31 грудня 2013 року, зокрема
щодо поважності причин відсутності на
робочому місці 29 листопада 2013 року /а.с.
24/.

При таких обставинах судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2 була
відсутня на роботі 29 листопада 2013 року
з поважних причин, а саме у зв'язку із її
участю у судовому засіданні в
Залізничному районному суді м. Львова
та в послідуючому перебуванням у
Львівському Державному екологічному
регіональному
лікувально-діагностичному центрі зі
скаргами на стан здоров'я.

З огляду на наведене суд прийшов до
вірного висновку, що наказ головного
лікаря 3-ї стоматологічної поліклініки
м. Львова №209-к від 31 грудня 2013 року про
звільнення позивача ОСОБА_2 є
необгрунтованим, не базується на
вимогах закону, зокрема ст.ст. 40, 43 КЗпП
України, винесений без належних для
цього підстав та задовольнив позов.

З врахуванням характеру та розміру
моральних страждань, що були
спричинені незаконними діями
відповідача і полягали у приниженні її
престижу та ділової репутації,
авторитету серед членів родини, колег
та друзів, неможливості продовжити
трудову діяльність, необхідності
звернень у відповідні інстанції за
захистом свого порушеного права, суд
прийшов також до вірного висновку про
стягнення з відповідача 1000,00 грн.
моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що позовні вимоги обґрунтовані,
законні та підлягають задоволенню.

Тому голослівними є посилання апелянта
на те, що судом не повно з'ясовані
фактичні обставини справи, не
досліджено та не надано належної
оцінки наявним в матеріалах справи
доказам.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не ґрунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають
обставинам справи, суд правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.