Справа № 697/1310/14-ц
№ пров. 2/697/430/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року

Канівський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

при секретарі Дряновій
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Канівська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним та визнання
договору дарування частково недійсним,

В С Т А Н
О В И В :

23.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась у
Канівський міськрайонний суд із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Канівська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним та визнання
договору дарування частково недійсним.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4,
внаслідок чого відкрилась спадщина у
вигляді житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1. 02.02.1999 року батько
склав заповіт, за яким вказаний будинок
та цінні папери він заповів своїм дітям
- ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних
частинах. Довідкою №41 від 26.04.2000 року,
виданою виконкомом Тростянецької
сільської ради засвідчено, що ОСОБА_1 та
її сестра ОСОБА_3 фактично прийняли
спадщину шляхом управління спадковим
майном, тому ОСОБА_1 вважала, що
спадщина належить всім трьом
спадкоємцям. Про те, що її сестра
оформила спадщину вона дізналась лише
в листопаді 2012 року від жителів с.
Тростянець Канівського району, які
повідомили, що сестра продає будинок.
Вважає, що строк позовної давності
пропустила з поважних причин,
поскільки юридично необізнана та не
знала про те, що після отримання
довідки сільської ради їй необхідно
було звертатись до нотаріальної
контори за оформленням спадкових прав,
а її сестра ОСОБА_3 приховала від неї
одноосібне оформлення спадщини, а тому
просить суд поновити пропущений строк
для звернення до суду за захистом свого
порушеного цивільного права.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_6 підтримали позов
та просять суд задовольнити повністю,
визнавши поважними причини пропуску
позовної давності та поновити його для
звернення до суду з позовом про
встановлення факту прийняття спадщини
позивачем, та визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом та
договору дарування недійсними в
частині 1/3 частини житлового будинку з
надвірними спорудами АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та представник ОСОБА_7 позов не визнали
та пояснили, що позивачем пропущено без
поважних причин позовну давність,
тобто строк звернення до суду з даним
позовом, поскільки з моменту отримання
довідки сільської ради від 26.04.2000 року
про фактичне прийняття спадщини
шляхом управління спадковим майном
вона не звернулась ні до нотаріальної
контори ні до суду за захистом своїх
прав протягом 12 років. При цьому ОСОБА_1
проживала в цей період в селі
Тростянець Канівського району, знала
про те, що спадковий будинок оформлений
її сестрою, мала можливість бачити, що
його утримують ремонтують без її
участі і не пред'являла жодних
претензій щодо спадщини. Просять суд
застосувати позовну давність та
відмовити у позові з підстав її
пропуску.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з'явилась, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності в
попередньому судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що позивач
ОСОБА_1, яка є її рідною сестрою
достовірно знала про те, що вона
оформила спадковий будинок з 2000 року,
поскільки вони проживають в одному с.
Тростянець Канівському районі і вона
бачила, що її син ОСОБА_2 проводив
поточний ремонт будинку, підтримував
його в належному стані, але до 2012 року
вона не зверталась до суду, до моменту,
коли дізналась, що будинок продається з
метою отримати певні кошти.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Канівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилась, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності в
попередньому судовому засіданні
зазначила, що заперечує щодо позову,
поскільки за заявою ОСОБА_3 22.03.2000 року,
яка надала довідку про прийняття нею
спадщини після смерті батька їй було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом, що не суперечило вимогам ЦК
УРСР (1963), оскільки інші спадкоємці
ОСОБА_4 за заповітом до нотаріуса не
звертались, , а спадкоємець не
повідомляла про його наявність. В той
же час позивач ОСОБА_1 не зверталась до
нотаріальної контори із заявою про
оформлення спадщини, хоча також мала
довідку про прийняття спадщини, а
зазначена нею причина пропуску строку
звернення до суду, а саме юридична
необізнаність не є поважною причиною,
а тому підстав для його поновлення не
вбачається.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, судом
встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_4,
внаслідок чого відкрилась спадщина у
вигляді житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1. 02.02.1999 року
спадкодавець склав заповіт, за яким
вказаний будинок та цінні папери він
заповів своїм дітям - ОСОБА_3
(відповідач), ОСОБА_1(позивач) та ОСОБА_5
в рівних частинах.

Згідно листа Канівської державної
нотаріальної контори (в.с.24) вбачається,
що після смерті ОСОБА_4 спадщину
прийняла його донька ОСОБА_3, по що
22.03.2000 року видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на жилий
будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1
(а.с.27). Після чого, ОСОБА_3 19.09.2000 року
подарувала вказаний будинок своєму
сину ОСОБА_2, який протягом всього часу
проводив поточний ремонт будинку,
підтримував його у належному стані.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України при вирішенні
спорів про спадкування, спадщина по
яких відкрилась і була прийнята до 1
січня 2004 року, не допускається
застосування судами норм ЦК 2003 року, а
застосуванню підлягають норми
законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР
(1963р.). З матеріалів справи вбачається
прийняття сторонами спадщини після
смерті батька.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Зміст юридичної процедури
встановлення факту прийняття спадщини
однією особою від фізичної особи, яка
померла, полягає у наданні права
особі-спадкоємцю у передбаченому
законом порядку реалізувати набуті нею
спадкові права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 25 ЦК
України здатність мати цивільні права
та обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. Цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР,
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР,
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. З
конструкції статті вбачається, що з
моменту відкриття спадщини (тобто з
моменту смерті спадкодавця)
спадкоємці, закликані до спадкування,
як за законом, так і за заповітом,
незалежно від своєї волі, набувають
права на отримання спадщини.

Спадкоємець за законом вважається
закликаним, якщо відсутній заповіт і
він входить до тієї черги спадкоємців
за законом, яка закликається до
спадкування.

Для того, щоб отримати спадщину,
спадкоємець повен здійснити певні дії,
що свідчать про прийняття ним спадщини.

Законодавець визнає прийняття
спадкоємцем спадщини, якщо: він
фактично вступив в (управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець вважається таким, що
фактично прийняв спадщину, якщо він
довів, що він вступив в управління або
користування спадковим майном.

Твердження позивача про прийняття нею
спадщини підтверджується довідкою № 41
від 26.04.2000 року, виданою виконкомом
Тростянецької сільської ради (а.с.11),
якою засвідчено, що ОСОБА_1 та її сестра
ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину
шляхом управління спадковим майном.

Таким чином, позивачем у суді доведено
факт прийняття спадщини після смерті
свого батька, так як відповідно до
вимог ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для
прийняття спадщини необхідно фактично
вступити в управління або володіння
спадковим майном або звернутися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини у шестимісячний
термін.

При цьому, з рішення апеляційного суду
Черкаської області від 24.04.2013 року, яке
набрало законної сили, яким у позові
ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом частково
недійсним та визнання договору
дарування частково недійсним,
визнання права власності, визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини відмовлено,
вбачається, що згідно вище вказаної
довідки №41 від 26.04.2000 року, виданою
виконкомом Тростянецької сільської
ради, засвідчено, що ОСОБА_1 та її
сестра ОСОБА_3 фактично прийняли
спадщину шляхом управління спадковим
майном після смерті батька ОСОБА_11, але
починаючи з 26.04.2000 року позивач ОСОБА_1
не зверталась протягом трирічного
строку за захистом свого права, а
звернулась з позовом лише 10.12.2012 року,
причин поважності пропуску цього
строку не наведено, відповідних
доказів не надано, клопотання про
поновлення строку позовної давності
позивачем ОСОБА_1 не заявлялось.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено, що з моменту
отримання позивачем довідки від 26.04.2000
року про прийняття спадщини після
смерті батька і по даний час ОСОБА_1 не
зверталась до нотаріальної контори для
реалізації своїх спадкових прав.

Згідно ст. 76. ЦК УРСР (1963) перебіг строку
позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Отже, встановлено, що з 26.04.2000 року в
позивача ОСОБА_1 розпочався перебіг
трирічного строку позовної давності, в
межах якого вона мала право звернутися
до суду за захистом свого порушеного
цивільного права.

Згідно ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові. Якщо суд, арбітраж або
третейський суд визнає поважною
причину пропуску строку позовної
давності, порушене право підлягає
захистові.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулась
23.05.2014 року, в якому зазначила причини
пропуску строку для звернення до суду,
а саме свою юридичну необізнаність з
порядком прийняття спадщини та
оформлення прав на спадкове майно, а
також той факт, що її сестра ОСОБА_3
приховала від неї одноосібне
оформлення спадщини, які не можуть
бути визнані судом поважними.

При цьому будь-яких інших причин,
пов'язаних з об'єктивними,
непереборними та істотними труднощами
(з наданням відповідних доказів), які б
перешкоджали ОСОБА_1 звернутися в
період з 26.04.2000 року до суду за
захистом своїх прав, позивачем не
наведено та судом не встановлено.

На підставі вимог ст.ст.75,80 ЦК УРСР (1963)
позовна давність застосовується судом
обов'язково, тобто незалежно від заяви
сторін, тому суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Канівська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом
частково недійсним та визнання
договору дарування частково недійсним
необхідно відмовити в зв'язку з
закінченням строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10-14, 60, 61,79, 88, 209, 212-218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Канівська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом частково недійсним
та визнання договору дарування
частково недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Черкаської області через Канівський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий -підпис-
О . М . Льон

З оригіналом згідно

Суддя
О.М. Льон