Провадження №2/761/1149/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, 3-я особа: Головне управління
юстиції в м. Києві про визнання права
власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на спадкове майно, мотивуючи тим, що
вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2
залишилося спадкове майно, до якого
входить квартира АДРЕСА_1. 22.04.2013 року
державний нотаріус Першої
київської державної нотаріальної
контори видав позивачу свідоцтво про
право на спадщину за законом, згідно
якого спадщина, на яку видано свідоцтво
складається з 1/6 частини вказаної
квартири. Крім того, державний нотаріус
відмовив позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 5/6
частини квартири, оскільки 2/3 частини
квартири, які належали померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, спадкоємцем якої
був син ОСОБА_2, який прийняв спадщину,
але не оформив своїх спадкових прав та,
оскільки 1/6 частини квартири належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4,
спадкоємцем якого був брат ОСОБА_2, який
прийняв спадщину, але не оформив своїх
спадкових прав.

Таким чином нотаріусом було
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину на 5/6 частини
квартири у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на дану
частку.

З урахуванням викладеного позивач
просить визнати за нею право власності
в порядку спадкування на 5/6 частини
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце слухання справи
повідомлялися належними чином, а тому
суд вважає за можливе розглядати
справу без їх участі.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в рівних частках, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності, виданого 12.09.2001 року
відділом приватизації державного
житлового фонду Шевченківської
районної державної адміністрації у м.
Києві (а.с. 87 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5

21.12.2004 року державним нотаріусом
Третьої київської державної
нотаріальної контори було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_5, згідно
якого, його дружина ОСОБА_3 та син
ОСОБА_4 отримали у спадщину в рівних
частках кожний 1/3 від 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 88 т.1).

07.07.2005 року державним нотаріусом
Третьої київської державної
нотаріальної контори було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_5, згідно
якого, його син ОСОБА_2 отримав у
спадщину 1/6 від 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 213 т.1).

Отже, станом на 07.07.2005 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 належало на праві власності по
1/6 частини спірної квартири, а ОСОБА_3
належало на праві власності 2/3 частини
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 18 т.1).

При житті ОСОБА_3 склала заповіт,
згідно якого вона заповідала 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 сину ОСОБА_4 (а.с. 29 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (а.с. 62 т.1).

Таким чином, судом було встановлено,
що ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3,
яка заповідала останньому 2/3 частини
вищевказаної квартири, фактично
прийняв спадщину, але не оформив право
власності в зв'язку з його смертю.

Також судом було встановлено, що
єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4
був його рідний брат ОСОБА_2 щодо
спадкового майна, до якого входить 5/6
частини квартири АДРЕСА_1.

Даний факт підтверджується
матеріалами справи, а саме: судовими
рішеннями, згідно яких колишня дружина
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 зверталася до суду з
позовом про визнання фіктивним
розірвання шлюбу, визнання права
власності в порядку спадкування,
зокрема на спірну квартиру по вул..
Артема.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20.12.2010 року позовні
вимоги по справі за позовом ОСОБА_7 до
Головного управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_2 про визнання фіктивним
розірвання шлюбу, визнання права
власності в порядку спадкування
задоволені частково. Суд визнав
фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_7
та ОСОБА_4, в іншій частині в
задоволенні позову відмовлено (а.с. 98
т.1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 06.04.2011 року рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 20.12.2010 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_7 до Головного управління юстиції
у м. Києві, ОСОБА_2 про визнання
фіктивним розірвання шлюбу, визнання
права власності в порядку спадкування
(а.с. 100 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.04.2011 року
ОСОБА_7 відмовлено у відкритті
касаційного провадження в справі за її
позовом до Головного управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про визнання
фіктивним розірвання шлюбу, визнання
права власності в порядку спадкування
(а.с. 141 т.1).

Крім того, судом встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, спадкоємцями яких був
ОСОБА_2, не встигли за життя
зареєструвати право власності на
належні їм частки в спадковій квартирі.
Отже, ОСОБА_2 не міг оформити спадщину,
так у нього не було оригіналів
правовстановлюючих документів на
належні спадкодавцям частки по
квартирі АДРЕСА_1.

В зв'язку із втратою свідоцтва про
право власності на спірну квартиру від
12.09.2001 року, на підставі Розпорядження
органу приватизації Управління
житлово-комунального господарства
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації від 12.04.2012 року
був виданий дублікат Свідоцтва про
право власності на житло (а.с. 31-32 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 188 т.1).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями
першої черги за законом є його дружина
ОСОБА_1 та його діти ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с.
192-193, 196, 199-200 т.1).

Відповідно до заяв від 27.12.2012 року
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовились від
прийняття спадщин, яка залишилась
після смерті батька ОСОБА_2, на користь
дружини померлого ОСОБА_1 (а.с. 186-187 т.1).

22.04.2013 року державним нотаріусом
Першої київської державної
нотаріальної контори було видано
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, відповідно до якого ОСОБА_1
отримала спадщину після смерті ОСОБА_2,
яка складається із 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 239 т.1).

Постановою державного нотаріуса
Першої київської державної
нотаріальної контори від 18.06.2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 5/6
частини квартири АДРЕСА_1 у зв»язку з
тим, що право власності на
вищезазначені 5/6 частини квартири у
спадкодавця ОСОБА_2, який прийняв
спадщину, але не оформив своїх
спадкових прав після смерті ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - не виникло (а.с. 67 т.2).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері (ст.. 1262 ЦК
України).

Відповідно до ст.. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків встановлених ст.. 1259 цього
Кодексу.

Статтею 1276 ЦК України визначено, що
якщо спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія). Право на
прийняття спадщини у цьому випадку
здійснюється на загальних підставах
протягом строку, що залишився. Якщо
строк, що залишився, менший як три
місяці, він продовжується до трьох
місяців.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 прийняв
спадщину після смерті матері ОСОБА_3,
але не встиг оформити право власності,
оскільки помер, наступним спадкоємцем
за законом першої черги після смерті
ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2

Оскільки після смерті ОСОБА_4 відсутні
спадкоємці першої черги, то наступним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був
його рідний брат ОСОБА_2 як спадкоємець
другої черги.

Оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину
після смерті матері ОСОБА_1 та рідного
брата ОСОБА_4, але не встиг оформити
право власності в зв'язку з його смертю,
наступним спадкоємцем 5/6 частини
квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 -
дружина померлого ОСОБА_2

Однак, на даний час позивач не може
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на 5/6 частини спірної
квартири.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про необхідність
визнання за позивачем ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на 5/6
частини квартири АДРЕСА_1 після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1258, 1261, 1262, 1268, 1276
ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на 5/6
частини квартири АДРЕСА_1 після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя