АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7359/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д.І. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 42
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до редакції газети
«Новомосковська правда» про захист
честі, гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної
інформації, -

В С Т А Н О
В И Л А:

18 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, який
уточнила 21 січня 2013 року, та за яким
просила визнати недостовірною та
спростувати інформацію, поширену
редакцією газети «Новомосковська
правда» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
вміщеній на НОМЕР_2 сторінці номеру
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, судові
витрати покласти на відповідача. В
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
на 4 сторінці газети «Новомосковська
правда» № НОМЕР_1 в статті
«ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідачем була
оприлюднена недостовірна інформація
стосовно неї. В статті зазначено: «как
руководитель Днепропетровской
областной телерадиокомпании она
отметилась лишь громким скандалом: в 2009
году проверяющие органы нашли в её
действиях финансовых злоупотреблений
на 5 миллионов гривен»; «ОСОБА_2, будучи
депутатом Днепропетровского
областного совета получает «зарплату»
за «правильное голосование» и она …
«тушка ради денег»; «впрочем, там, где
это выгодно, ОСОБА_2 до сих пор с
гордостью представляется как чиновник,
хотя с должности зампреда
Днепропетровского областного совета
её уволили еще в начале года»;
«избиратель 38-го округа отвечает ей
ростом недоверия и определил её в «лигу
безнадежных» с рейтингом в 4,9%». ОСОБА_2
вважає вищезазначені відомості, які
містить стаття в газеті, є
недостовірними, порушують її честь,
гідність, ділову репутацію. В зв'язку з
чим просила позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014 року ухвалено:
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, та постановити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин по справі, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник редакції газети
«Новомосковська Правда» ОСОБА_4
просить апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін, як
законне, обґрунтоване та ухвалене
відповідно до норм чинного
законодавства.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року на 4 сторінці газети
«Новомосковська правда» № НОМЕР_1 була
надрукована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1» в
якій надавалася характеристика
кандидата в депутати Верховної Ради
України в 38-му окрузі ОСОБА_2. Крім
іншого, в статті було зазначено:

-«люди же, подобные ОСОБА_2, смотрят на
депутатское кресло как на место
получения «зарплаты». Нет не той
зарплаты депутата, которую выделяет
государство. Речь идет о неофициальных
бонусах за «правильное голосование»,
которыми некоторые депутаты, к
сожалению, не брезгуют. Причем не
просто не брезгуют, а стремятся к ним,
как госпожа ОСОБА_2 В Раде таких
называют «тушки ради денег» или
«зарплатники»;

-«как руководитель Днепропетровской
областной телерадиокомпании она
отметилась лишь громким скандалом: в 2009
году проверяющие органы нашли в её
действиях финансовых злоупотреблений
на 5 миллионов гривен»;

-«впрочем, там, где это выгодно, ОСОБА_2
до сих пор с гордостью представляется
как чиновник, хотя с должности зампреда
Днепропетровского областного совета
её уволили еще в начале года»;

-«избиратель 38-го округа отвечает ей
ростом недоверия и определил её в «лигу
безнадежных» с рейтингом в 4,9%».

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
даючи оцінку тексту статті, в якому
міститься вислів, що «люди же, подобные
ОСОБА_2, смотрят на депутатское кресло
как на место получения «зарплаты». Нет
не той зарплаты депутата, которую
выделяет государство. Речь идет о
неофициальных бонусах за «правильное
голосование», которыми некоторые
депутаты, к сожалению, не брезгуют.
Причем не просто не брезгуют, а
стремятся к ним, как госпожа ОСОБА_2 В
Раде таких называют «тушки ради денег»
или «зарплатники», суд прийшов до
переконання, що зазначений вислів є
оціночними судженнями, оцінкою дій,
порівнянням, а тому, не може бути
розцінений як недостовірна інформація,
не підлягає спростуванню та доведенню
їх правдивості. З приводу наведених у
газетній публікації даних про те, що
«как руководитель Днепропетровской
областной телерадиокомпании она
(ОСОБА_2.) отметилась лишь громким
скандалом: в 2009 году проверяющие органы
нашли в её действиях финансовых
злоупотреблений на 5 миллионов гривен»,
суд прийшов до наступного. Так,
сторонами визнаний та не заперечувався
той факт, що в 2009 році ОСОБА_2 обіймала
посаду генерального директора
Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії. Згідно до листа
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 25
листопада 2013 року, інспекцією
проведена планова перевірка
фінансово-господарської діяльності
Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії за період з 01 січня
2006 року по 31 березня 2008 року (акт
ревізії № 032-21-4 від 23 травня 2008 року), в
ході ревізії, виявлені чисельні
фінансові порушення. Крім того, як
зазначалося вище, ст. 26 Закону України
«Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні»,
передбачено, що здійснюючи свою
діяльність на засадах професійної
самостійності, журналіст має право на
вільне одержання, використання,
поширення (публікацію) та зберігання
відкритої за режимом доступу
інформації. У відповідності до
публікації, яка була розміщена на
офіційному сайті інформаційного
агентства Уніан-Право 24 липня 2009 року,
зазначено, що за інформацією агентства,
30 квітня 2009 року ГУМВС України в
Дніпропетровській області порушило
кримінальну справу за фактом
заволодіння шляхом шахрайства майном в
особливо великих розмірах,
Дніпропетровської обласної державної
телерадіокомпанії на чолі з ОСОБА_2,
аналогічні посилання містяться на
інших офіційних сайтах інформаційних
агентств. В зв'язку з наведеним, суд
прийшов до переконання, що вислів, який
міститься в газетній публікації: «как
руководитель Днепропетровской
областной телерадиокомпании она
(ОСОБА_2.) отметилась лишь громким
скандалом: в 2009 году проверяющие органы
нашли в её действиях финансовых
злоупотреблений на 5 миллионов гривен»
не може розцінюватися як недостовірна
інформація, не порушує немайнові права
позивача, оскільки відповідачем
доведена достовірність інформації, при
публікації газетної статті, була
використана та поширена інформація,
яка є відкритою за режимом доступу.
Стосовно наведених у газетній
публікації даних про те, що «впрочем,
там, где это выгодно, ОСОБА_2 до сих пор с
гордостью представляется как чиновник,
хотя с должности зампреда
Днепропетровского областного совета
её уволили еще в начале года», суд
пришов до наступного. Згідно даних
Дніпропетровської обласної ради,
розпорядженням голови
Дніпропетровської обласної ради від 23
березня 2012 року за № 37-К ОСОБА_2 була
звільнена з посади заступника голови
Дніпропетровської обласної ради по
виконавчому апарату - начальника
відділу з питань політичної стратегії
та захисту конституційних прав
громадян. В той же час, в газеті «Правий
берег» №9 (120), яка опублікована в
березні 2012 року, в своєму інтерв'ю
ОСОБА_2 посилається на те, що «я
единственный чиновник который
публічно говорит о недоработках и
перегибах в ходе реализации
медицинской реформы.», матеріали
зазначеного інтерв'ю також, були
опубліковані на офіційному сайті
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3). В зв'язку з
наведеним, суд першої інстанції
прийшов до переконання, що позивач не
надала доказів недостовірності
інформації, яка містилася в газетній
публікації в цій частині. Стосовно
наведених у газетній публікації даних
про те, що «избиратель 38-го округа
отвечает ей (ОСОБА_2.) ростом недоверия и
определил её в «лигу безнадежных» с
рейтингом в 4,9%», суд прийшов до
наступного. Соціологія не є точною
наукою, свої висновки ґрунтує на
соціальних опитуваннях, аналізах,
психологічних дослідженнях. Підручник
для вузів «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ОСОБА_7
Соціологія: Навч. посібник. Вид.2-ге,
перероб.і доп. - К: КНУ, 202-472) визначає, що
фактичне значення статистичних
показників, отриманих вибірково,
завжди відрізняється від так званих
теоретичних значень, характерних для
генеральної сукупності. В зв'язку з
наведеним, результати рейтингів
кандидатів в депутати можуть суттєво
відрізнятися один від одного, є
оціночним судженням, тому, не можуть
бути розцінені як недостовірна
інформація, не підлягають спростуванню
та доведенню їх правдивості. В зв'язку з
наведеним, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачем не
надано доказів протиправності дій
відповідача, в зв'язку з чим, в
задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Статтями ст. ст. 32, 34 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Якщо недостовірна
інформація міститься у документі, який
прийняла (видала) юридична особа, цей
документ має бути відкликаний.

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснитись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, зокрема, у
рішеннях цього суду у справах " Лінгенс
проти Австрії" від 8 липня 1986 року та
"Українська прес-група" проти України"
від 29 березня 2005 року.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі - Конвенція), кожен має
право на свободу вираження поглядів. Це
право включає свободу дотримуватися
своїх поглядів, одержувати і
передавати інформацію та ідеї без
втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод (далі -
Конвенція) та практику Європейського
суду з прав людини, як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Лінгенс проти Австрії"
(1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні
судження. Існування фактів можна
довести, а правдивість критичного
висловлювання не підлягає доведенню.
Вимога доводити правдивість
критичного висловлювання є неможливою
для виконання і порушує свободу на
власну точку зору, що є фундаментальною
частиною права, захищеного ст. 10
Конвенції.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про
інформацію", - ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Згідно ст. 25 Закону України "Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні" в якій зазначено, що
журналіст є творчим працівником, який
професійно збирає, одержує, створює та
займається підготовкою інформації для
друку, а тому має право вільно
користуватися та обирати у своїх
публікаціях різномовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру.

Крім того, при вирішенні справ про
захист честі і гідності за участю
посадових осіб судова колегія враховує
положення абз. 6 п. 3 Рішення
Конституційного Суду України у справі
про поширення відомостей від 10 квітня
2003 року N 8-рп/2003, згідно з яким проблеми,
пов'язані з особливостями реалізації
права громадян на свободу вираження
поглядів і критику стосовно дій
(бездіяльності) посадових осіб та
службових осіб. Межі допустимої
інформації щодо посадових та службових
осіб можуть бути ширшими порівняно з
межами такої інформації щодо звичайних
громадян. Тому посадові чи службові
особи мають бути готовими до
критичного реагування з боку
суспільства.

Оскільки Редакцією газети
«Новомосковська Правда» у зазначеній
статті щодо позивача не поширена
недостовірна інформація, яка принижує
її честь, гідність та ділову репутацію,
а висловлювання, які допущені у статті
є правом журналіста вільно
використовувати та обирати у своїх
публікаціях різні мовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру
тощо та є оціночним судженням щодо
вказаних обставин, які не можна вважати
поширенням недостовірної інформації, у
суду першої інстанції не було підстав
для задоволення позову.

Висловлювання у спірній статті
газети, будучи вираженням суб'єктивної
думки й поглядів автора статті, є
оціночними судженнями, які не можуть
бути перевірені на предмет їх
відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів) і не
можуть бути спростовані.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає, що немає фактів, які б доводили,
що зазначені вище висловлювання щодо
публічної особи, мотивовані
цілеспрямованими діями з метою
принизити його честь, гідність чи
ділову репутацію.

Довід в апеляційній скарзі про
неправильну оцінку доказів та обставин
по справі, є необґрунтований та
зводиться до переоцінки доказів по
справі і незгоди з висновками суду по
їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК
України, оцінка доказів є виключним
правом суду.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Черненкова Л.А.

Судді
Петешенкова М.Ю.

Дерев’янко О.Г.