Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/90/14-ц

Провадження №2/377/73/14

20 лютого 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:
головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при
секретарі - Прядко Н.М., за відсутності
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Славутичі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

21 січня 2014 року до суду
надійшла позовна заява, у якій
позивачка просить розірвати шлюб з
відповідачем.

Позовні вимоги
обґрунтовувались тим, що сторони не
знайшли спільного взаєморозуміння в
силу психологічної несумісності їхніх
характерів, внаслідок чого шлюб носить
формальний характер.

У судове засідання позивачка
та відповідач не з'явилися, подавши
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю та розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали
справи, підстави позовних вимог та
враховуючи їх визнання відповідачем,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи
встановлено, що згідно свідоцтва про
шлюб, виданого 01 вересня 2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Славутицького
міського управління юстиції у
Київській області, копія якого
долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01
вересня 2012 року зареєстрували шлюб,
про що був здійснений актовий запис №
107. Після укладення шлюбу присвоєні
прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині
ОСОБА_1.

Від шлюбу в них дітей немає.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
спільне сімейне життя у позивачки та
відповідача не склалося. Як виявилося з
часом в кожного з них зовсім різні
погляди на сімейне життя, подружні
права та обов'язки. За період їх
сумісного проживання позивачка так і
не відчула поваги до себе зі сторони
відповідача, тому біля двох тижнів вона
пішла від свого чоловіка та
повернулася проживати до своїх
батьків. Відповідно шлюбні відносини
припинилися, спільне господарство
сторони не ведуть, в кожного окремий
бюджет. Позивачка категорично
налаштована на розлучення та просила
не надавати строк на примирення.

Враховуючи відсутність дітей та спору
щодо розподілу спільного майна
подружжя, вона запропонувала оформити
розлучення через органи РАЦСу, але
відповідач відмовився, тому вона
звернулася до суду із позовною заявою.

Відповідно до положень ст.51
Конституції України, ч.1 ст.24 СК України
шлюб ґрунтується на добровільній згоді
жінки та чоловіка, примушення жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110
СК України дружина і чоловік мають
рівне право на повагу до своєї
індивідуальності, своїх звичок та
уподобань, при цьому способом захисту
сімейних прав та інтересів, у тому
числі є право на припинення шлюбних
відносин шляхом пред'явлення до суду
позову про розірвання шлюбу одним з
подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного
життя у сторін склалася обстановка, що
виключає можливість спільного
проживання, почуття любові один до
одного між сторонами втрачено.
Примирення між подружжям та збереження
сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до
висновку, що сім'я розпалася остаточно,
а шлюб існує формально, подальше
спільне життя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам позивачки та
відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що
перешкоджають розірванню шлюбу,
передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд
вважає за необхідне позов про
розірвання шлюбу задовольнити,
оскільки позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що не
суперечать закону та не порушують
права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору
щодо розподілу сумісно нажитого майна
у сторін немає.

У відповідності до ст.113
СК України особа, яка змінила своє
прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви
позивачки після розірвання шлюбу вона
бажає відновити дошлюбне прізвище
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
судові витрати по оплаті судового
збору.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 01 вересня
2012 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Славутицького міського управління
юстиції у Київській області, Україна,
актовий запис № 107.

Прізвище дружини після
розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 судові витрати по оплаті
судового збору в сумі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на
апеляційне оскарження, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н. Ф. Теремецька