Справа № 363/2230/14-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/5531/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Бевзюк
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 04 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення суми позики та відсотків,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Вишгородського
районного суду Київської області
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
позики та відсотків. В ході розгляду
справи ОСОБА_2 подав до суду заяву про
забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на належні відповідачу
ОСОБА_3 на підставі державних актів на
право власності земельні ділянки, що
знаходяться в АДРЕСА_1. Свою заяву
обґрунтовував тим, що відповідач не
повертає суму боргу на протязі
тривалого проміжку часу, систематично
та цілеспрямовано ухиляється від
спілкування з позивачем, що свідчить
про наміри ухилитися від виконання
прийнятих на себе зобов'язань. За таких
умов існують об'єктивні підстави
вважати, що не накладення арешту на
належне відповідачу майно - земельні
ділянки дасть йому можливість
здійснити їх відчуження, що ускладнить
або ж унеможливить виконання рішення у
разі задоволення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 04 серпня 2014 року
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати ухвалу
та задовольнити його заяву про
забезпечення позову. Апеляційну скаргу
обґрунтував тим, що судом першої
інстанції невірно надано оцінку
наданим доказам та допустив
невідповідність своїх висновків
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав:

Відмовляючи позивачу у задоволенні
заяви про забезпечення позову, суд
першої інстанції обґрунтовував це тим,
що позивач не довів існування
небезпеки утруднення виконання
рішення суду, його доводи є припущенням
та нічим непідтверджені. В той же час
колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду, оскільки вони
не ґрунтуються на обставинах справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може в подальшому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується серед іншого
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Розглянувши доводи апелянта та
дослідивши обставини справи, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку про обґрунтованість доводів
позивача про необхідність накладення
арешту на майно боржника, оскільки
предметом позову є стягнення
матеріальних цінностей (грошових
коштів) з відповідача, накладення
арешту на його майно є адекватним
засобом забезпечення даного позову, а
ненакладення арешту на вказане майно
дасть змогу здійснити його відчуження,
що призведе до ускладнення або до
неможливості фактичного виконання
рішення суду у разі задоволення позову,
оскільки вже сама необхідність
звернення до суду для врегулювання
спору про повернення боргу може
свідчити про бажання боржника на
ухилення від виконання прийнятих на
себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм законодавства. За
таких умов колегія суддів приходить до
висновку, що ухвала суду першої
інстанції підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 04 серпня 2014 року
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення
позову задовольнити.

Накласти в порядку забезпечення позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
позики та відсотків арешт на земельну
ділянку площею 0,2728 га, кадастровий
номер :20:022:0501, що знаходиться в
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 787177 від
15.08.2006 р., а також на земельну ділянку
площею 0,15 га, кадастровий номер
:20:022:0502, що знаходиться в АДРЕСА_1
та належить ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 787178 від
15.08.2006 р.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:

Судді: