У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та
її адвоката ОСОБА_3 на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 16 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл
грошових зобов'язань між подружжям та
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи уточнила та
остаточно просила визнати грошові
зобов'язання, які виникли на підставі
укладеного 05 липня 2007 року між
відповідачем і закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» кредитного договору, та
укладеного 05 травня 2009 року між
позивачем і ОСОБА_5 договору позики на
суму 30 тис грн. - спільними грошовими
зобов'язаннями подружжя ОСОБА_2. У
порядку розподілу між подружжям
кредитних зобов'язань просила стягнути
з відповідача на свою користь половину
грошових коштів, сплачених нею за
період з вересня 2008 року до
травня 2009 року, на виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором у розмірі 3 933 грн, а також
просила стягнути з відповідача на свою
користь половину грошових коштів,
сплачених нею за договором позики від 05
травня 2009 року, укладеним з ОСОБА_5, у
розмірі 15 тис грн., а всього - 18 933 грн.
Крім того, просила стягнути з
відповідача на свою користь судові
витрати, у тому числі витрати на
правову допомогу, а також половину
витрат, сплачених нею на навчання
дитини - сина ОСОБА_6 у розмірі 6 760 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від
16 жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано зобов'язання за
кредитним договором від 05 липня 2007
року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4, а також зобов'язання за
договором позики від 05 травня 2009
року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, -
спільними грошовими зобов'язаннями
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Стягнуто з
відповідача на користь позивача 15 тис
грн. - Ѕ сплачених позивачем грошових
коштів за договором позики від 05 травня
2009 року. Стягнуто з відповідача на
користь позивача частину понесених
витрат на навчання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
додаткових витрат у розмірі 4 506 грн 67
коп. У задоволенні решти вимог позову
відмовлено. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 229 грн 40 коп. судового
збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції у частині
стягнення витрат на утримання дитини
змінено, у частині задоволення вимог
позову про стягнення з відповідача
грошових коштів за договором позики, а
також у частині відмови у стягненні на
користь позивача витрат на правову
допомогу - скасовано, ухвалено в цій
частині нове рішення. У задоволенні
вимог позову про стягнення 15 тис грн за
договором позики від 05 травня 2009 року
відмовлено. Стягнуто з відповідача на
користь позивача додаткові витрати на
дитину у розмірі 6 760 грн, а також
витрати на правову допомогу у сумі 1 835
грн. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, з урахуванням
поданих у лютому 2014 року доповнень,
позивач та її представник просять
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій у частині
відмови в задоволенні вимог позову,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції у не зміненій та не
скасованій частині, оскаржуваного
рішення апеляційного суду вбачається,
що скарга є необґрунтованою і наведені
в ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності зазначених рішень.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами в цій справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, яка підлягає застосуванню, повно
та всебічно дослідив обставини справи
та наявні у справі докази, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та її адвокату ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розподіл грошових зобов'язань між
подружжям та стягнення додаткових
витрат на утримання дитини, за
касаційною скаргою на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 16 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 грудня 2013 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак