Справа
Провадження № 2/727/812/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці

в складі головуючої судді
Мамчина П.І.

при секретарі
Колотило А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики. Посилався на
те, що 23 грудня 2010 року між ним та
відповідачем був укладений договір
позики, відповідно до якого він позичив
відповідачу 50000 грн. Строком до 10 січня
2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 частково повернув
позику в сумі 43000 грн. Заборгованість
складає 7000 грн., яку просив стягнути на
його користь. Також просив стягнути з
відповідача на його користь 3% річних за
користування грошима та індекс
інфляції відповідно до ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та підтвердив обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав та пояснив,
що він повністю віддав позивачу кошти
за договором позики.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши всі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
відповідно до якого останній отримав
від позивача позику на суму 50000 грн.
Строком до 10 січня 2011 року, що
підтверджується відповідною
розпискою, написаною в присутності
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2 частково повернув
позику в сумі 43000 грн. Залишок боргу
становить 7000 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та законодавства.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у тій самій сумі,
що була передана йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Оскільки ОСОБА_2 не повернув позику в
сумі 7000 грн., то суд вважає, що позов в
цій частині підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що оспорені
7000 грн. він повернув позивачу 27.06.2012
року, про що свідчить відповідна
розписка, є безпідставними. Так, дійсно
в матеріалах справи міститься розписка
ОСОБА_1 від 27.06.2012 року про те, що він в
рахунок заборгованості отримав від
ОСОБА_2 гроші в кількості 7000 грн.
Позивач в заперечення на дану
обставину пояснив, що вказані 7000 грн.
входять в суму 43000 грн., яку відповідач
йому повернув.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини, суд
вважає, що відповідач повинен був
надати розписки про повернення повної
суми позики на суму 50000 грн. Таких
розписок відповідач суду не надав. А
тому дану розписку слід оцінити як
часткове повернення суми позики, що
увійшло в 43000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається із договору позики, що
відповідач повинен був повернути всі
кошти в строк до 10 січня 2011 року. Позов
із врахуванням збільшених позовних
вимог позивач подав 23 квітня 2014 року.
Отже, кількість днів прострочення
становить 1199 днів (в 2011 році - 355 днів, в
2012 році - 366 днів, в 2013 році - 365 днів, в 2014
році - 113 днів.).

Таким чином, 3% річних від простроченої
суми становить 689,84 грн. (7000 грн. х 3% х 1199
днів : 365 днів в році : 100% = 689,84 грн.). Разом
з тим, позивач в збільшених позовних
вимогах просив стягнути з відповідача
на його користь 3% річних в сумі 210 грн.
Оскільки суд не може вийти за межі
позовних вимог, то в даному випадку
слід стягнути 3 % річних в сумі 210 грн.

Як вбачається з довідки Головного
управління статистики в Чернівецькій
області, що індекс інфляції в 2011 році
склав 104,6%, в 2012 році - 99,8%, в 2013 році - 100,5%,
січні 2014 року - 100,2%, лютому 2014 року - 100,6%,
березні 2014 року - 102,2%. Отже, за період з
січня 2011 року по квітень 2014 року сума
боргу з врахуванням індексу інфляції
становить 7565,59 грн. ((7000 грн. х (104,6 : 100) х
(99,8 : 100) х (100,5 : 100) х (100,2 : 100) х (100,6 : 100) х
(102,2 : 100)) = (7000 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х
1,022 = 7565,59 грн.).

Загальна сума заборгованості за
договором позики з врахуванням індексу
інфляції та 3% річних становить 7775,59 грн.
(7565,59 грн. + 210 грн.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі викладеного та ст.ст. 526, 530,
1047-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11, 60,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт
НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ УМВС
України в Чернівецькій області 05.07.2006
року, мешканця АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Глибоцьким РВ УМВС України в
Чернівецькій області 01.12.1995 р.)
заборгованість за договором позики з
врахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних в сумі 7775,59 грн. (сім
тисяч сімсот сімдесят п»ять гривень 59
коп.) та судові витрати за сплату
судового збору в сумі 487 грн. 20 коп., а
всього 8262,79 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя