АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Семенюк
Т.А., Кравець В.А.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою
через представника ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
20 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Градострой» про
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Градострой», в
якому просила стягнути з останнього на
її користь пеню в розмірі 198 455, 68 грн.,
посилаючись на те, що відповідач
порушив умови договору про розірвання
договору купівлі-продажу прав на
нерухоме майно та прострочив
повернення коштів на 34 дні. Сплата пені
у разі прострочення поверненя коштів
передбачена умовами договору.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Останнім рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 20.12.2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ «Градострой» на користь ОСОБА_1 10 000
грн. неустойки та вирішено питання щодо
стягнення судових витрат. В решті
позову відмовлено.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/2675/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Сухомлінов
С.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Не погоджуючись з
даним рішенням суду, ОСОБА_1 через
представника подала апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Посилається на неправильне
застосування норм процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
А саме, суд зменшуючи розмір пені майже
в 40 разів не звернув уваги на те, що
розмір пені не перевищує збитків та не
існує істотних обставин для такого
зменшення. Їй же було завдано шкоди тим,
що вона отримала квартиру меншої площі,
але більшої вартості та із затримкою у
наданні квартири на 2 роки.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з`явився, про день та час розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомив, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у його відсутності, за правилами
ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до п. 8 Порядку забезпечення
громадян доступним житлом,
затвердженим постановою КМУ від 11.02.2009
року № 140 ОСОБА_1 визнанна такою, що має
право на доступне житло.

22.08.2011 року між ОСОБА_1 та Іпотечним
центром в м. Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
було укладено договір № 191 про
обслуговування коштів для будівництва
(придбання) доступного житла, об'єктом
будівництва є будинок за адресою
АДРЕСА_1, об'єктом фінансування -
квартира, забудовником - ТОВ
«Градострой».

31.08.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ
«Градострой» було укладено договір
купівлі - продажу майнових прав на
нерухоме майно, згідно з яким ОСОБА_1
сплатила 583 693, 19 грн., а ТОВ «Градострой»
зобов`язалося до 4 кварталу 2011 року
добудувати та здати в експлуатацію
об'єкт незавершеного будівництва
житлового призначення.

Проте, у зазначений строк об`єкт
добудовано не було.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору позивачка звернулася до
Київського іпотечного центру з
проханням змінити об'єкт фінансування,
на що отримала погодження за умов
розірвання договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно та
повернення відповідачем коштів у
розмірі 583 693, 19 грн.

15.10.2012 року сторони уклали договір про
розірвання договору купівлі - продажу
майнових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2 цього договору покупець
зобов`язалася повернути майнові права
на об'єкт незавершеного будівництва -
квартиру АДРЕСА_1, а продавець -
повернути покупцю кошти у сумі 583 693,19
грн. протягом 15 банківських днів з дня
набрання чинності цим договором про
розірвання.

Згідно з п. 3 договору у випадку
несвоєчасного виконання зобов`язання,
передбаченого п. 2 цього договору,
продавець зобов`язується сплатити пеню
у розмірі 1% від суми визначеної в п. 2
цього договору за кожен день
прострочення.

Відповідач порушив строк повернення
коштів та ці кошти були перераховані
частинами: 21.11.2012 року - 300 000 грн. та
10.12.2012 року - 283 693, 19 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
наявні підстави для зменшення розміру
пені, передбаченої п. 3 договору,
оскільки суттєвих негативних
наслідків для позивача через
прострочення зобов'язання не наступило
та враховано ступінь виконання
зобов'язання боржником.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення в
касаційному порядку є обов`язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, яким позовні вимоги були
задоволені у повному обсязі та ухвалу
апеляційного суду, якою це рішення
залишено без змін, суд касаційної
інстанції вказав на те, що суди не взяли
до уваги положення ч. 3 ст. 551 ЦК України
та не врахували, що грошові кошти були
перераховані частинами 21.11.2012 року та
10.12.2012 року, а також не звернули уваги на
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов`язань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
правильно взяв до уваги ті висновки та
мотиви, з яких скасовані попередні
судові рішення.

Зменшуючи розмір пені суд першої
інстанції врахував ступінь виконання
відповідачем зобов`язання та
відсутність збитків у позивача.

Порушення строків забудови, які
призвели до отримання квартири у більш
пізній термін, іншої площі та за іншою
ціною є наслідком порушення договору
купівлі - продажу майнових прав на
нерухоме майно від 31.08.2011 року, а не
договору про розірвання договору від
15.10.2012 року. Предметом же даного спору є
стягнення пені за умовами договору від
15.10.2012 року. А тому доводи апеляційної
скарги щодо збитків позивача колегія
суддів не може визнати обґрунтованими.
Доказів же понесення позивачем збитків
саме порушенням терміну перерахування
відповідачем коштів за договором від
15.10.2012 року не надано.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення є
законним і обґрунтованим і не може бути
скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді