Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/242/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Галаган О.В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого -
Черненко В.В.

Суддів - Франко
В.А.,Потапенко В.І.

За участю секретаря
- Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26.11.2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАБ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредиту. На
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до заяви
позичальника № KGNLRX07340319 від 18.10.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі 1100
грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,0% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом. щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 14 грн. 85 коп. та єдино разової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 100 грн. в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків,винагороди,
комісії в зазначені в заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки,
з кінцевим терміном повернення 18.10.2007
року. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам складає між ним та
банком договір. Позивач зазначив, що
відповідач не виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором і
станом на 20.09.2013 року існує
заборгованість у розмірі 27568 грн. 98 коп.,
яка складається з наступного: 1020 грн. 01
коп. - заборгованість за кредитом, 8746
грн. 32 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 148
грн. 50 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 15865 грн. 15 коп.
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1289 грн. 00 коп. -
штраф (процентна складова), яку позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 26.11.2013 року, у
задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції
встановив,що відповідно до заяви
позичальника № KGNLRX07340319 від 18.10.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі 1100
грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,0% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом. щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 14 грн. 85 коп. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 100 грн. в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в зазначені в заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки,
з кінцевим терміном повернення 18.10.2007
року. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам складає між ним та
банком договір.

Суд встановив, що відповідач не
виконував свої зобов'язання
передбачені кредитним договором. В
результаті чого утворилась
заборгованість по зобов'язанням, що
підтверджується розрахунком суми
заборгованості з якого вбачається, що
станом на 20.09.2013 року мається
заборгованість у розмірі 27568 грн. 98 коп.,
яка складається з наступного: 1020 грн. 01
коп. - заборгованість за кредитом, 8746
грн. 32 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 148
грн. 50 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 15865 грн. 15 коп.
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1289 грн. 00 коп. -
штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції зазначив,
оскільки відповідачем не виконано
взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, то відповідно до
ст.. 526, 1054 ЦК України з відповідача на
користь банку підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором.

Суд зазначив, що Згідно п.23 ч.1 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів» (зі змінами) кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції, є
споживчим кредитом.

Зміст, умови кредитного договору
свідчать про те, що він є споживчим
кредитом, а тому на нього
поширюється дія Закону України «Про
захист прав споживачів».

Згідно з п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права чи
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

За змістом ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позивач не надав доказів поважності
причини пропуску строку позовної
давності, встановленої тривалістю у
три роки відповідно до ст. 257 ЦК України.

Оскільки кінцевий строк повернення
кредиту сплинув 18.10.2007 року, а
відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт)термін
позовної давності становить 5 років,
тобто до18.10.2012 року, а із позовом про
стягнення суми боргу за цим договором
позивач звернувся до суду лише 09.10.2013
року,

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності.

В апеляційні скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення не були встановлені та
досліджені обставини, що мають істотне
значення для прийняття обґрунтованого
та правомірного рішення по справі.
Зокрема зазначається, що суд
помилково застосував загальну позовну
давність до правовідносин, що склались
між сторонами та на підставі ч.4 ст. 267
ЦК України відмовив у позові. Оскільки
відповідач по справі не подавав заяву
про застосування судом строків
позовної давності.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку , що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку , з чим
погодилась і колегія суддів , що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з пропуском
строку позовної давності звернення до
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
справа у суді першої інстанції
розглядалась за відсутності сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно заяви позичальника №
KGNLRX07340319 від 18.10.2006 року відповідач
отримав кредит у розмірі 1100 грн. 00 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2,0% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом.
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 14
грн. 85 коп. та єдино разової винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 100 грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків,винагороди, комісії в
зазначені в заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки, з
кінцевим терміном повернення 18.10.2007
року.

Вбачається, що свої зобов'язання
відповідач, 24.11.2006 р. виконав частково
на суму 119.04 грн., про що свідчить
виписка з рахунку відповідача.

Колегія суддів дійшла висновку , що
відповідно з грудня 2006 року, право
позивача порушене діями відповідача ,
оскільки відповідач не виконував свої
зобов'язання і у позивача виникло
право звернення до суду за захистом
свого порушеного права. З матеріалів
справи вбачається, що позивач з
зазначеним позовом до суду звернувся у
жовтні 2013 року.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права чи
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Відповідно до статті 259 ЦК України
позовна давність встановлена законом ,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Позивач зазначив в апеляційній скарзі ,
що строк позовної давності збільшений
сторонами до 5 років.

Під час розгляду апеляційної скарги
відповідач по справі визнав, що у нього
є заборгованість перед банком однак
визначена заборгованість виникла у
зв'язку із тяжким матеріальним
становищем, крім того зазначив, що на
протязі часу з 2006 року до нього не
пред'являлись вимоги про повернення
заборгованості. Відповідач просив,
застосувати строк позовної давності і
відмовити позивачу у задоволені
позовних вимог.

За змістом ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Колегія суддів приймаючи до уваги
встановлені обставини дійшла висновку,
про можливість прийняти заяву позивача
про застосування строків позовної
давності як належну, оскільки
відповідач по справі не був присутній
при розгляді справи в суді першої
інстанції і не зміг подати заяву про
застосування строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не надав суду доказів які б
обґрунтували поважність пропуску
звернення до суду з зазначеним
позовом.

Колегія суддів дійшла висновку, що, що
суд першої інстанції розглянув справу
в межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26.11.2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредиту - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді