№ 2/679/10/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року Нетішинський
міський суд Хмельницької області в
складі судді Ходоровського Б.В., при
секретарі Онопріюк Р.С. розглянувши
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, уточнень до
позову, усних пояснень представника
позивача в судових засіданнях 29 травня
2013 року, 13 червня 2013 року відповідно до
укладеного договору від 15 лютого 2006
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Договір складається з Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою.

У порушення статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, умов договору
відповідач зобов'язання належним чином
не виконував.

07 серпня 2007 року Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк" до суду була подана заява
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в
сумі 8560,20 грн., з них 4717,32 грн.
заборгованості за кредитом, 3842,88 грн.
заборгованості по процентах за
користування кредитом. Заборгованість
була визначена станом на 26 липня 2007
року.

Судовим наказом Нетішинського
міського суду від 10.08.2007 р., який набрав
законної сили 20 серпня 2007 року, з ОСОБА_1
на користь Закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» стягнуто 8560,20 грн.

Відповідач відповідно до наявних у
нього квитанцій означену суму
частинами сплатив повністю, при цьому
гроші поступили на рахунок банку, проте
значна частина коштів йшла на
погашення процентів, а незначна на
погашення тіла кредиту.

Разом з тим Банк вважає кредитний
договір не припиненим, судовий наказ не
виконаним, тому відсотки продовжували
нараховуватися, оскільки виконавчою
службою одноразово сума стягнута не
була, рішення Державної виконавчої
служби чи судового рішення про
розстрочку виконання судового наказу
не було.

Оскільки тіло кредиту в сумі 4717,32 грн.
вже було стягнуто судовим наказом,
просить стягнути з відповідача
нараховані відсотки за користування
кредитом, починаючи з 27.07.2007 року по
20.02.2013 року в сумі 13692,60 грн., а також 500
грн. штрафу (фіксована частина), 684,63 грн.
штрафу (процентна складова) і всього
14877,23 грн., при цьому посилається на ст.
ст. 599, 1054 ч.1 ЦК України.

Також зазначила, що строк позовної
давності Банком не пропущено так як
остання проплата відповідачем
здійснена у жовтні 2011 року, а позов
порушено в березні 2013 року, тобто, в
межах трьохрічного строку.

Відповідач позов не визнав і пояснив,
що про наявність судового наказу
дізнався в службі безпеки банку в м.
Славута літом 2010 року, після отримав
копію судового наказу в державних
виконавців, судовий наказ ним
повністю виконаний в 2011 році,
добровільно сплачено тіло кредиту в
сумі 4717,32 грн. та відсотки в сумі 3842,88
грн., копії квитанцій про сплату
надавав для державних виконавців, Банк
не вправі повторно був нараховувати
відсотки, в позові просить відмовити.

Крім того просить застосувати строк
позовної давності і відмовити в позові
також у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Дослідивши докази по справі суд вважає,
що в позові необхідно відмовити за
спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі
невиконання позичальником обов'язків,
встановлених договором позики, щодо
забезпечення повернення позики, а
також у разі втрати забезпечення
виконання зобов'язання або
погіршення його умов за обставин,
за які позикодавець не несе
відповідальності, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу,
якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу; загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки; перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 15
лютого 2006 року, Умов і правил надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою ОСОБА_1
отримав у ЗАТ КБ «Приватбанк" кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку. Згідно пункту 5.7
Правил користування платіжною карткою
Банк має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у визначеній банком частці у
випадку невиконання держателем картки
боргових і других зобов'язань по
договору (а.с.6-10).

Згідно заяви Закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк" про видачу судового
наказу по справі № 2н-36-07, така
поступила до суду 07 серпня 2007 року. В
заяві ставиться вимога про стягнення з
ОСОБА_1 шляхом видачі судового наказу
заборгованості станом на 26 липня 2007
року за кредитним договором від 15
лютого 2006 р. в сумі 8560,20 грн., яка
складається з наступного: 4717,32 грн.
заборгованість за кредитом, 3842,88 грн.
заборгованість по процентах за
користування кредитом, з посиланням
при цьому на розрахунок заборгованості
за кредитним договором (а.с.78).

Згідно судового наказу Нетішинського
міського суду від 10.08.2007 р. по справі №
2н-36-07 з ОСОБА_1 на користь Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» стягнута
вищеназвана заборгованість, а також
42,80 грн. судового збору та 15 грн. на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи. (а.с.80).

09 жовтня 2007 року судовий наказ
направлено стягувачу (а.с.81).

Представником банку не заперечується,
що сума зазначена в судовому наказі
відповідачем повністю сплачена.

Позов по розглядуваній справі поступив
до суду 04 березня 2013 року (а.с.2-3).

Таким чином позивач відповідно до
договору та Закону мав право вимоги у
відповідача дострокового виконання
боргових зобов'язань, про порушення
відповідачем свого права дізнався 26
липня 2007 року, правом дострокового
виконання боргових зобов'язань
скористався 07 серпня 2007 року, тому суд
вважає строк звернення до суду про
стягнення з відповідача подальших
відсотків за користування кредитом, що
є предметом названого розгляду справи,
необхідно рахувати з 26 липня 2007 року.

Оскільки позов поступив до суду 04
березня 2013 року, тобто за спливом трьох
років, про застосування позовної
даності просить відповідач, суд вважає
що в позові необхідно відмовити саме з
названих підстав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.256, 257, 261, 267, 1052 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити за спливом
позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд.

Суддя
Ходоровський Б.В.