Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/467/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю представників
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Раритет»

на рішення Бердичівського
міськрайонного суду від 27 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
приватного акціонерного товариства
Страхова компанія «Раритет» про
визнання нещасного випадку страховим,
стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом. Просив визнати
страховим нещасний випадок, що стався з
ним 28.10.2010 року,та стягнути з
відповідача страхове відшкодування в
розмірі 75% від 6000 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що складає
76500 грн. В обґрунтування позову
зазначав, що 28.10.2010 року на залізничній
платформі станції «Хмельницький» під
час посадки на поїзд він впав на колію і
колісною парою вагону йому було
ампутовано ногу. Травма отримана під
час виконання ним службових обов'язків
і внаслідок цього йому було
встановлено інвалідність другої групи.
Відповідач відмовив йому у виплаті
страхового відшкодування, посилаючись
на те, що він, як застрахована особа,
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, а тому нещасний випадок не є
страховим. Проте, таку відмову він
вважає незаконною.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 27 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано страховим випадком нещасний
випадок, що стався з ОСОБА_3 28.10.2010 року
на залізничній платформі станції
«Хмельницький».

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Раритет» на користь ОСОБА_3 38250,00 грн.
страхового відшкодування. В решті
вимог відмовлено за безпідставністю.
Цим же рішенням стягнуто з приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Раритет» на користь
державного бюджету 382,50 грн. витрат по
сплаті судового збору.

У поданій апеляційній скарзі
приватне акціонерне товариство
Страхова компанія «Раритет» просить
зазначене рішення скасувати, а
провадження у справі закрити. Вважає
рішення суду першої інстанції
незаконним, безпідставним
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. На думку
апелянта, висновок суду першої
інстанції про визнання травмування
позивача страховим випадком і виплату
йому страхового відшкодування є
незаконним, оскільки останній отримав
травму в результаті вчинення ним
неправомірних дій, а саме перебування
на залізничному транспорті в
нетверезому стані.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28
жовтня 2010 року під час посадки на
станції Хмельницький на пасажирський
поїзд сполученням
Трускавець-Дніпропетровськ позивач
ОСОБА_3 впав на залізничну колію, де
колісною парою вагону йому було
ампутовано ногу. Зазначені обставини
не заперечують обидві сторони.

Згідно з п.6 ч.1 ст.7 Закону України
„Про страхування" особисте
страхування від нещасних випадків на
транспорті є обов"язковим.

Із копії проїзного білета позивача
вбачається, страхувальником є
відповідач - ПАТ Страхова компанія
«Раритет» (а.с.6).

Пасажири з моменту оголошення
посадки в поїзд вважаються
застрахованими (п.2 Положення про
обов"язкове особисте страхування від
нещасних випадків на транспорті,
затверджене постановою КМ України №959
від 14.08.1996 року - надалі Положення).

Визнаючи нещасний випадок, що стався
з позивачем, страховим, суд першої
інстанції виходив з того, що
неправомірність дій позивача при
одержанні травми не встановлена.

Проте, з такими висновками суду
погодитись неможливо.

Відповідно до п.7"б" Положення одним
із страхових випадків є одержання
застрахованим травми внаслідок
нещасного випадку на транспорті при
встановленні йому інвалідності. Проте,
такий випадок не вважається страховим,
якщо він стався внаслідок
неправомірних або навмисних дій
застрахованого (ч.2 п.7 Положення).

Із змісту п.9 Положення випливає, що
перевізник на кожний нещасний випадок,
що стався із застрахованим на
транспорті пасажиром повинен скласти
акт про нещасний випадок із пасажирами
галузевого зразка.

За таких обставин висновки суду в тій
частині, що факт нещасного випадку з
позивачем встановлений актом за формою
Н-1, є безпідставними та суперечать
спеціальному закону, який регулює
спірні правовідносини. В даному
випадку підставою для виплати
страхового відшкодування є саме акт
про нещасний випадок із пасажирами
галузевого зразка. А відомості,
встановлені судовими рішеннями та
викладені в акті Н-1 для спірних
правовідносин будь-якого правового
значення не мають.

Так, згідно з п.10 Положення страхова
виплата застрахованому здійснюється
страховиком на підставі заяви
застрахованого про її виплату; акта про
нещасний випадок; листа
непрацездатності (для працюючої особи)
або довідки закладу охорони здоров"я,
що засвідчив тимчасову
непрацездатність громадян (для
непрацюючої особи), або довідки
спеціалізованих установ про
встановлення інвалідності... а також
страхового поліса або документа, що
його замінює.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
не звернув уваги та не дав оцінки акту,
складеному перевізником, згідно з яким
травма позивачем одержана внаслідок
особистої необережності та
перебування в стані алкогольного
сп"яніння (а.с.158). Зазначений акт
зареєстрований у відповідному журналі,
є чинним і жодною із сторін не
спростований (а.с.161-163).

Факт перебування позивача в стані
алкогольного сп"яніння
підтверджується також повідомленням
Хмельницької обласної лікарні,
результатами лабораторного аналізу
крові та показами свідка ОСОБА_4
(а.с.39,40,166). Зазначені докази позивачем
не спростовані.

Неправомірність поведінки позивача
на транспорті під час отримання ним
травми полягає в тому, що заборона
пасажирам перебувати в стані явно
вираженого алкогольного сп"яніння
передбачена п.14 Правил поведінки
громадян на залізничному транспорті,
затверджених постановою КМ України №903
від 10.11.1995 року.

При цьому апеляційний суд враховує,
що рівень спирту в крові позивача,
встановлений лабораторним аналізом,
становив 3,1%, що за медичними
рекомендаціями відповідає важкому
отруєнню алкоголем (більше ніж сильне
сп"яніння) та характеризується повною
втратою рівноваги, втратою свідомості,
сильним пригніченням функцій
центральної нервової системи.

За наведених обставин, суд приходить
до висновку, що саме внаслідок
ігнорування позивачем правил
поведінки на залізничному транспорті
мав місце нещасний випадок на станції
Хмельницький, в результаті якого
позивач отримав травму ноги.

У зв"язку з цим та відповідно до п.1,3 ч.1
ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Раритет» задоволити
частково.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду від 27 грудня 2013
року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позову до приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Раритет» про визнання нещасного
випадку страховим, стягнення
страхового відшкодування

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: