АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/510/2014
інстанції: Булах Є.М.
Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 дня лютого місяця 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє
в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 09 грудня 2013 року у справі за
позовом Херсонського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства глухих до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА

У лютому 2013 року Херсонське
учбово-виробниче підприємство
Українського товариства глухих
звернулось до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що ОСОБА_2 є наймачем
жилої площі (ліжко-місць) в гуртожитку
позивача, що розміщене в АДРЕСА_1, та не
в повному обсязі здійснює оплату за
проживання в гуртожитку в наслідок
чого утворилась заборгованість.
Після збільшення розміру позовних
вимог, остаточно просили стягнути зі
ОСОБА_2 заборгованість за період з
липня 2012 року по серпень 2013 року в
сумі 11383,31 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
Херсонської області від 09 грудня 2013
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь Херсонського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства глухих
заборгованість в сумі 11383,31 грн,
вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами виникли правовідносини з
приводу надання комунальних послуг та
їх оплати і у зв'язку з неналежною
сплатою коштів за надані послуги з
відповідача, як користувача зазначених
послуг, на користь позивача підлягає
стягненню сума заборгованості за
зазначений період.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про право
власності від 18.08.2000 року гуртожиток по
АДРЕСА_1 належить Українському
товариству глухих (а.с.4). Відповідно до
акту державної прийомної комісії
будівлі гуртожитку від 18.12.1963 року
(а.с.66-69), що затверджений рішенням
виконкому Херсонської ради депутатів
№ 1357 від 29.12.1963 року загальна площа
гуртожитку - 1827 кв.м., з якої жила площа -
1292,81 кв.м., що становить 95 кімнат. З
розрахунку наданого позивачем за
кожною кімнатою закріплено 2
ліжко-місця.

Відповідно до п.38 Примірного положення
про гуртожитки плата за користування
жилою площею в приміщеннях, що
знаходяться в спільному користуванні
кількох осіб, які не перебувають у
сімейних стосунках, провадиться за
встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Абзац 2 вказаного пункту передбачає, що
громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Відповідно до довідки про склад сім'ї,
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_2 її дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4
(а.с.34).

Як встановлено рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 21 лютого
2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до
Херсонського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства
глухих про захист прав споживача,
ОСОБА_5 (батько відповідача ОСОБА_2.)
займає у секторі АДРЕСА_1 одну кімнату (2
ліжко-місця), а ОСОБА_2 з сином та дочкою
- чотири кімнати, одну з яких без
законних на те підстав. При цьому
апеляційний суд прийшов до висновку, що
відсутні підстави вважати, що
зазначені вище особи проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні і,
відповідно, відсутні підстави
застосування абз.2 п.38 Примірного
положення про гуртожитки про оплату за
користування жилою площею за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах)
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду
(а.с.165-166).

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги доводи
відповідача ОСОБА_2, що вона має
сплачувати житлово-комунальні послуги
по ставках квартирної плати
(тарифах), установлених для будинків
державного та громадського
житлового фонду.

Відповідно до п.12 додатку до постанови
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1996 року № 1458 «Про встановлення
повноважень органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо
регулювання цін (тарифів)» (зі змінами,
внесеними постановою КМ від 26.03.2008 року
№ 276) Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, обласним,
Київській та Севастопольській міським
державним адміністраціям надано
повноваження встановлювати: граничний
розмір плати за проживання в
гуртожитках (крім студентських
гуртожитків) громадян України, осіб без
громадянства та іноземців, які
займають приміщення, що знаходяться у
спільному користуванні кількох осіб,
які не перебувають у сімейних
відносинах.

Розпорядженням голови обласної
державної адміністрації від 20.07.2011 року
№ 462 встановлено граничний розмір
плати за проживання у гуртожитках в
сумі 160 грн. за 1 ліжко-місце (з
урахуванням ПДВ) на місяць (а.с.24).

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованість наймача житла ОСОБА_2 по
оплаті за проживання у гуртожитку за
період з липня 2012 року по серпень 2013
року становить 11383,31 грн із
розрахунку за користування 8
ліжко-місць (а.с.138-139).

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості з
оплати за проживання в гуртожитку за
період з липня 2012 року по серпень 2013
року в сумі 11383,31 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності між позивачем та
відповідачем договірних відносин, як
того вимагає закон, на підставі якого у
споживача можуть виникати зобов'язання
по сплаті наданих послуг, колегією
суддів до уваги не приймаються, як такі,
що не спростовують мотивованих
висновків суду щодо стягнення
заборгованості за фактично надані
комунальні послуги. Відсутність
відповідного договору між споживачем
житлово-комунальних послуг та їх
виконавцем не є підставою для
нестягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно зі ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Статтями 20,21 Закону України від 24
червня 2004 року №1875-ІV «Про
житлово-комунальні послуги» визначено
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання
житлово-комунальних послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачено законом і його укладення
визначено як обов'язок споживача, а не
право сторін.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, щодо необґрунтованості
тарифів, за якими здійснюється
нарахування вартості послуг, то вони
також не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки, згідно наданого
позивачем розрахунку, плата за
проживання в гуртожитку нараховується
відповідно до тарифів на комунальні
послуги встановлених міськвиконкомом
по м.Херсону та інших нормативних
актів, жодних доказів на спростування
даного факту відповідачем суду не
надано.

Також не приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги про часткове
погашення боргу при сплаті коштів за
користування гуртожитком ОСОБА_5,
оскільки між позивачем та ОСОБА_5
окремо укладений договір найму жилого
приміщення в гуртожитку.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на належних доказах, і як
такі, що висновки суду не спростовують,
підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права є законним та
обґрунтованим і скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 09 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: