Рішення

Іменем України

09 січня 2014 року

Теребовлянський районний суд в складі :

головуючого Малярчука В.В.

при
секретарі Пасько Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Теребовлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи: відділ державної
виконавчої служби Теребовлянського
районного управління юстиції про
визнання права власності на
автомобіль,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третьої особи: відділ державної
виконавчої служби Теребовлянського
районного управління юстиції про
визнання права власності на
автомобіль, у якому просить вилучити
транспортний засіб марки «Volkswagen Golf 4»,
державний номерний знак НОМЕР_1 1997 року
випуску з акту опису та арешту майна
складеного відділом державної
реєстрації виконавчої служби
Чортківського районного управління
юстиції та визнати право власності на
транспортний засіб, стягнути з
відповідачів судові витрати,
посилаючись на мотиви викладені ним у
позовній заяві.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, однак подали до
суду заяви про слухання справи у їх
відсутності, позовні вимоги визнали
повністю і не заперечили проти
задоволення позову.

Представник третьої особи: відділ
державної виконавчої служби
Теребовлянського районного
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, однак подав до суду заяву
про слухання справи у його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали
справи, вважає, що у задоволенні позову
слід відмовити, оскільки в судом
встановлено наступне :

08 серпня 2011 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено
договір доручення, що підтверджується
довіреністю посвідченою приватним
нотаріусом Теребовлянського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, згідно
якого ОСОБА_2, ОСОБА_3 уповноважили
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_1 продати за ціну і
на умовах, на свій розсуд, здавати в
оренду, обміняти, укладати договір
позики щодо автомобіля марки «Volkswagen Golf
4», державний номерний знак НОМЕР_1 1997
року випуску, який належить ОСОБА_2

Відповідно до частини 1 статті 1000
Цивільного кодексу України, за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

14 вересня 2013 року інспектором ДПС ДАІ
в Тернопільській області Кушніром А.Є.
вилучено транспортний засіб марки
«Volkswagen Golf 4», державний номерний знак
НОМЕР_1 1997 року випуску відповідно до
ст.. 40 Закону України «Про виконавче
провадження», як власність ОСОБА_2

У подальшому, на підставі вказаного
доручення, 08 серпня 2011 року ОСОБА_2
надав розписку про те що він 08 серпня 2011
року отримав гроші за автомобіль
«Volkswagen Golf 4», державний номерний знак
НОМЕР_1 1997 року випуску в присутності
приватного нотаріуса Теребовлянського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
в м. Теребовля та покупця ОСОБА_1

Однак, представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні стверджував, що
договір доручення від 08 серпня 2011 року,
укладений між відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо володіння,
користування та розпорядження
автомобілем марки «Volkswagen Golf 4»,
державний номерний знак НОМЕР_1 1997 року
випуску є удаваним, а натомість між ним
та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 08
серпня 2011 року було укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого він
сплатив ОСОБА_1 кошти, а в свою чергу
ОСОБА_2 передав йому автомобіль марки
«Volkswagen Golf 4», державний номерний знак
НОМЕР_1 1997 року випуску, який належав
ОСОБА_2

Так, відповідно до статті 235 Цивільного
кодексу України, удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Так, в узагальненні Верховного Суду
України «Практика розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вказано про те,
що закон не передбачає недійсність
удаваного правочину, а лише пропонує
застосовувати до відносин сторін
норми, що регулюють той правочин, який
сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується

прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Таким чином, згідно норм що регулюють
договір купівлі-продажу істотною
умовою якого є перехід до покупця права
власності на річ, тобто здійснення
права володіння, користування,
розпорядження, однак із змісту
обставин досліджених у судовому
засіданні вбачається, що дана істотна
умова договору купівлі - продажу про
перехід права власності від ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 не була виконана, так як
відповідачем не було знято з
реєстрації автомобіль та не припинено
право власності на річ, а позивачем не
зареєстровано транспортний засіб
марки «Volkswagen Golf 4», державний номерний
знак НОМЕР_1 1997 року випуску.

Також у вищевказаному узагальненні
Верховного Суду України «Практика
розгляду судами цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
вказано про те, що закон не передбачає
недійсність удаваного правочину, а
лише пропонує застосовувати до
відносин сторін норми, що регулюють той
правочин, який сторони дійсно мали на
увазі.

Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. ст. 316-318 ЦК України
право власності є право особи на річ (
майно ), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
пра ва володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Усі
суб'єкти права власності є рівними
перед законом.

Як вбачається із вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на влас
ний розсуд і має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать за кону. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена лише у випадках і в порядку
встановлених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмеження у його здійсненні.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 грудня 2009 року ) затверджено
порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, цим порядком
встановлюється єдина на території
України процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі -
транспортні засоби), оформлення та
видачі реєстраційних документів і
номерних знаків.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2
власником транспортного засобу марки
«Volkswagen Golf 4», державний номерний знак
НОМЕР_1 1997 року випуску є ОСОБА_2, а не
ОСОБА_1, а тому ОСОБА_1 не може належним
чином володіти, користуватися,
розпоряджатися на власний розсуд
транспортним засобом, так як останній
не має можливості зареєструвати
вказаний транспортний засіб у
встановленому законом порядку.

Позивачем ОСОБА_1 не представлено суду
жодних доказів, які б свідчили про те,
що 08 серпня 2011 року було укладено
удаваний договір доручення для
приховання договору купівлі-продажу,
хоча, відповідно до частини 3 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, встановлених цим Кодексом.

Позивачем ОСОБА_1 не представлено суду
жодних письмових доказів, які б
свідчили про те, що він передав
відповідачу ОСОБА_2 кошти за договором
купівлі - продажу, а розписка 08 серпня
2011 року, яка міститься в матеріалах
справи, не є належним доказом, який би
свідчив про укладення договору
купівлі - продажу, так як зі змісту
вказаної розписки не можна зробити
висновку про ціну автомобіля, умови
передачі та факту укладення договору
купівлі - продажу.

Так, відповідно до частини першої
статті 206 цього ЦК України усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, а також правочинів, для
яких недодержання письмової форми має
наслідком їх недійсність.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні не зміг пояснити суду
причини недодержання ним вимог щодо
письмової форми правочину.

Вказані обставини підтверджують те, що
дії позивача ОСОБА_1 та відповідача
ОСОБА_2 не були спрямовані на реальне
настання правових наслідків
передбачених договором
купівлі-продажу.

Відповідно до частини 5 статті 203
Цивільного кодексу України, правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що договір купівлі - продажу
від 08 серпня 2011 року не є удаваним, і
немає жодних підстав визнати за
позивачем ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки «Volkswagen Golf 4»,
державний номерний знак НОМЕР_1 1997 року
випуску, так як відповідно до частини 1
статті 216 Цивільного кодексу України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Згідно постанови від 19 вересня 2013 року
заступника відділу державної
виконавчої служби Теребовлянського
районного управління юстиції Гавдьом
Т.Г. при примусовому виконанні відкрито
виконавче провадження де знаходиться
виконавчий лист № 2-715 виданий 17 лютого
2012 року Теребовлянським районним судом
про стягнення заборгованості 43070,50
доларів США з ОСОБА_2.

Державним виконавцем надано строк на
добровільне виконання рішення,
оскільки боржник добровільно боргу не
сплатив.

21 червня 2012 року винесено постанову про
розшук майна боржника, а саме
автомобіля «Volkswagen Golf 4», державний
номерний знак НОМЕР_1 1997 року випуску
встановлено що даний автомобіль був
затриманий працівниками ДАІ в
Чортківському районі, і що
транспортний засіб зареєстрований на
ОСОБА_2 та знаходиться у його власності,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2.

Постановою від 19 вересня 2013 року
заступника відділу державної
виконавчої служби Теребовлянського
районного управління юстиції Гавдьом
Т.Г. при примусовому виконанні відділу
державної виконавчої служби
Чортківського районного управління
юстиції здійснити опис та арешт
належного боржнику ОСОБА_2 майна, а саме
автомобіля «Volkswagen Golf 4», державний
номерний знак НОМЕР_1 1997 року випуску.

Відповідно до ч. 1,2 п.1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього
арешту.

За таких обставин, із врахуванням
того, що представником позивача ОСОБА_1
в судовому засіданні не доведено те, що
власником автомобіля «Volkswagen Golf 4»,
державний номерний знак НОМЕР_1 1997 року
випуску є позивач ОСОБА_1, суд приходить
до висновку про безпідставність
позовних вимог щодо виключення
вказаного майна з акту опису та арешту.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову
позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог
відділу державної виконавчої служби
Теребовлянського управління юстиції
про виключення майна з акту опису та
арешту та визнання права власності на
майно слід відмовити, у зв'язку з
безпідставністю заявлених позовних
вимог.

Керуючись статтями 10, 60, 179 ЦПК
України, статті 10, 203, 206, 215, 235, 316-318, 319, 321,
328, 638, 655, 1000 Цивільного кодексу
України, Постанова Кабінету Міністрів
України від 07 вересня 1998 року (у
редакції постанова Кабінету Міністрів
України від 23 грудня 2009 року ) суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог відділу державної
виконавчої служби Теребовлянського
управління юстиції про виключення
майна з акту опису та арешту та
визнання права власності на майно
відмовити, у зв'язку з безпідставністю
заявлених позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем по
справі залишити за ним.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В. МАЛЯРЧУК