№ справи:103/5388/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Готовкіна Т.С. №
провадження:22-ц/190/486/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Чистякова Т. І.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Чистякової Т.І.
суддів:Кирюхіної М.А., Курської А.Г. при
секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу
Бахчисарайського районного суду АР
Крим від 30 жовтня 2013року у цивільній
справі за заявою ОСОБА_6,
заінтересовані особи - Приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, П'ята
Одеська державна нотаріальна контора
про встановлення факту, що має юридичне
значення,

в с т а н о в и л а :

28.10.2013року ОСОБА_6 звернулась до суду з
заявою в порядку ст.256 ЦПК України про
встановлення факту, що має юридичне
значення, просила встановити факт
володіння на праві власності ОСОБА_8,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за час їх життя у
рівних частках 52/1000 частки 3 кімнатної
квартири, загальною площею 60,9 кв.м.,
житловою площею 33,8 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1.

Ухвалою Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 30 жовтня 2013року у
прийнятті заяви до розгляду в окремому
провадженні відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати і направити
справу до розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на те, що ухвала
не відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_6, обговоривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі і в запереченнях на
неї, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи, - залишає заяву без
розгляду.

Відмовляючи у прийнятті заяви до
розгляду в окремому провадженні, суд
виходив з того, що із заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
законодавству.

Так, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, крім
перелічених у частині першій
зазначеної статті, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Із заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення, поданої у
відповідності до положень ст. 256 ЦПК
України вбачається, що заявниця
просить встановити факт володіння на
праві власності ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, за час їх життя у рівних
частках 52/1000 частки квартири за
адресою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
правовстановлюючий документ існував,
але він був загублений.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Отже, Закон прямо вказує на те, що
вимоги про визнання права власності
розглядаються в позовному провадженні.
Після набуття чинності ЦК з 01 січня
2004року встановлення факту володіння
особою будинком ( квартирою) на праві
власності в порядку окремого
провадження не допускається.

Таким чином, не підлягає застосуванню
судами п.17 ППВСУ від 31.03.1995р №5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», яким передбачено
встановлення факту володіння
громадянином жилим будинком на праві
власності, якщо власником було
втрачено правовстановлюючий документ
на цей будинок і немає можливості
підтвердити наявність права власності
не в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що право на спадщину позивачки
може бути реалізовано тільки в обраний
нею спосіб звернення до суду з заявою в
порядку окремого провадження, не можна
прийняти до уваги, оскільки вони не
засновані на законі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, змінює
або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

За результатом розгляду заяви, судом
першої інстанції прийнято ухвалу про
відмову у прийнятті заяви, однак ч.4
ст.256 ЦПК України передбачено, що суддя
має відмовити у відкритті провадження
у справі. В зв'язку з чим, колегія суддів
вважає необхідним уточнити
резолютивну частину ухвали суду,
виклавши її у відповідності до
положень ч.4 ст.256 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.
303, 312, 314, 315, 317 Цивільного
процесуального Кодексу України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 30 жовтня 2013року
змінити, виклавши резолютивну частину
в наступній редакції: «Відмовити у
відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи -
Приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, П'ята
Одеська державна нотаріальна контора
про встановлення факту, що має юридичне
значення».

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Судді:

Чистякова Т.І. Кирюхіна М.А.
Курська А.Г.