Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., за участю прокурора
Соклакова М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба по
справах дітей Іллічівської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради Донецької області про позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивачка звернулась до
суду із даним позовом, в обґрунтування
якого вказала, що 09 жовтня 2010 року вона
зареєструвала шлюб із відповідачем. У
липні 2011 року у період її вагітності
чоловік зібрав свої речі та переїхав до
батьків, після чого шлюбні відносини
між сторонами були припинені.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у позивачки народився
син ОСОБА_3, у якого була виявлена низка
захворювань, дитина потребувала
постійного лікування та догляду. У
добровільному порядку відповідач не
надавав матеріальної допомоги на
утримання сина, через що позивачка була
вимушена звернутися до суду із позовом
про стягнення з нього аліментів на
утримання дитини. 15 травня 2012 року
Орджонікідзевським райсудом м.
Маріуполя винесені рішення, за якими з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на її утримання до досягнення
дитиною трирічного віку та на
утримання сина ОСОБА_3 до досягнення
ним повноліття. У зв'язку постійними
хворобами дитини позивачка не має
можливості працювати, що ставить її у
важке матеріальне становище, позивачка
була вимушена переїхати до своїх
батьків у сел. Благодатне
Амвросіївського району Донецької
області. 08 лютого 2013 року шлюб між
позивачкою та відповідачем був
розірваний. Весь цей час ОСОБА_1
виховувала, доглядала сина самостійно,
крім того, займалась його лікуванням та
розвитком. Вважала, що ОСОБА_2
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
сина ОСОБА_3, адже аліменти на його
утримання відповідач не сплачує, у
період з 03.02.2012 року по 14.02.2014 року
утворилась заборгованість по
аліментам у розмірі 10928,54 грн. З моменту
народження дитини по теперішній час
відповідач жодного разу не відвідав
сина, станом його здоров'я він не
цікавиться, не піклується його
фізичним та духовним розвитком, участі
у вихованні дитини не приймає, не вітає
його із днем народження. ОСОБА_3
регулярно хворіє, а догляд за ним
здійснює позивачка разом зі своїми
батьками. Вказала, що дитини нічого про
батька не пам'ятає, родинних почуттів
до нього не відчуває. За таких підстав,
позивачка вважала, що ОСОБА_2 умисно
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, а тому є всі
підстави для позбавлення його
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, надала заяву про можливість
слухання справи за її відсутність.

Представник позивачки за довіреністю
ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному
обсязі та просила задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
дійсно у 2010 році уклав шлюб із
позивачкою, однак, у травні 2011 року
припинив із нею шлюбні відносини та
змінив місце проживання. Після цього
він дізнався, що дружина вагітна. У
період її вагітності він надавав їй як
моральну, так і матеріальну допомогу,
позивачка проживала на орендованій
квартирі, за яку платили його батьки.
Сторони підтримували дружні стосунки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився
син ОСОБА_3, батьком якого є відповідач.
Сина він бачив лише у пологовому
будинку, адже після виписки позивачка
переїхала проживати до іншого міста, у
вирішенні питання щодо зустрічі із
дитиною, йому було відмовлено, однак,
ОСОБА_2 сподівався, що у подальшому вони
із позивачкою зможуть домовитися щодо
цього. Також відповідач пояснив, що
заборгованість по сплаті аліментів
виникла у нього через важке
матеріальне становище. У теперішній
час він працює, має стабільний
заробіток, а тому заперечує проти того,
щоб його позбавляли батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3.

Прокурор позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав, просив позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно сина ОСОБА_3

Представник Служби по справах дітей
Іллічівської райадміністрації
Маріупольської міської ради Донецької
області у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала, позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_3 вважала
доцільним.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, зі свідоцтва про шлюб, виданого
09.10.2010 року Міським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, вбачається,
що 09 жовтня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб, після чого дружині
присвоєне прізвище «ОСОБА_1», актовий
запис № 591.

Відповідно до свідоцтва про
народження, виданого 01.02.2012 року
Орджонікідзевським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області, батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
актовий запис № 85.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 15 травня 2012 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх
видів заробітку (доходів) відповідача,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 03.02.2012 року до досягнення
дитиною повноліття. За цим рішенням
16.07.2012 року тим самим судом виданий
виконавчий лист.

19 липня 2012 року державним виконавцем
Іллічівського ВДВС Маріупольського
міського управління юстиції винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження за вказаним вище
виконавчим листом.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 08
лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвано.

Як вбачається із довідки № В19 від 05.03.2014
року, виданої Жовтневим ВДВС
Маріупольського міського управління
юстиції, станом на 01.07.2013 року,
заборгованість по аліментам становить
5984,98 грн.

Відповідно до довідки № 2373 від 05.12.2012
року, виданої сільським головою
Виконавчого комітету Благодатнівської
сільської ради Амвросіївсього району
Донецької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
дійсно проживає у АДРЕСА_2.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї,
ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 з 14.06.2012 року,
умови для проживання та розвитку сина
ОСОБА_3 створені у повному обсязі.
Дитина має особисті кімнату,
бібліотеку, іграшки та речі.

У відповідності до довідки, виданої
дільничою медсестрою КЗ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 5 м. Маріуполя» 15.01.2013 року, при
відвідуванні дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1,
батько хлопчика був відсутній,
вихованням та лікуванням дитини
займається його мати.

Як вбачається із характеристики
ОСОБА_1, виданої директором ТОВ
«Виндикация», ОСОБА_1 є співробітником
ТОВ «Виндикация» з 01.07.2008 року, з 02.04.2012
року по теперішній час знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною.

Крім цього, головою комісії з питань
захисту прав дитини Іллічівської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради 19 серпня 2014 року був
складений висновок, за яким
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно його малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано доцільним.

У відповідності до ст. 150 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу
України, мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Разом з тим, позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківські обов'язки,
а тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав»).

Встановлено та не заперечується
сторонами, що відповідач після
народження сина його життям та
здоров'ям не цікавився, дитину не бачив,
матеріальної допомоги йому не надавав,
від сплати аліментів на його утримання
ухилявся.

За таких підстав, з урахуванням всіх
встановлених під час слухання справи
обставин, суд приходить до висновку, що
поведінка відповідача щодо приймання
участі у житті та вихованні сина
свідчить про його небажання виконувати
батьківські обов'язки щодо
неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, а
посилання ОСОБА_2 на те, що йому не було
відоме місце проживання позивачки та
сина, а тому він не мав можливості
відвідувати їх та надавати всіляку
допомогу, є безпідставними, а тому суд
вбачає підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно неповнолітнього сина.

У зв'язку із задоволенням позовних
вимог, у порядку, передбаченому ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивачки підлягає стягненню
сплачений нею судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 197, 209, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба по справах дітей Іллічівської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради Донецької області про
позбавлення батьківських прав
задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м.Маріуполя Донецької
області батьківських прав відносно
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко