Головуючий суду 1 інстанції - Юрченко
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 432/7310/13-ц
Провадження № 22ц/782/428/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Булгаковій
М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 29 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про визнання
договору недійсним, стягнення грошових
коштів, -

встановила:

Заочним рішенням Стахановського
міського суду Луганської області від 29
листопада 2013 року у задоволені
позовних вимоги ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість
через неповне з'ясування обставин
справи та просив його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю доповідача,
дослідивши надані докази, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів апеляційного суду дійшла до
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку ці вимоги закону у повному
обсязі виконано.

Судом 1 інстанції було встановлено, що
12.11.2012р. між позивачем та ПП
«Грандфінресурс» був укладений
договір № 215568 з метою отримання коштів
по програмі «Альянс Україна» за якою
позивач сплатив 3500грн. одноразового
комісійного внеску, 3 чистих внесків на
загальну суму 1562,55грн. та 3
адміністративних витрат на загальну
суму 495грн., що загалом склало 5557,55грн.
Згідно додатку № 2 до згаданого
договору товаром є об'єкти нерухомості,
земельні ділянки, транспортні засоби,
інші товари вітчизняного та іноземного
виробництва, які не вилучені із
цивільного обороту або не обмежені в
обороті згідно вимог чинного
законодавства. Статтею 1 договору
передбачено, що відповідач
зобов'язується надати систему послуг
зокрема формує групу учасників та
оформлює учасника програми у
відповідну групу, організує та
проводить асигнаційні заходи щодо
дозволу на отримання товару учаснику
програми, здійснює оплату товару в
інтересах учасника, організовує та
проводить процедуру з передачі товару
учаснику програми у власність.

Відмовляючи у задоволені позову
суд 1 інстанції, навівши положення
ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг», виходив з того, що укладений
сторонами правочин передбачає
одержання споживачем необхідного йому
товару, визначає умови, за яких такий
товар може бути одержаний, а тому
відсутні підстави вважати ознаки
обману та ознак «пірамідальної схеми»
у діях відповідача під час укладення
спірного договору.

Розглядаючи спір судова колегія
вважає, що такий висновок суду є
обґрунтованим з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 ЦК України),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Статтею 229 ЦК України передбачено:

1. Якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

2. У разі визнання правочину недійсним
особа, яка помилилася в результаті її
власного недбальства, зобов'язана
відшкодувати другій стороні завдані їй
збитки.

Сторона, яка своєю необережною
поведінкою сприяла помилці,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні завдані їй збитки.

Виходячи з аналізу наведених
правових норм та обставин справи
відсутні підстави вважати, що позивач
уклав договір під впливом обману,
оскільки особисто засвідчив у п.15.1
додатку № 2 до договору 215568 від 12.11.2012р.,
що отримав усі коректно викладені
пояснення від представника
Адміністратора, уважно прочитав та
зрозумів умови Додатку та правові
наслідки.

Також, судова колегія вважає, що
суд 1 інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав
вважати укладення спірного договору з
порушенням вимог ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів», оскільки
відсутні дві з трьох необхідних ознак
передбачених цією статтею, а саме:
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації;
надання компенсації за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують цих висновків суду,
оскільки містять лише викладення
обставин по укладенню спірного
договору.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Колегія суддів керуючись ст. ст. 307,308
ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Стахановського
міського суду Луганської області від 29
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді