Провадження № 2/200/2111/2014
Справа № 200/5723/14-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор»,
ОСОБА_5, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6; про
визнання недійсними довіреності,
передоручення та правочину про
відчуження частки у статутному
капіталі,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, вказавши третіми
особами: ТзОВ «Фактор», ОСОБА_5,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6; про
визнання недійсними довіреності,
передоручення та правочину про
відчуження частки у статутному
капіталі. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що з 14 серпня 2004 року
він перебуває у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_7 У 2005 році він набув права
власності на частку у розмірі 100 %
статутного капіталу ТзОВ «Фактор» та
став його єдиним учасником. Крім того,
ТзОВ «Фактор» входить до складу
корпорації «S.I. GROUP», фактичними
власниками якої, через створені
юридичні особи, є він та ОСОБА_8 18 жовтня
2013 року ним було видано довіреність на
ім'я ОСОБА_2, який був директором
юридичного департаменту корпорації
«S.I. GROUP» та адвокатом, з метою
представляти його інтереси та з правом
передоручення третім особам, терміном
на три роки. 03 березня 2014 року, без його
відома, ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_3 зробив
передоручення та видав нотаріальну
довіреність на ім'я ОСОБА_3 з метою
представляти інтереси ОСОБА_1 у всіх
органах державної влади та місцевого
самоврядування, нотаріату,
підприємствах, установах, організаціях
та їх об'єднаннях, та інше, з питань
продажу від імені ОСОБА_1 будь - якого
належного йому рухомого або нерухомого
майна, в тому числі земельних ділянок,
майнових прав та корпоративних прав
та/або придбання на його ім'я будь -
якого рухомого або нерухомого майна,
прав та корпоративних прав. Крім того, 05
березня 2014 року, ОСОБА_3 діючи також без
його згоди та відома, на підставі
довіреності, знаходячись у приміщенні
нотаріуса ОСОБА_6, посвідчив заяву про
добровільний вихід ОСОБА_1 зі складу
учасників (засновників) ТзОВ «Фактор»
та безоплатно передав ОСОБА_4 частку у
розмірі 100 % статутного капіталу, що
становить 26 500 гривень 00 копійок, що
фактично є правочином про передачу
права власності долі статутного
капіталу ТзОВ «Фактор» на користь
ОСОБА_4 В той же день, у відповідності до
протоколу зборів ТзОВ «Фактор», було
прийнято рішення про внесення змін до
статуту. 25 березня 2014 року до
Державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців були
внесені зміни, щодо зміни засновника з
ОСОБА_1 на ОСОБА_4 Однак, позивач вважає,
що такі шахрайські дії по відношенню до
нього були вчинені з метою заволодіння
рухомим та нерухомим майном ТзОВ
«Фактор», крім того незаконне
відчуження статутного капіталу ТзОВ
«Фактор» порушує права ОСОБА_5,
оскільки ОСОБА_1 придбав частку
статутного капіталу ТзОВ «Фактор»
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з вказаним позовом та
просив визнати недійсною довіреність,
яка була видана ОСОБА_1 представнику
ОСОБА_2, посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6 18 жовтня
2013 року, реєстраційний номер № 11456;
визнати недійсною довіреність, яка
була видана ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3,
посвідчену приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_6, 03 березня 2014 року,
реєстраційний номер № 3173, а також
просив визнати недійсним правочин -
договір про відчуження частки у
розмірі 100 % статутного капіталу ТзОВ
«Фактор», укладений шляхом подання
заяви про вихід ОСОБА_1 із складу
учасників ТзОВ «Фактор» з безоплатною
передачею частки статутного капіталу
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
05 березня 2014 року, реєстраційний номер
№ 3392 (а.с. а.с. 2 - 8).

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до вказаної заяви, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.
140).

Відповідачі у судове засідання не
з'вилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Від представника ОСОБА_3 до суду
надійшла заява про відкладення
розгляду справи, у зв'язку із подачею
ним апеляційної скарги на ухвалу
Бабушкінського районного суду про
відкриття провадження від 16 квітня 2014
року по зазначеній цивільній справі
(а.с. а.с. 119, 123, 124, 125, 128, 129, 130, 131, 138 - 139).

Однак, суд доходить висновку, що у
задоволенні цього клопотання
необхідно відмовити оскільки
відповідач ОСОБА_3 та його представник,
заздалегідь були обізнані про день, час
та місце розгляду справи, крім того
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10
вересня 2014 року, ухвала Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 квітня 2014 року про відкриття
провадження у справі по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ТзОВ
«Фактор», ОСОБА_5, привтний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, була
залишена без змін (а.с. а.с. 114 - 116).

Треті особи у судове засідання не
з'явилися про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Від ОСОБА_5 та ТзОВ «Фактор» до
суду надійшли заяви про розгляд справи
за їх відсутності, у відповідності до
вказаних заяв позовні вимоги просили
задовольнити в повному обсязі(а.с. а.с.
126, 136, 137).

Суд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК
України, з урахуванням згоди
представника позивача, вважає можливим
провести заочний розгляд справи.

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд
доходить наступного висновку.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб, виданим Бабушкінським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 514
(а.с. 24).

18 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстраційний номер 11456, було
уповноважено ОСОБА_2 представляти його
інтереси у тому числі й з питань
продажу від імені ОСОБА_1 будь - якого
належного йому рухомого або нерухомого
майна, в тому числі земельних ділянок,
майнових прав та корпоративних прав
(часток у статутному капіталі
підприємства) та/або придбання на його
ім'я рухомого або нерухомого майна, в
тому числі земельних ділянок, майнових
прав та корпоративних прав (часток у
статутному капіталі підприємства), за
ціною та на умовах на його розсуд. Крім
того, вказана довіреність була видана з
правом передоручення третім особам та
терміном на три роки (а.с. а.с. 9 - 11).

03 березня 214 року, ОСОБА_2 на підставі
довіреності посвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстраційний номер 3173, було
уповноважено ОСОБА_3 представляти
інтереси ОСОБА_1 у тому числі й з питань
продажу від імені ОСОБА_1 будь - якого
належного йому рухомого або нерухомого
майна, в тому числі земельних ділянок,
майнових прав та корпоративних прав
(часток у статутному капіталі
підприємства) та/або придбання на його
ім'я рухомого або нерухомого майна, в
тому числі земельних ділянок, майнових
прав та корпоративних прав (часток у
статутному капіталі підприємства), за
ціною та на умовах на його розсуд (а.с.
а.с. 12 - 15).

05 березня 2014 року ОСОБА_3, який діяв в
інтересах ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6, було
подано заяву де повідомлялося про
добровільний вихід ОСОБА_1 зі складу
ТзОВ «Фактор», свою частку у розмірі 100%
статутного капіталу, що становить 26 500
гривень 00 копійок ОСОБА_1 безоплатно
передає ОСОБА_4 Крім того, в заяві було
зазначено, що ОСОБА_3, який діє як
представник за довіреністю від імені
ОСОБА_1 повідомляє про те, що ОСОБА_1
відомо, що після реєстрації змін до
установчих документів ТзОВ «Фактор»
він втрачає своє право на будь - яку
частину прибутку та інші дивіденди,
отримані в результаті діяльності ТзОВ
«Фактор» після його виходу, а також
інші майнові та немайнові права,
пов'язані з діяльністю ТзОВ «Фактор»
(а.с. 16).

У відповідності до протоколу ТзОВ
«Фактор» № 05/03/14 від 05 березня 2014 року
було вирішено відступити (безоплатно
передати) частку ОСОБА_1 в розмірі 100 %
статутного капіталу у ТзОВ «Фактор»
ОСОБА_4 (а.с. 38).

02 квітня 2014 року на підставі заяви
ОСОБА_1, слідчим ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Кібкало О.В.,
було внесено відомості до ЄРДР за №
0000146, за ознаками кримінального
правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190,
де було зазначено, що наприкінці
березня 2014 року ОСОБА_3 та інші
невстановлені особи, знаходячись у м.
Дніпропетровську за адресою: пр.
Кірова, 101; шляхом омани та зловживання
довірою ОСОБА_1 в особі його
представника ОСОБА_2, незаконно
отримали генеральне доручення від 03
березня 2014 року на право розпорядження
належним йому рухомим та нерухомим
майном. 05 березня 2014 року ОСОБА_3 діючи
шляхом омани та зловживання довірою
ОСОБА_1, використовуючи незаконно
отриману довіреність від 03 травня 2014
року, вивели ОСОБА_1 зі складу учасників
(засновників) ТзОВ «Фактор»,
розташованого в м. Дніпропетровську по
вул. Радистів, 2, та передали його частку
у розмірі 100 % статуту капіталу
безоплатно ОСОБА_4 із втратою будь -
якого прибутку та інших дивідендів,
отриманих в результаті діяльності ТзОВ
«Фактор», заволодівши майном ОСОБА_1 на
суму 1 000 000 гривень 00 копійок, тобто у
особливо великих розмірах (а.с. 39).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України 2003 року та Сімейним кодексом
України.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
визначено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори й інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України,
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною. Правові наслідки,
передбачені частинами першою та другою
цієї статті, застосовуються, якщо
законом не встановлені особливі умови
їх застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів. Правові наслідки
недійсності нікчемного правочину, які
встановлені законом, не можуть
змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь - якою
заінтересованою особою. Суд може
застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину з власної
ініціативи.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися потрібним чином
згідно з умовами договору та вимогами
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - за звичаями ділового
обороту або інших вимог, які звичайно
пред'являються.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частинами 1, 2 статті 61 СК України
визначено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь - яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту, а
також заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, отримані одним
із подружжя.

В силу ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про нотаріат» не
допускається вчинення нотаріальної
дії у разі відсутності осіб - її
учасників або їх уповноважених
представників. При вчиненні
нотаріальної дії нотаріуси
встановлюють особу учасників
цивільних відносин, які звернулись за
вчиненням нотаріальної дії.
Встановлення особи здійснюється за
паспортом громадянина України або за
іншими документами, які унеможливлюють
виникнення будь - яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії (паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, дипломатичний чи службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідка на
проживання особи, яка мешкає в Україні,
національний паспорт іноземця або
документ, що його змінює, посвідчення
інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення, видане
за місцем роботи фізичної особи).
Посвідчення водія, особи моряка,
інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення, видане
за місцем роботи фізичної особи, не
можуть бути використані громадянином
України для встановлення його особи
під час укладення правочинів.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року відповідно до статей 215 та 216
ЦК суди розглядають справи за позовами:
про визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. Вимога про застосування
наслідків недійсності правочину може
бути заявлена як одночасно з вимогою
про визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Відповідно до статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та приведені норми
закону, а також зважаючи на те, що
частка у розмірі 100 % статутного
капіталу ТзОВ «Фактор», була придбана
ОСОБА_1 під час перебування його у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, а тому
є спільною сумісною власністю
подружжя, отже ОСОБА_1 під час
уповноваження ОСОБА_2 на розпорядження
всім його рухомим та нерухомим майном,
шляхом видачі довіреності на ім'я
останнього, який в свою чергу видав
довіреність з передоручення своїх
повноважень на ім'я ОСОБА_3, були
порушені права ОСОБА_5 на спільну
сумісну власність подружжя, у зв'язку з
чим суд доходить висновку про
необхідність визнати недійсними
довіреність, яка була видана ОСОБА_1 на
ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6, 18 жовтня
2013 року, реєстраційний номер № 11456, а
також довіреність яка була видана
ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3, посвідчену
приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_6, 03 березня 2014 року,
реєстраційний номер № 3173.

Крім того, суд доходить висновку про
необхідність визнати недійсною заяву
ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_1
від 05 березня 2014 року посвідчену
приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстраційний номер 3392,
про вихід останнього зі складу
учасників (засновників) ТзОВ «Фактор»
та передачу частки у розмірі 100 %
статутного капіталу, що становить 26 500
гривень 00 копійок безоплатно ОСОБА_4,
оскільки вищезазначена заява за своїм
змістом є правочином на відчуження
права власності, та фактично була
посвідчена без відома власника та з
порушенням норм чинного законодавства,
що підтверджується зверненням ОСОБА_1
до правоохоронних органів за захистом
своїх порушених прав як власника
частки у розмірі 100 % статутного
капіталу ТзОВ «Фактор».

Керуючись ст. ст. 11, 14, 202, 203, 215, 216, 256
Цивільного кодексу України 2003 року, ст.
ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України, ст.
43 Закону України «Про нотаріат», п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року,
ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 88, 197, 208, 209, 212 -
215, 218, 224, 225 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор»,
ОСОБА_5, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6; про
визнання недійсними довіреності,
передоручення та правочину про
відчуження частки у статутному
капіталі - задовольнити.

Визнати довіреність, яка була видана
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на ім'я ОСОБА_2 (ІПН
НОМЕР_2), посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6, 18 жовтня
2013 року, реєстраційний номер № 11456,
недійсною.

Визнати довіреність, яка була видана
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на ім'я ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_3), посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6, 03 березня
2014 року, реєстраційний номер № 3173,
недійсною.

Визнати заяву ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3), який
діяв в інтересах ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) від
05 березня 2014 року посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстраційний номер 3392, недійсною.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
(підпис)
М.М.Бібік

З оригіналом згідно:
Є.О.
Дельфонцева

Голова

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська
І.Ю.
Литвиненко