У Х В А Л А

29 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Колодійчука В.М.,
Леванчука А.О.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона є власницею салону
краси, який розташований по АДРЕСА_1. За
усною домовленістю між нею та ОСОБА_3
остання зобов'язалася за плату ввести
салон позивача в групу салонів
торгової марки «Dessange». На виконання
вказаної домовленості відповідач 23
квітня та 25 травня 2010 року отримала від
позивача по 10 тис. євро, про що є
відповідні розписки.

17 червня 2013 року, враховуючи, що ні за
домовленістю, ні в розписках не було
встановлено строку виконання взятих
ОСОБА_3 на себе зобов'язань, а також те,
що станом на 14 червня 2013 року
відповідач не виконав взяті
зобов'язання, позивач направив вимогу
про виконання зобов'язань щодо
введення салону в групу торгової марки
«Dessange» у семиденний строк від дня
пред'явлення такої вимоги. Вимогу
відповідач отримав 08 липня

2013 року, а тому строк повернення
отриманих за розписками коштів
закінчився 15 липня 2013 року. Оскільки
відповідачем не виконано зобов'язання
за розписками та не повернуто гроші,
він без достатньої правової підстави
зберігає у себе грошові кошти позивача
у розмірі 20 тис. євро, що становить 208 521
грн 38 коп., які підлягають поверненню.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва

від 14 листопада 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
безпідставно набуті кошти у розмірі 20
тис. євро, що еквівалентно 209 800 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення
Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 червня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі з підстав,
встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на:

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 вересня 2013
року, постановленої за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від
11 червня 2013 року у справі за позовом про
стягнення коштів, збережених без
достатньої правової підстави, якою
оскаржуване рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог залишено
без змін;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013
року, постановленої за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Донецької
області від 09 вересня 2013 року у справі
за позовом про повернення безпідставно
набутого майна, якою оскаржуване
рішення про задоволення позовних вимог
скасовано, а рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 22 липня
2013 року про відмову в задоволенні
позовних вимог залишено в силі;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014
року, постановленої за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від
04 лютого 2014 року у справі за позовом про
стягнення грошових коштів, якою
оскаржуване рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог залишено
без змін.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права ухвал суду
касаційної інстанції не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року, оскільки у
зазначених ухвалах фактичні обставини
справи не є тотожними у порівнянні з
ухвалою суду, про перегляд якої подано
заяву.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які
посилається заявник, зводяться до його
незгоди з оцінкою судом фактичних
обставин справи щодо конкретного
спору, а тому не можуть бути підставами
згідно з вимогами ч. 1 ст. 355 ЦПК України
для перегляду судового рішення.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року Верховним
Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
В.М. Колодійчук

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк