25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Приватного підприємства
«Явір-2000» про поновлення на роботі,
внесення запису до трудової книжки,
стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Соломʼ?янського районного суду
м. Києва від 7 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Приватного
підприємства «Явір-2000» (далі - ПП
«Явір-2000») про поновлення на роботі,
внесення запису до трудової книжки,
стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 1 лютого 2013 року по 14
березня 2013 року працював у Київському
регіональному управлінні ПП «Явір-2000»
на посаді начальника сектору охорони №
4. З 15 березня 2013 року начальник
Київського районного управління ПП
«Явір-2000» Заліщук М.В. відсторонив його
від виконання посадових обовʼ?язків,
про що йому стало відомо з листа
відповідача від 14 березня 2013 року, в
якому було зазначено, що він не пройшов
випробувальний термін та не надав
необхідні документи для укладення
трудового договору. Вказані дії
відповідача ОСОБА_4 вважає незаконними
та просив поновити на роботі, внести
запис до трудової книжки, стягнути
заробітну плату та середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Рішенням Соломʼ?янського районного
суду м. Києва від 7 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ПП «Явір-2000» про поновлення на роботі,
внесення запису до трудової книжки,
стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
29 липня 2014 року рішення Соломʼ?янського
районного суду м. Києва від 7 березня 2014
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Соломʼ?янського
районного суду м. Києва від 7 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивачем не доведено та не надано
доказів про неправомірне звільнення з
роботи, крім того позивачем пропущено
строк звернення до суду.

Згідно п. п. 1.1, 1.3, Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників трудова книжка є основним
документом про трудову

діяльність працівника. Трудові книжки
ведуться на всіх працівників, які
працюють на підприємстві, в установі,
організації (далі - підприємство) усіх
форм власності або у фізичної особи
понад п'ять днів, у тому числі осіб, які
є співвласниками (власниками)
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, сезонних і тимчасових
працівників, а також позаштатних
працівників за умови, якщо вони
підлягають державному соціальному
страхуванню. При влаштуванні на роботу
працівники зобов'язані подавати
трудову книжку, оформлену в
установленому порядку.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим: при
організованому наборі працівників; при
укладенні трудового договору про
роботу в районах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я; при
укладенні контракту; у випадках, коли
працівник наполягає на укладенні
трудового договору у письмовій формі;
при укладенні трудового договору з
неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
при укладенні трудового договору з
фізичною особою; в інших випадках,
передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством, - також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи. Укладення трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи. Особі,
запрошеній на роботу в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації за погодженням
між керівниками підприємств, установ,
організацій, не може бути відмовлено в
укладенні трудового договору.
Забороняється укладення трудового
договору з громадянином, якому за
медичним висновком запропонована
робота протипоказана за станом
здоров'я.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився судапеляційної інстанції,
встановивши, що документів,
передбачених законом для укладення
трудового договору від позивача на
адресу відповідача не надходило, крім
того, судом встановлено, що позивачем
подавалася копія трудової книжки, а не
оригінал, як того вимагає Закон, дійшов
обгрунтованого висновнувку відмовивши
в задоволенні позовних вимог, оскільки
належних доказів, які б підтверджували
вимоги позивача на виконання положень
ст. 58 ЦПК України до суду не надано.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Соломʼ?янського районного суду м. Києва
від 7 березня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року, тому що
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соломʼ?янського районного суду
м. Києва від 7 березня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Приватного
підприємства «Явір-2000» про поновлення
на роботі, внесення запису до трудової
книжки, стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко