Справа № 456/6493/13-ц
Провадження № 2/456/430/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"13" лютого 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Микитчина І. М.

при секретарі -
Свержинській І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрий справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

позивачка просить визнати за нею право
власності на житловий будинок«А-1»
загальною площею - 67,4 кв.м., житловою
площею - 44,3 кв.м. з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом

В обґрунтування заявлених вимог
покликається на те, що вона народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лисовичі,
Стрийського району Львівської області,
про що свідчить свідоцтво про її
народження від 14.09.1966р., серія НОМЕР_1.

На сьогоднішній день зареєстрована та
проживає в АДРЕСА_1. У вищевказаному
будинку все своє життя проживали: її
бабуся та її батьки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся - гр.
ОСОБА_6, свідоцтво про смерть від
12.12.2000р., серія НОМЕР_2, також
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - гр.
ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом
про смерть від 03.04.2013р., серія НОМЕР_3 .

ЇЇ бабуся була головою колгоспного
двору, у власності якого був житловий
будинок на підставі свідоцтва право
власності від 22.01.1988р. виданого
Стрийською районною радою народних
депутатів на підставі рішення № 32 від
21.01.1988р. за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі довідки Лисовицької
сільської ради № 1241 від 25.09.2013р.,
житловий будинок власником якого на
день смерті була гр. ОСОБА_6 дійсно
знаходиться по АДРЕСА_1.

Довідкою Лисовицької сільської ради №
1192 від 16.09.2013р. підтверджується те, що її
мати гр. ОСОБА_7 до дня смерті дійсно
проживала за вищевказаною адресою.

Після їх смерті відкрилась спадщина і
вона має намір успадкувати належне їм
нерухоме майно.

Статтею 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено,
що спадкоємцями за законом є діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки, онуки і правнуки померлого. Ст.
524 ЦК Української PCP передбачено, що
спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки не змінено заповітом.
Заповіту на дане спадкове майно
спадкодавцями складено не було.

Згідно технічного паспорта від 02.10.2013р.,
виготовленого Стрийським МБТІ, за
вищевказаною адресою знаходяться:
житловий будинок "А-1", літня кухня "Б",
сарай "В" сарай "Г", убиральня "Д", гараж
(незавершений будівництвом) "Е",
вимощення "І", колодязь "К", огорожа №2,
ворота №3, огорожа №4. Загальна площа
житлового будинку становить 67,4 кв.м..
житлова площа 44,3 кв.м.

Загальна вартість спадкового
нерухомого майна складає: 153566 грн.

За даним будинком рахується земельна
ділянка площею 0,10 га, що
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю,
серія НОМЕР_4

Після її звернення до нотаріуса щоб
оформити спадщину, їй в письмовій формі
було роз'яснено, що видати свідоцтво
про право на спадщину після смерті
матері неможливо у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на даний житловий будинок,
таким чином їй було порекомендовано
звернутися в суд, що підтверджується
відповіддю Стрийської держнотконтори
від 24.09.2013р., № 1548/02-14. Через відсутність
вищевказаного документа на будинок, як
на об'єкт права власності громадянина у
зв'язку зі смертю власника, голови
колгоспного двору, її бабусі гр. -
ОСОБА_6, оформити спадщину на будинок у
нотаріальній конторі неможливо.

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в ред. 1963
p.), майно колгоспного двору належить
всім членам двору на праві спільної
сумісної власності. Володіння,
користування і розпорядження цим
майном здійснюється із згоди всіх
членів двору.

За змістом 4.2 ст. 123 ЦК України (в ред. 1963
p.) розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

У довідці № 1290 від 08.10.2013р. виданої
Лисовицькою сільською радою, зазначено
ще станом на 01.07.1990р. у вищевказаному
житловому будинку були зареєстровані
наступні громадяни:

- ОСОБА_6 - 1910 р.н., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 являлась головою
колгоспного двору;

- ОСОБА_1 - 1966 р.н.,;

- ОСОБА_2 - 1940 р.н.,;

- ОСОБА_7 - 1934 р.н., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_3 - 1964 р.н.,;

- ОСОБА_4 - 1962 р.н.,;

- ОСОБА_5 - 1986 р.н.,.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» п.6,
"а" право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15.04.1991 року не втратили право на
частку в його майні. Згідно п. 6 V даної
постанови загальні правила
спадкування щодо частки члена
колгоспного двору в майні двору
застосовуються з 01.07.1990 року.

Відповідачі (члени колгоспного двору)
не заперечують та не оспорюють її право
на прийняття спадщини після смерті
бабусі та матері та від своєї
обов'язкової частки у спадковому майні
відмовляються на її користь.

На даний час такого виду права
власності як "колгоспний двір" не існує,
а щодо правовідносин, які виникли в
минулому і тривають на даний час
необхідно застосовувати норми Закону,
що регулювали власність цього двору.
Таким чином, для регулювання даного
позову про право на спадкування за
законом на майно колгоспного двору,
необхідно застосовувати норми ЦК
Української PCP (в редакції 1963р.).

Керуючись ст. 549 ЦК Української PCP вона
фактично прийняла спадщину, оскільки
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном, але не може
ним розпоряджатися.

В даному будинку вона проживає, утримує
його в належному стані, оплачує всі
пов'язані з утриманням будинку витрати.
Доглядає за приналежною до цього
будинку територією.

З огляду на вищевикладене, вона
являється єдиним спадкоємцем за
законом, вступила у володіння
спадковим нерухомим майном, а саме
житловим будинком та господарськими
будівлями і спорудами, що знаходяться в
АДРЕСА_1 та фактично прийняла спадщину,
однак юридично її не оформила.

Ч. 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за
заповітом або за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого ст.1270
цього Кодексу, згідно ст.1274 ЦК країни
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь- кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала,
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов
визнали повністю, ствердили, що дійсно
за господарством на даний час доглядає
позивачка і ніхто крім неї не претендує
на спірне будинковолодіння.

Представник третьої особи Лисовицької
сільської ради Олійник В.М. в судове
засідання не з»явився однак подав до
суду заяву згідно з якою просить справу
розглядати без його присутності,
позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення осіб які брали
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підставний
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Визнання відповідачем позову
не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що житловий
будинок«А-1» загальною площею - 67,4 кв.м.,
житловою площею - 44,3 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться по АДРЕСА_1 відносився
до суспільної групи "колгоспний двір" -
ст.ст.120-126 ЦК України(1963р.), ОСОБА_6 бабця
позивачки яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
являлась головою вказаного
колгоспного двору.

Згідно з свідоцтвом про смерть від
03.04.2013р., серія НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
померла її мати - гр. ОСОБА_7.

Згідно довідки № 1290 від 08.10.2013р. виданої
Лисовицькою сільською радою, станом на
01.07.1990р. у вищевказаному житловому
будинку були зареєстровані наступні
громадяни: - ОСОБА_6 - 1910 р.н., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 являлась головою
колгоспного двору, ОСОБА_1 - 1966 р.н.,
ОСОБА_2 - 1940 р.н., ОСОБА_7 - 1934 р.н., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 - 1964 р.н.,
ОСОБА_4 - 1962 р.н., ОСОБА_5 - 1986 р.н.,.

Виходячи з вимог ст.ст. 120, 123 ЦК України
в редакції 1963року, які діяли станом на
15.04.1991р. і регулювали власність
колгоспного двору, право власності на
майно колгоспного двору (спірне
будинковолодіння) в рівних частках
мали ОСОБА_6, 1910 р.н., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та являлась головою
колгоспного двору, ОСОБА_1 - 1966 р.н.,
ОСОБА_2- 1940 р.н., ОСОБА_7- 1934 р.н., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 - 1964 р.н.,
ОСОБА_4 - 1962 р.н., ОСОБА_5 - 1986 р.н.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права,
згідно ст 16 ЦК України.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред»явити позов про визнання
його права власності.

Згідно до п. а ч. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» № 20
від 22.12.1995р., право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору котрі
до 15.04.1991р. не втратили права на частку в
його майні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не заперечують проти визнання
права власності на спірне
будинковолодіння за ОСОБА_1

Крім того, двоє з учасників колгоспного
двору ОСОБА_6, бабця позивачки, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 - 1934 р.н., мати
позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
стверджується свідоцтвами про їхню
смерть. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не претендують на
обов»язкову частку у спадщині, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_7
Позивачка прийняла спадщину згідно ч.3
ст.1268 ЦК України(2003р.), оскільки на час
її відкриття постійно проживала разом
із спадкодавцем і не відмовилася від
неї(спадщини).

Позивачка не може отримати свідоцтва
про право власності на спірне
будинковолодіння, оскільки на нього не
було належним чином оформлено право
власності.

Вказані обставини стверджуються
поясненнями сторін, свідоцтвом про
право власності від 22.01.1988р. виданого
Стрийською районною радою народних
депутатів на підставі рішення № 32 від
21.01.1988р. за адресою: АДРЕСА_1, довідкою №
1290 від 08.10.2013р. виданої Лисовицькою
сільською радою, технічним паспортом
на будинок, свідоцтвами про смерть
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку, що є всі підстави для
визнання за позивачкою права власності
на спірний житловий будинок«А-1»
загальною площею - 67,4 кв.м., житловою
площею - 44,3 кв.м. з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1.

Керуючись:ст.ст.
10,11,209,212,214-215,ст.ст.1220,1258,1261,1268,1276,1296 ЦК
України -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок «А-1» загальною площею
- 67,4 кв.м., житловою площею - 44,3 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя І. М.
Микитчин