РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/9754/14-ц

2/643/3770/14

11.07.2014року Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Сиротников Р.Є.

при секретарі Лебединській Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Харківської міської ради про
зміну статусу житлового приміщення з
квартири на житловий будинок, визнання
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом в
якому просять змінити статус житлового
приміщення з квартири на житловий
будинок та визнати за ними право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що вони, позивачі у справі -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири,
що розташована за адресою АДРЕСА_1, на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.03.2014 року,
реєстровий № 3-96, витяг № 18822692 від 11.03.2014
року; Свідоцтва про право на спадщину
за законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-95, витяг № 18822268 від 11.03.2014 року;
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-97, витяг № 18822984 від 11.03.2014 року;
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-98, витяг № 18823232 від 11.03.2014 року.

Згідно з вищезазначеними документами
житловому приміщенню наданий статус
квартири, проте згідно запиту
Державного нотаріуса 3-й Харківської
державної нотаріальної контори до
Харківського МіськБТІ (вх. № 454 від
04.07.1983 р.) вбачається, що житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 раніше
мало статус житлового будинку з
надвірними будівлями.

Чому та на якій підставі був змінений
статус житловому приміщенню з
житлового будинку на квартиру
позивачам не відомо, оскільки згідно з
ордером № 815 серія А від 22.05.1984 року їм
була надана саме квартира за
вищезазначеною адресою.

Тобто, фактично житлове приміщення
яке належить позивачам на праві
власності та розташоване на земельній
ділянці - є житловим будинком.

Однак, коли позивачі звернувся до
Харківської міської ради, з метою
виділення їм земельної ділянки, для
обслуговування житлового будинку,їм
було відмовлено, із тих підстав, що їхнє
нерухоме майно має статус квартири, у
зв'язку з чим потрібно було звернутися
до Управління комунального майна та
приватизації та надати заяву про
виключення домоволодіння з переліку
об'єктів комунальної власності міста
Харкова.

На запит позивачів до Управління
комунального майна та приватизації їх
було повідомлено листом (вих. № 4678 від
28.04.2014 року), що будинок по АДРЕСА_1 не
відноситься до об'єктів комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова, тому не може бути виключеним з
переліку об'єктів комунальної
власності міста Харкова.

За таких обставин, позивачі змушені
звернутися до суду з данним позовом,
про зміну статусу домоволодіння з
квартири на житловий будинок.

Крім того позивачами самочинно
побудовані: сарай (літ. Д) площею 24,2
кв.м. та сарай (літ. Е) площею 27,2 кв.м.,
переобладнанні приміщення: приміщення
1-1 площею 4,0 кв.м. з житлового приміщення
під с/вузол; частина приміщення 1-2 пл. 3,2
кв.м. з житлового приміщення під кухню;
приміщення 1-3 площею 12,9 кв.м. з
житлового приміщення під коридор та
приміщення 1-6 площею 16,0 кв.м. самочинно
приєднано, оскільки частина
домоволодіння була визнана
виморочним та не має власника.

Самочинно здійсненні прибудови та
переобладнання є нерухомим майном, на
що 20 березня 2014 року на замовлення
позивачів КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» був
виготовлений технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок (копія додається). Згідно з
Експлікацією приміщень до плану
садибного (індивідуального) будинку
складає 84,9 кв.м.

Інвентаризаційна вартість
реконструйованого будинку складає
199241,00 грн. (сто дев'яносто дев'ять тисяч
двісті сорок одна грн. 00 коп.)

Так, будівництво сараю (літ. Д) площею 24,2
кв.м. та сараю (літ. Е) площею 27,2
кв.м.,переобладнанні: приміщення 1-1
площею 4,0 кв.м. з житлового приміщення
під с/вузол, частина приміщення 1-2 пл. 3,2
кв.м. з житлового приміщення під кухню;
приміщення 1-3 площею 12,9 кв.м. з
житлового приміщення під коридор та
приміщення 1-6 площею 16,0 кв.м. яке було
самочинно приєднано здійснено
Позивачами із додержанням
встановлених норм та правил, що
підтверджується Технічним висновком
«Обстеження з оцінкою технічного
стану експлуатаційної придатності та
можливості подальшої небезпечної
експлуатації об'єкту обстеження».

Враховуючи, що зазначені прибудови
збудовані Позивачами без належного
дозволу та належно затвердженого
проекту, вони вважаються самочинним
будівництвом.

За таких обставин право власності на
житловий будинок «А-1» з прибудовами та
надвірними будівлями, які самочинно
збудовані Позивачами на земельній
ділянці, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, підлягає визнанню за
Позивачами.

В судове засідання представник
позивачів, що діє на підставі
довіреності, не з'явився, подав до його
початку заяву, про розгляд справи за
його відсутності, просив суд позовні
вимоги повністю задовольнити.

Представник відповідача, Харківської
міської ради, в судове засідання не
з'явився, направив заяву, в якій просить
суд слухати справу за його відсутності,
під час ухвалення рішення покладався
на розсуд суду, у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Суд, ознайомившись із заявами
представників сторін, дослідивши
надані докази в їх сукупності,
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є власниками квартири, що розташована
за адресою АДРЕСА_1, на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-96, витяг № 18822692 від 11.03.2014 року;
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-95, витяг № 18822268 від 11.03.2014 року;
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-97, витяг № 18822984 від 11.03.2014 року;
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.03.2014 року, реєстровий №
3-98, витяг № 18823232 від 11.03.2014 року, копії
яких є в матеріалах справи.

Згідно з вищезазначеними документами
житловому приміщенню наданий статус
квартири, проте згідно запиту
Державного нотаріуса 3-й Харківської
державної нотаріальної контори до
Харківського МіськБТІ (вх. № 454 від
04.07.1983 р.), копія якого є в матеріалах
справи, вбачається, що житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 раніше
мало статус житлового будинку з
надвірними будівлями.

Згідно з ордером № 815 серія А від 22.05.1984
року, копія якого залучена до справи,
позивачам була надана саме квартира за
вищезазначеною адресою.

Згідно зі ст. 380 ЦК України житловим
будинком є будівля капітального типу,
споруджена з дотриманням вимог,
встановлених законом, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначена для постійного у ній
проживання.

Статтею 382 ЦК України передбачено, що
квартирою є ізольоване приміщення в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

Таким чином, суд вважає доведеним той
факт, що житлове приміщення яке
належить позивачам на праві власності
та розташоване на земельній ділянці - є
житловим будинком.

Самочинно здійсненні прибудови та
переобладнання є нерухомим майном, на
що 20 березня 2014 року на наше замовлення
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» був виготовлений
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
(копія додається). Згідно з
Експлікацією приміщень до плану
садибного (індивідуального) будинку
складає 84,9 кв.м.

Інвентаризаційна вартість
реконструйованого будинку складає
199241,00 грн. (сто дев'яносто дев'ять тисяч
двісті сорок одна грн. 00 коп.)

Згідно з ч.3. ст. 375 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) «право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також на умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням».

Так, будівництво сараю (літ. Д) площею 24,2
кв.м. та сараю (літ. Е) площею 27,2
кв.м.,переобладнанні: приміщення 1-1
площею 4,0 кв.м. з житлового приміщення
під с/вузол, частина приміщення 1-2 пл. 3,2
кв.м. з житлового приміщення під кухню;
приміщення 1-3 площею 12,9 кв.м. з
житлового приміщення під коридор та
приміщення 1-6 площею 16,0 кв.м. яке було
самочинно приєднано здійснено
Позивачами із додержанням
встановлених норм та правил, що
підтверджується Технічним висновком
«Обстеження з оцінкою технічного
стану експлуатаційної придатності та
можливості подальшої небезпечної
експлуатації об'єкту обстеження»
(копія технічного висновку додається).

Загальні ознаки нерухомих речей
(нерухоме майно, нерухомість) визначені
ст. 181 ЦК України: це об'єкти,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Згідно зі ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
буда відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Враховуючи, що зазначені прибудови
збудовані Позивачами без належного
дозволу та належно затвердженого
проекту, вони вважаються самочинним
будівництвом.

Згідно з ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання йому права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до цивільного
законодавства України однією з умов
виникнення прав та обов'язків
учасників цивільних правовідносин є
рішення суду. Право власності повинно
спиратися на певний титул
(правовстановлюючий документ), для
того, щоб бути доведеним перед іншими
особами.

В матеріалах справи відсутні відомості
про порушення інтересів інших осіб.

Отже, позивачеві для реєстрації права
власності на реконструйований об'єкт
нерухомого майна необхідно
правовстановлюючий документ, який би
засвідчував право власності на
вищевказаний об'єкт нерухомості.
Підставою для проведення державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно відповідно до п.п 10 пункту 27
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМУ №703 від
22.06.2011 р. є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 182, 328, 331,375,376,382 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 27,60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Змінити статус житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1 та визнати його
житловим будинком з надвірними
будівлями загальною площею 84,9 кв.м.

Визнати право власності на ? частки
домоволодіння з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Визнати право власності на ? частки
домоволодіння з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з моменту отримання його
копії.

Суддя