АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 - 2906/2014
Головуючий у 1 інстанції Васильченко
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Шкоріної О.І, Ящук Т.І.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника Комунального
підприємства "Київпастранс " Карабчука
Руслана Володимировича на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до Комунального підприємства
"Київпастранс" , третя особа, ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 17 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального
підприємства "Київпастранс" (04070, м.
Київ, Набережне шосе,2, )
на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1) 20 000 грн. 00
коп. моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з Комунального
підприємства "Київпастранс" (04070, м.
Київ, Набережне шосе,2, )
на користь держави судовий збір в сумі
114, 70 грн.

У апеляційній скарзі представник КП
"Київпастранс" Карабчук Р.В. просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі та судові
витрати покласти на позивача,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Третя особа, ОСОБА_4, належним чином
повідомлена про час та місце судового
розгляду у судове засідання не
з'явилася , проте її неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача Боруха В.А.,
який підтримав апеляційну скаргу і
просив її задовольнити з підстав,
викладених у ній , позивача та його
представника ОСОБА_6, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги ,
вказуючи на те , що суд обґрунтовано
задовольнив вимоги позивача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Положенням ст. 910 ЦК України
передбачено, що за
договоромперевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення, а в разі здавання
багажу - також доставити багаж до
пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
багажу, а пасажир зобов'язується
сплатити встановлену плату за проїзд, а
у разі здавання багажу - також за його
провезення.

Укладення договору перевезення
пасажира та багажу підтверджується
видачею відповідно квитка та багажної
квитанції, форми яких встановлюються
відповідно до транспортних кодексів
(статутів).

Частиною 1 статті 926 ЦК України
встановлено, що відповідальність
перевізника за шкоду, завдану
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю пасажира, визначається
відповідно до глави 82 цього Кодексу,
якщо договором або законом не
встановлена відповідальність
перевізника без вини.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, орендитощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 06.12.2012 року о 14
год 38 хв. напроти будинку №33 по вулиці
Щусєва в м. Києві тролейбусом «ЛАЗ»
бортовий номер 2911, який належить
відповідачу та яким керувала водій
ОСОБА_4, здійснено наїзд на
електроопору під час відкату
тролейбуса назад.

В результаті наїзду двоє пасажирів
отримали тілесні ушкодження , а саме:
ОСОБА_3, який був доставлений до КМКЛ №7
та ОСОБА_7, яка після проведення огляду
відмовилася від госпіталізації.

Зазначені обставини підтверджуються
повідомленням про початок досудового
розслідування від 07 грудня 2012 року та
заявою ОСОБА_3 про залучення його до
участі в справі як потерпілого(а.с.9-10).

Проїзд в тролейбусі позивача також
підтверджується закомпостованим
квитком на проїзд за номером 202211 (а.с.8).

Згідно виписки із медичної картки
№1864 стаціонарного хворого Київської
міської клінічної лікарні №17
відділення політравми від 12.12.2012 року
ОСОБА_3 перебував на стаціонарному
лікуванні з 06.12.2012 року по 12.12.2012 року.
Під час лікування було проведено
обстеження і встановлено заключний
діагноз: перелом 5-7 ребер зліва
багатоуламковий перелом плечової
кістки в н/З зміщенням уламків.

З виписки з медичної картки
амбулаторного хворого від 20.03.2013 року
випливає, що ОСОБА_3 перебував на
амбулаторному лікуванні з 12.12.2012 року
по 20.03.2013 року з діагнозом:
консолідуючий уламковий перелом н/з та
с/з лівої плечової кістки, згинальна
контрактура лівого ліктьового суглобу
(а.с.11,12).

Відповідно до довідки центру
психотерапії доктора Бєлова, ОСОБА_3 з
27.12.2012 року по 15.01.2013 року проходив курс
психотерапії та психологічної
реабілітації і встановлено діагноз:
порушення адаптації,
антено-нервово-депресивний синдром (F
43.22) (а.с. 37).

З довідки Іноземного підприємства
«1+1 Продакшн» від 24.10.2013 року
вбачається, що ОСОБА_3 працює на
штатній посаді оператора відділу
технічного забезпечення новин
Іноземного підприємства «1+1 Продакшн»
з 20.10.2011 року (а.с. 36).

Таким чином , судом встановлено, що
діями працівника відповідача при
виконанні трудових обов'язків
заподіяна моральна шкода позивачу, а
тому відповідач в силу вимог закону
зобов'язаний відшкодувати завдану
позивачу моральну шкоду.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" передбачено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих

стосунках, ступінь зниження престижу,
ділової репутації, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану, добровільне - за
власною ініціативою чи за
зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди, завданої працівником
відповідача при виконанні трудових
обов'язків, суд правильно виходив з
глибини фізичних та душевних
страждань , які зазнав позивач, у
зв'язку з отриманою травмою та змушений
був тривалий час лікуватися , у зв'язку
з чим змінився звичний для нього уклад
життя і її розмір визначив з
урахуванням вимог розумності і
справедливості, як це передбачено ч.3
ст. 23 ЦК України.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи, а тому
посилання в апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду
обставинам справи є необґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом вимог матеріального
та процесуального права є
безпідставними, оскільки колегія
суддів такого з матеріалів справи не
вбачає.

Беручи до уваги наведене, колегією
суддів не встановлено підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства
"Київпастранс " Карабчука Руслана
Володимировича відхилити , а рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: