Справа № 1328/1565/12
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/229/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Львівського шкірно - венерологічного
диспансеру №2, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд безпідставно не призначив
експертизу, оскільки у відповідності
до ст. 145 ЦПК України, призначення
експертизи є обов'язковим при
встановленні характеру та ступеню
ушкодження здоров'я. Також судом не
взято до уваги тієї обставини, що її
завчасно виписали із стаціонару, що
підтверджено листом Головного
Управління охорони здоров'я ЛОДА від 07
липня 2011 року. Під час перебування на
стаціонарному лікуванні у відповідача
вона зазнала національної
дискримінації через образи її медичним
персоналом. Всі ці обставини не були
враховані при ухваленні оскаржуваного
рішення.

Апелянт в судове засідання не
з'явилась, при цьому подала заяву про
відкладення розгляду справи через стан
її здоров'я (не долучивши відповідних
доказів).

Враховуючи, що судове засідання уже
двічі відкладалося за клопотанням
апелянта, яка стверджувала, що в її
інтересах в судовому засіданні буде
приймати участь прокурор (з листа
прокуратури Львівської області від
12.12.2013 року вбачається, що підстав для
вступу в розгляд даної справи не
встановлено), колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності апелянта.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача та
третіх осіб, які заперечили скаргу,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_2 позивач по
справі в період з 06 січня 2011 року по 12
січня 2011 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у Львівському
шкірно - венерологічного диспансеру №2
і виписана із стаціонарного відділення
за власним бажанням.

Відмовляючи в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди з
відповідача суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивачем не надано
жодних належних та допустимих доказів
того, що неправомірними діями чи
бездіяльністю працівників відповідача
порушено права позивачки, чим
заподіяно їй моральної шкоди.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що її передчасно виписали із
стаціонара, оскільки з листа Головного
управління охорони здоров'я ЛОДА від 07
липня 2011 року, на який покликається
апелянт, вбачається, що стаціонар на
цей час не був заповнений і підстав для
передчасної виписки хворої ОСОБА_2 не
було, а така була виписана за власним
бажанням. В цьому ж листі зазначено, що
завдяки проведеному лікуванню було
досягнуто клінічної ремісії. А в
результаті перевірки, порушень порядку
надання медичної допомоги лікарями та
медсестрами ЛШВД №2 не виявлено.

Також не знайшли свого підтвердження
під час слухання справи як в суді
першої, так і апеляційної інстанції
заяви позивачки про її національну
дискримінацію медичними працівниками.

Що ж стосується покликання апелянта на
непризначення судом експертизи щодо
визначення стану її здоров"я, то
позивач в суді першої інстанції не
заявляла відповідного клопотання про
призначення такої експертизи та мети
її проведення.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 грудня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: