Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Справа153/1370/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря сз
Сарафімовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
із вказаним позовом. Зазначила, що 11
травня 1994 року відділом ДРАЦС
Бердичівського міськуправління
юстиції у Житомирській області між
нею та відповідачем був укладений шлюб.
У 1997 році вона разом із відповідачем
переїхали в АДРЕСА_1 та 07.05.1999 року та за
спільні кошти купили житловий будинок
інші будівлі та забудови по АДРЕСА_1.
Зазначила, що вона разом із
відповідачем проживали у вказаному
будинку до 2009 року. На даний час шлюб
між ними розірвано на підставі рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 14 листопада 2013
року. Вказує, що вона разом із
відповідачем мали намір у
добровільному порядку поділити
спільно нажите у шлюбі майно, однак,
згоди про добровільний розподіл майна
не досягнуто. Вважаючи свої права щодо
спільного майна подружжя порушеними,
позивач змушена звернутись до суду та
просить суд визнати житловий будинок
та інші будівлі і споруди, що
розташовані по АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
поділити в рівних частках по 1/2 частині
кожному житлового будинку - визнати за
нею одну другу права приватної
власності на житловий будинок та інші
будівлі і споруди, що розташовані по
АДРЕСА_1, стягнути із відповідача на її
користь судові витрати, пов'язані із з
оплатою судового збору та правової
допомоги адвоката.

Представники позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримали, про що суду надали
письмові заяви вх..№6031 та №6032 від
01.102.2014 року із клопотанням справу
розглянути без їх участі.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково,
а саме заперечував щодо позову в
частині визнання об'єктом спільної
сумісної власності подружжя самочинно
збудованого гаража, який не може
вважатися об'єктом права власності, а
також в частині стягнення витрат на
правову допомогу адвоката, про що суду
надав заяву вх..№6033 від 01.10.2014 року із
клопотанням справу розглянути без
його участі.

Судом встановлені такі обставини
і визначені відповідно до них
правовідносини.

Із досліджених судом письмових
доказів - копії паспорту позивача,
копії рішення Ямпільського районного
суду Вінницької області від 14.11.2013 року,
технічного паспорту житлового будинку
та договору купівлі-продажу житлового
будинку із надвірними спорудами,
укладеного 07.05.1999 року встановлено, що
позивач та відповідач перебували в
зареєстрованому шлюбі з 11.05.1994 до 14.11.2013
року, за час шлюбу на підставі
договору купівлі-продажу придбали
житловий будинок ( літ.А) із надвірними
будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1.
Докази про укладення між сторонами
шлюбного договору - відсутні. Згідно із
договором купівлі-продажу від 07.05.1999
року та технічного паспорту
встановлено, що до складу споруд
входять: житловий будинок - 51.8 м.кв. (А),
веранда - 14.4 м.кв. (а), сарай - 20.5 м.кв. (а1),
сарай - 37.9 м.кв. (Б), сарай - 8.7 м.кв. (б),
літня кухня - 37.1 м.кв. (В), сарай - 36 м.кв.
(г), вимощення - 21.3 м.кв. (І), що
розташовані по АДРЕСА_1.

Оцінюючи усі докази, суд вважає
встановленим, що між сторонами виникли
спірні сімейні правовідносини щодо
права власності на майно - житловий
будинок 51.8 м.кв. (А), інші будівлі та
споруди - веранда - 14.4 м.кв. (а), сарай - 20.5
м.кв. (а1), сарай - 37.9 м.кв. (Б), сарай - 8.7
м.кв. (б), літня кухня - 37.1 м.кв. (В), сарай -
36 м.кв. (г), вимощення - 21.3 м.кв. (І), що
належать їм на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ст.69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно ст.70 Сімейного Кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Суд вважає встановленим, що
позивачем обрано належний спосіб
захисту її права власності на спільне
майно подружжя, невизнане право
позивача підлягає судовому захисту у
вказаний нею спосіб, який відповідає
вимогам ст.16 ч.2 п.1 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд має
підстави для задоволенні позовних
вимог у частині визнання об'єктом права
спільної сумісної власності майно -
житловий будинок 51.8 м.кв. (А), інші
будівлі та споруди - веранда - 14.4 м.кв.
(а), сарай - 20.5 м.кв. (а1), сарай - 37.9 м.кв. (Б),
сарай - 8.7 м.кв. (б), літня кухня - 37.1 м.кв.
(В), сарай - 36 м.кв. (г), вимощення - 21.3 м.кв.
(І), його розподіл та визнання за
позивачем права власності на одну
другу його частину.

Позивачем не надано жодного
письмового доказу в підтвердження
наведених в позовні заяві обставин про
наявність гаража як об'єкта
нерухомості, а тому суд вважає
недоведеними ці обставини, а
заперечення представника відповідача
у цій частині обґрунтованими. З
урахуванням наведеного, суд вважає
безпідставними позовні вимоги у цій
частині і має підставі для відмови в їх
задоволенні.

При вирішенні питання про
розподіл судових витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору, оскільки позов
задоволено частково, суд за правилами
ст.88 ЦПК України має підстави присудити
позивачу з відповідача понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог, за ставкою судового
збору, встановленою п.1.1. ч.2 ст.4 ЗУ «Про
судовий збір», 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати, що складає 243 гривні
60 копійок судового збору.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат, заявлених позивачем на
суму 900 гривень, пов'язаних з оплатою
правової допомоги адвоката ОСОБА_5,
який діє на підставі укладеного із
позивачем договору про надання
правової допомоги №39 від 01.08.2014 року,
суд керується положеннями ст.84, 88 ЦПК
України та ст.1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року № 4191-YI, якою встановлено, що
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи (станом на 2014 рік відповідно до
ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на
2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VII - 487
гривень 20 копійок), яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Із квитанції № 39 від 08.08.2014року та
акту виконаних робіт від 08.08.2014 року
слідує, що позивач сплатила адвокату
за виїзну консультацію - 90 гривень,
підготовку та опрацювання документів
по цивільній справі - 210 гривень,
складання позовної заяви та заяви про
забезпечення позову - 280 гривень,
представництво адвокатом інтересів
позивача в суді - 320 гривень, всього 900
гривень. Здійснюючи розрахунок судових
витрат у цій частині, що підлягають
стягненню із відповідача на користь
позивача, суд вважає їх обґрунтованими
в частині окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням, а саме -
підготовки та опрацювання документів
по цивільній справі - 210 гривень,
складання позовної заяви та заяви про
забезпечення позову - 280 гривень,
оскільки в матеріалах справи наявні
підготовлені адвокатом ОСОБА_5 позовна
заява із додатками та заява про
забезпечення доказів. Суд не має
підстав для задоволення заявлених
позовних вимог про стягнення витрат,
пов'язаних із виїзною консультацією - 90
гривень, оскільки суду не надано
жодного доказу в підтвердження
необхідності у цій справі виїзду та
факт самого виїзду адвоката для
проведення консультації. Суд не має
підстав для задоволення заявлених
позовних вимог про стягнення витрат за
представництво інтересів позивача в
суді - 320 гривень, оскільки судовий
розгляд справи здійснено без участі
сторін та адвоката, який заявив
клопотання вх..№6052 від 01.10.2014 року про
розгляд справи без його участі.

З урахуванням наведеного, суд має
підстави для стягнення із відповідача
на користь позивача 490 гривень судових
витрат, пов'язаних із наданням
правової допомоги, задовольнивши
частково позовні вимоги. У задоволенні
іншої частини вказаних позовних вимог,
суд має підстави відмовити.

Спірні правовідносини, що виникли
між сторонами, врегульовані ст.ст.69, 70, 71
СК України.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України і на підставі ст.ст.69, 70, 71
Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити
частково.

Визнати житловий будинок (літ.А)
та інші будівлі і споруди веранда - 14.4
м.кв. (а), сарай - 20.5 м.кв. (а1), сарай - 37.9
м.кв. (Б), сарай - 8.7 м.кв. (б), літня кухня -
37.1 м.кв. (В), сарай - 36 м.кв. (г), вимощення -
21.3 м.кв. (І), що розташовані по АДРЕСА_1
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Розділити спільне майно подружжя
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
одну другу житлового будинку, інших
будівель та споруд, а саме: житловий
будинок - 51.8 м.кв. (А), веранда - 14.4 м.кв.
(а), сарай - 20.5 м.кв. (а1), сарай - 37.9 м.кв. (Б),
сарай - 8.7 м.кв. (б), літня кухня - 37.1 м.кв.
(В), сарай - 36 м.кв. (г), вимощення - 21.3 м.кв.
(І), що розташовані по АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судових витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 490 (чотириста дев'яносто)
гривень судових витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги адвоката.

В задоволенні іншої частини
позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА