Ухвала іменем україни 24 вересня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Кредитної спілки «Громадська каса» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення процентів
за користування кредитом, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 05 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Сумської області від
17 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Кредитна спілка
«Громадська каса» (далі - КС
«Громадська каса») звернулася до суду
із вказаним позовом на обґрунтування
якого зазначила, що відповідно до умов
договору укладеного 02 жовтня 2007 року за
№ 2375 між КС «Громадська каса» та
ОСОБА_4, відповідач отримав кредит у
сумі 4 тис. грн зі сплатою процентів за
ставкою 36 % річних за час фактичного
користування кредитом, строком на 365
днів. Згідно з умовами договору поруки,
укладеного 02 жовтня 2007 року між КС
«Громадська каса» та ОСОБА_5, остання
поручилася за своєчасне і повне
повернення ОСОБА_4 кредиту. Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 28 грудня 2011 року з відповідачів у
солідарному порядку було стягнуто
заборгованість та судові витрати, які
вони сплатили 07 березня 2013 року.

Посилаючись на вимоги ст. 553 ЦК України
ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позивач просив суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку проценти за користування
кредитом у розмірі 3 918 грн 83 коп та
судовий збір.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 05 лютого 2014 року позов КС
«Громадська каса» задоволено частково.
Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КС
«Громадська каса» заборгованість за
простроченими відсотками в розмірі 2 500
грн.

Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Сумської області від 17 березня 2014
року рішення судів першої інстанції
змінено та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у солідарному порядку на користь КС
«Громадська каса» заборгованість за
кредитною угодою в сумі 3 737 грн 30 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 і ОСОБА_5
просять скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції,
частково задовольняючи позов,
керуючись положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК
України, виходив із того, що
відповідачі на виконання рішення суду
07 березня 2013 року сплатили
заборгованість, а тому суд дійшов
висновку про те, що у відповідачів
утворилась заборгованість у розмірі 3
918 грн 83 коп., однак суд на підставі
ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшив
розмір неустойки до 2 500 грн.

Апеляційний суд,
змінивши рішення суду першої
інстанції, виходив із того, керуючись
положеннями ч. 1 ст. 257 ЦК України, ч. 3 ст.
267 ЦК України, застосувавши строк
позовної давності, дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у розмірі 3 737 грн 30 коп. Крім того,
розглянувши доводи, викладені в
апеляційній скарзі, апеляційний суд
зазначив, що КС «Громадська каса» має
всі правові підстави для здійснення
фінансових операцій.

Проте з такими
висновками апеляційного суду не можна
погодитись з наступних підстав.

Судами встановлено, що
02 жовтня 2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
кредитну угоду № 2375, згідно з умовами
якої позивачем надано відповідачу
кредит у розмірі 4 000 грн строком до 26
вересня 2008 року включно (а. с. 3).

На забезпечення
виконання зобов'язань за кредитною
угодою 02 жовтня 2007 року між КС
«Громадська каса» та ОСОБА_5 було
укладено угоду поруки, згідно з умовами
якої поручитель зобов'язується
відповідати за зобов'язаннями
позичальника ОСОБА_4 за вказаною вище
кредитною угодою (а. с. 5).

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 28 грудня 2011 року позовні вимоги КС
«Громадська каса» задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС
«Громадська каса» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 8 095 грн 75
коп. в солідарному порядку та судові
витрати (а. с. 8-9).

Судами встановлено, що
повністю заборгованість за рішенням
суду відповідачами було сплачено 07
березня 2013 року.

Апеляційний суд,
перевіряючи доводи апеляційної скарги
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в своєму рішенні
зазначив, що КС «Громадська каса»,
звертаючись до суду з позовом, надала
копії свідоцтва про державну
реєстрацію її як юридичної особи
свідоцтво про реєстрацію фінансової
установи та статуту, відповідно до п. 2.1
якого кредитна спідка має на меті
фінансовий, майновий,
юридично-правовий та соціальний захист
стану її членів шляхом залучення їх
особистих заощаджень для взаємного їх
використання і кредитування. Разом з
тим, колегія суддів суду касаційної
інстанції позбавлена можливості
перевірити зазначене, оскільки вказані
докази у матеріалах справи відсутні.
Крім того, апеляційний суд,
обґрунтовуючи своє рішення, не звернув
уваги на наступне.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансовий кредит -
це кошти, які надаються у позику
юридичній або фізичній особі на
визначений строк та під процент.

Фінансова послуга - це операція з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за

рахунок цих осіб, а у випадках,
передбачених законодавством, - і за
рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів (п. 5 ч. 1 ст.
1 Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг»).

Фінансовою, зокрема, вважається
послуга з надання коштів у позику, у
тому числі на умовах фінансового
кредиту (п. 6 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону).

Право на здійснення операцій з надання
фінансових послуг належить фінансовим
установам, а також якщо це прямо
передбачено законом фізичним особам -
суб'єктам підприємницької діяльності
(ч. 1 ст. 5 Закону).

Надавати фінансові кредити за рахунок
залучених коштів має

право на підставі відповідної ліцензії
лише кредитна установа (ч. 3 ст. 5 цього ж
Закону).

Згідно з пп. 3, 4 ч. 1 ст. 34 зазначеного
Закону уповноважений орган у межах
своєї компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами:
діяльності з надання фінансових
кредитів за рахунок залучених коштів;
діяльності з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.

Частина 2 ст. 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
передбачає, що здійснення діяльності,
зазначеної у ч. 1 цієї статті,
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліцензії.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України
«Про кредитні спілки» також
передбачає, що ліцензуванню в
кредитній спілці підлягає діяльність
по залученню внесків (вкладів) членів
кредитної спілки на депозитні рахунки,
а також інші види діяльності
відповідно до закону.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України
«Про кредитні спілки» кредитна спілка -
це неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону
передбачено, що кредитна спілка надає
кредити своїм членам на умовах їх
платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм і змісту ч. 3 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 34
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» діяльність
кредитної установи з надання
фінансових кредитів членам своєї
спілки за рахунок капіталу самої
кредитної установи (який формується з
внесків членів кредитної спілки) не
потребує отримання ліцензії, на
відміну від діяльності з надання
кредитів іншим особам або надання
кредитів за рахунок залучених коштів,
яка потребує ліцензування.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі зверталися до
апеляційного суду з заявою, в якій
просили зобов'язати керівництво КС
«Громадська каса» надати до суду копію
статуту, копію ліцензії та дозволу на
здійснення банківських операцій (а. с.
54), однак апеляційний суд в порушення
вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України
проігнорував вимоги відповідачів чим
позбавив їх прав на судовий захист, а
рішення апеляційного ґрунтується на
припущеннях, що є порушенням норм
процесуального законодавства, зокрема
ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Таким чином, оскільки змінюючи рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК
України не встановив, за рахунок яких
коштів надавався ОСОБА_4 фінансовий
кредит - капіталу самої КС «Громадська
каса» чи залучених коштів, чи отримала
кредитна спілка ліцензію на право
здійснення діяльності з надання таких
фінансових послуг на час укладення
угоди з ОСОБА_4; тому відповідно до ст. 338
ЦПК України ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Сумської області від 17 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська