УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П., Савченко В.О.,Попович О.В.,
Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про зобов'язання повернути
майно, набуте без достатньої правової
підстави, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 лютого 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду м.
Києва від 3 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 100 тис.
грн і три проценти річних у розмірі 756,16
грн за період з 21 травня по 20 серпня
2012 року.

На обгрунтування своїх позовних вимог
посилався на ті обставини, що 2
листопада 2010 року він надав
відповідачу 100 тис. грн за виконання ним
передпроектних робіт з
електропостачання підприємства
брикетів та гранул, про що була
складена розписка.

Під час передачі коштів сторони усно
домовилися, що у майбутньому вони
узгодять усі істотні умови, зокрема,
обсяг і вартість робіт, строки
виконання тощо та укладуть відповідний
договір, проте згоди щодо умов
договору вони не дійшли та не уклали
договір, у зв'язку з чим 21 травня 2012
року позивач звернувся до відповідача
з вимогою про повернення грошових
коштів, які він не повернув, просив
задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м.
Києва від 3 червня 2014 року, позов
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивач не надав доказів на
підтвердження своїх вимог, а між
сторонами відсутні будь-які
зобов'язання, оскільки розписка не
містить ані умови, які б були
притаманні договору, ані прав та
обов'язків сторін, зокрема і щодо
укладення в майбутньому будь-якого
правочину, вона не є борговою, тому
підстави для стягнення коштів
відсутні.

Проте погодитися з такими судовими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що
2 листопада 2010 року ОСОБА_7 отримав від
ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 100 000 грн
за виконання передпроектних робіт з
електропостачання підприємства з
виробництва брикетів та гранул, про що
склав відповідну розписку.

Посилаючись на те, що
відповідач не виконав своїх
зобов'язань та сторони не уклали
договір про виконання передпроектних
робіт, 21 травня 2012 року позивач
звернувся до відповідача із вимогою
повернути належні йому грошові кошти,
однак він до цього часу їх повернув,
тому позивач звернувся до суду з цим
позовом та на підставі ст. ст. 1212, 1214 ЦК
України, просив повернути безпідставно
набуте майно.

Відповідно до ч. 1 ст.
1212 ЦК України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
виконав вимоги процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
та встановлення обставин справи, не
уточнив позовних вимог та підстав
заявленого позову, а пославшись на те,
що між сторонами відсутні будь-які
зобов'язання, які притаманні, зокрема, і
договору підряду, не з'ясував, на якій
правовій підставі та у зв'язку з чим
позивач передав відповідачу належні
йому грошові кошти, а відповідач їх
отримав, не встановив, чи свідчить
розписка про передачу відповідачу
грошових коштів, за яких умов та на яких
підставах, не з'ясував, чи виконав
відповідач передпроектні роботи для
позивача, а пославшись на те, що між
сторонами відсутні будь-які
зобов'язання, не визначився із
характером спірних відносин та нормами
матеріального права, які їх регулюють,
ухвалив передчасне рішення про відмову
у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції цих
недоліків не усунув, у порушення вимог
ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України не
перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, постановив ухвалу про
залишення без змін рішення суду першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Ураховуючи, що такі порушення судами
норм процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду потрібно скасувати,
а справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, як передбачено
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 лютого 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 3 червня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 3 червня
2014 року скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

О.В. Попович

В.О. Савченко

С.П. Штелик