У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., за участю скаржника, його
представника адвоката ОСОБА_1 та
представника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Березнівського
районного суду від 19 вересня 2014 року в
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Дудка І.О. про
визнання неправомірною та скасування
постанови про повернення стягувачу
виконавчого документа,

В С Т А Н О В
И Л А :

Ухвалою Березнівського районного суду
від 19 вересня 2014 року в задоволенні
скарги ОСОБА_2 про визнання
неправомірною та скасування постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Дудки І.О. про
повернення виконавчого документа
стягувачу - відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на її
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Зазначає, що за змістом оскаржуваної
постанови державного виконавця,
підставою для повернення йому без
виконання виконавчого документа є той
факт, що стягувач не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, незважаючи
на попередження державного виконавця
про повернення виконавчого документа.

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/2183/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Мельничук Н.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вважає, що попередження державного
виконавця про його наміри не
виконувати рішення суду не може бути
підставою для повернення виконавчого
документа. Авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій щодо виконання конкретного
судового рішення не передбачено
Законом в якості обов'язку стягувача.

Вказує, що відповідно до ст. 42 ЗУ „Про
виконавче провадження" з метою
забезпечення провадження виконавчих
дій стягувач може за погодженням з
державним виконавцем внести на
відповідний рахунок органу
державної виконавчої служби певну
грошову суму для здійснення необхідних
витрат або покриття їх частини, якщо
інше не передбачено Законом.

Зазначає, що у стягувача виникає саме
право, а не обов'язок на авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій.

Крім того, головним державним
виконавцем Дудкою І.О. не було надано
суду доказів того, що між ним, ОСОБА_2, як
стороною виконавчого провадження та
державним виконавцем було погодження
про авансування витрат на організацію
та проведення виконавчих дій.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржувану ухвалу суду та постановити
нову ухвалу, якою визнати
неправомірною та скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Дудки І.О. про
повернення стягувачу виконавчого
документа.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області вказує, що оскаржувану ухвалу
вважає законною та обґрунтованою, а
тому просить апеляційну скаргу
відхилити.

В ході апеляційного розгляду скаржник
та його представник підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Представник державної виконавчої
служби просив апеляційну скаргу
відхилити, а оскаржувану ухвалу
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи
апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги
ОСОБА_2 на дії державного виконавця, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
останній на законних підставах
повернув виконавчий лист скаржнику,
оскільки той не здійснив авансування
витрат на проведення виконавчих дій і
був попереджений про наслідки, які
настануть в результаті не здійснення
ним авансування виконавчих дій.

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, як незаконна, оскільки суд
першої інстанції неналежним чином
перевірив всі обставини по справі та не
дав їм належну оцінку.

Пунктом 4 статті 47 ЗУ „Про
виконавче провадження" передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст. 42 Закону України „Про
виконавче провадження" з метою
забезпечення провадження виконавчих
дій стягувач може за погодженням з
державним виконавцем внести на
відповідний рахунок органу
державної виконавчої служби певну
грошову суму для здійснення необхідних
витрат або покриття їх частини, якщо
інше не передбачено Законом.

Зміст вказаної правової норми вказує
на право стягувача здійснити
авансування витрат на проведення
виконавчих дій, а не на його обов'язок.

В ході апеляційного розгляду справи
заявник ОСОБА_2 заявив, що він був би
згоден здійснити авансування витрат на
проведення виконавчих дій, якби
державний виконавець вказав конкретну
суму та зазначив рахунок на якій він
має здійснити такий перерахунок, а так
державний виконавець запропонував
йому самостійно визначитись із
суб'єктом господарювання, який буде
здійснювати знесення самочинної
огорожі, а також вартість цих робіт.

В матеріалах справи відсутній лист
державного виконавця, яким останній
запропонував стягувачу здійснити
авансування витрат на проведення
виконавчих дій, але із змісту
запереченнь державного виконавця на
скаргу (а.с. 18) дійсно вбачається, що
державний виконавець запропонував
стягувачу самостійно визначитись із
суб'єктом господарювання, який буде
здійснювати знесення самочинної
огорожі, що підтверджує той факт, що
державна виконавча служба фактично
переклала свій обов'язок по
організації здійснення виконавчих дій
на стягувача.

На переконання колегії суддів,
державний виконавець мав самостійно
визначити суб'єкт господарювання, який
буде здійснювати знесення самочинної
огорожі, вартість проведення робіт і
повідомити стягувача про необхідність
здійснити авансування у конкретно
визначеній грошовій сумі, а тому дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Дудка І.О. по
винесенню постанови від 26 червня 2014
року про повернення стягувачу ОСОБА_2
виконавчого листа № 170248412, є
неправомірними, в зв'язку із чим
вказана постанова підлягає скасуванню,
як незаконна.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 312, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду
від 19 вересня 2014 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_2 про визнання
неправомірною та скасування постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Дудка І.О. від 26
червня 2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачу -
задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області від 26 червня 2014
року про повернення стягувачу ОСОБА_2
виконавчого документу.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.