Справа № 464/7022/13
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4105/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
Кредитна спілка "Християнська злагода"
про відшкодування шкоди, завданої
злочином, -

в с т а н
о в и л а :

У липні 2013 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа Кредитна спілка "Християнська
злагода", в якому просила стягнути з
відповідачів на її користь матеріальні
збитки, завдані злочином в сумі 17187,40
грн. Позов обґрунтовувала тим, що
вироком Галицького районного суду м.
Львова від 14.06.2011 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 визнано винними за вчинення
злочинів, якими позивачці завдано
матеріальної шкоди на суму 17187,40 грн., у
зв'язку з невиконанням КС
«Християнська злагода» своїх
зобов'язань перед ОСОБА_2 відповідно до
договору про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
№ 287/8 від 18.07.2008 р., оскільки
відповідачі, внаслідок зловживання
службовим становищем, привласнили
кошти, залучені кредитною спілкою від
вкладників.

Заочним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 07 серпня 2013
року позов задоволено, стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 шкоду, заподіяну
злочином у розмірі 17187,40 грн., стягнуто
солідарно з відповідачів на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 24 березня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 оскаржила рішення в
апеляційному порядку, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що
вона не брала участі у судовому
засіданні у зв'язку з перебуванням під
вартою, і, оскільки їй не було
направлено копії позовної заяви з
додатками, вона була позбавлена
можливості подати заперечення на позов
та - докази, які мають істотне значення
для вирішення справи. Суд не врахував,
що кримінальна справа № 1-9/11, на яку
покликається позивач, була об'єднана із
кримінальною справою за постановою
слідчого № 1309/9648/12 від 05.06.2012 р., яка
зараз знаходиться на розгляді в
Залізничному районному суді м. Львова,
і в об'єднаній кримінальній справі
включена сума вкладу ОСОБА_2 з усіма
вкладниками, які були визнані
потерпілими по справі. Покликаючись на
п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином», відповідач
вказує, що позовні вимоги ОСОБА_2 можуть
розглядатись лише після вступу в
законну силу рішення в об'єднаній
кримінальній справі, окрім того,
відповідач через відсутність коштів та
арешт свого майна не в змозі виконати
вимоги позивача. На думку апелянта,
відповідачем у даній справі повинна
бути сторона, з якою укладалась угода,
тобто КС «Християнська злагода»,
відмова якої виплатити депозитний
внесок у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем не може
звільнити кредитну спілку від
обов'язку виконати умови договору.

Іншими особами заочне рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 07 серпня 2013 року в апеляційному
порядку не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково з наступних
мотивів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; 2) чи є
інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Проте, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення не в повній мірі
відповідає вищезазначеним вимогам
законодавства.

Так, задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що із
довідки КС «Християнська злагода» від
10.07.21013 року вбачається, що виконати
свої зобов»язання за договором про
залучення внеску члена кредитної
спілки на депозитний рахунок № 287/08 від
18.07.2008 р. кредитна спілка не має
можливості, скільки депозитні кошти
були розкрадені та привласнені
особами, які засуджені Галицьким
районним судом м. Львова. Вироком
Галицького районного суду м. Львова від
14.06.2011 р., який залишений без змін
ухвалою апеляційного суду по справі №
1-9/11 ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 засуджено за
привласнення, розтрату майна та
заволодіння ним шляхом зловживання
службовим становищем ( ст.191 КК
України), легалізацію ( відмивання)
доходів, одержаних злочинним шляхом
(ст.209 КК України), службове підроблення
(ст.366 КК України) та інші злочини. Із
матеріалів кримінальної справи
вбачається, що ОСОБА_3, діючи в складі
очолюваної нею групи за попередньою
змовою з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
невстановленими слідством членами
угрупування, зловживаючи своїм
службовим становищем привласнила
залучені КС «Християнська злагода» на
депозити від її вкладників кошти в сумі
18890448,15 грн.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що у зв»язку
з протиправними діями відповідачів
позивачці завдана матеріальна шкода у
розмірі 17187,40 грн, яка підлягає
відшкодуванню солідарно із ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що тими
доказами, які були досліджені судом
першої інстанції, не було доведено
наявності підстав для покладення на
відповідачів обов»язку по
відшкодуванню позивачеві грошових
коштів в сумі 17187 грн 40 коп.

Так: відповідно до абзаців
першого та четвертого ч.1 ст. 21 Закону
України «Про кредитні спілки» від 20
грудня 2001 року № 2908-ІІІ кредитна спілка
відповідно до свого статуту:

залучає на договірних умовах
внески (вклади) своїх членів на
депозитні рахунки як у готівковій,
так і в безготівковій формі.
Зобов'язання кредитної спілки перед
одним своїм членом не можуть бути
більше 10 відсотків від загальних
зобов'язань кредитної спілки.

Відповідно до статті 23 Закону
України «Про кредитні спілки» внески
(вклади) членів кредитної спілки на
депозитні рахунки, а також нарахована
на такі кошти та пайові внески плата
(проценти) належать членам кредитної
спілки на праві приватної
власності.Кошти, що належать членам
кредитної спілки, обліковуються
окремо. Кошти, що належать членам
кредитної спілки, використовуються
для надання кредитів членам кредитної
спілки, а у разі наявності тимчасово
вільних коштів членів кредитної
спілки - можуть розміщуватися спілкою
на депозитних рахунках в установах
банків, які мають ліцензію на право
роботи з вкладами громадян, і в
об'єднаній кредитній спілці, а також у
державні цінні папери, перелік яких
встановлюється Уповноваженим органом.
Кожний член кредитної спілки має право
одержати належні йому кошти, зазначені
в частині першій цієї статті, у порядку
і строки, які визначені відповідно до
частини сьомої статті 10 цього Закону,
статуту кредитної спілки або
укладеними з членом кредитної спілки
договорами.

Згідно вищенаведених положень
законодавства про кредитні спілки
позивач вправі була внести належні їй
грошові кошти на свій рахунок у
Кредитній спілці «Християнська
злагода», а остання вправі була на
договірних умовах залучити цей внесок
(вклад) на депозитний рахунок. При цьому
як внесок (вклад) позивача на
депозитний рахунок, так і нарахована
на такі кошти плата (проценти)
вважаються такими, що належать членам
кредитної спілки на праві приватної
власності. Як у відповідності до
положень ч.7 ст.10 Закону України « Про
кредитні спілки» , так і у
відповідності до п. 2.2 Договору № 287/8
від 18 липня 2008 року (а.с. 5), обов»язок
повернення належних позивачеві
грошових коштів покладався на Кредитну
спілку « Християнська злагода».

Посилання суду першої інстанції,
як на підставу для повного задоволення
позову на : довідку КС «Християнська
злагода» від 10.07.2013 року ( а.с. 7 ) ; вирок
Галицького районного суду м. Львова
від 14.06.2011 року ;матеріали кримінальної
справи № 9/11 ,-

колегія суддів вважає
необґрунтованим, зважаючи на наступне:

-із змісту довідки КС
«Християнська злагода» від 10.07.2013 року
випливає, що заборгованість Кредитної
спілки «Християнська злагода « ( а не
заборгованість відповідачів) по
депозитному вкладу перед позивачем
становить 17187,40 грн, однак виконати
свої зобов»язання кредитна спілка не
має можливості, оскільки депозитні
кошти були розкрадені та привласнені
особами, які засуджені Галицьким
районним судом м. Львова ( при цьому не
зазначено які саме особи та коли
засуджені) ;

-із матеріалів справи видно, що
при розгляді цієї цивільної справи
кримінальна справа № 1-9/11 судом першої
інстанції не оглядалася, отже суд
першої інстанції не міг вбачити , як це
зазначено в оскаржуваному рішенні, що:
«ОСОБА_3, діючи в складі очолюваної нею
групи за попередньою змовою з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та невстановленими слідством
членам угрупування, зловживаючи своїм
службовим становищем привласнила
залучені КС «Християнська злагода» на
депозити від її вкладників кошти в сумі
18890448,15 грн «.

У відповідності до п.3.1 Договору №
287/8 від 18 липня 2008 року ( а.с. 5 ) всі
розрахунки та виплати члену кредитної
спілки здійснюються готівкою через
касу спілки, однак позивачем лише суду
апеляційної інстанції надано докази,
підтверджуючі факт внесення нею в касу
Кредитної спілки « Християнська
злагода» грошових коштів, причому
тільки суми 12500 грн ( а.с. 161 - квитанція
до прибуткового касового ордера № ).
Згідно особової картки по гривневому
депозиту (а.с.160) сума 17187 грн 40 коп ,
складається із сум : внесків 12500 грн, 244,18
грн, 255,82 грн, 2000 грн і сум нарахованих
процентів 2287,40 грн за мінусом
отриманих 100 грн. Однак, докази
підтверджуючі факт внесення позивачем
в касу кредитної спілки «Християнська
Злагода» інших ( крім 12500 грн ) сум ,з
яких складається сума 17187 грн 40 коп , а
саме сум: 244,18 грн, 255,82 грн та 2000 грн
позивачем суду не надано. Водночас, як
випливає із даних особової картки по
гривневому депозиту сума 2000 грн була
внесена 18.11.2008 року.

Згідно вироку Галицького
районного суду м. Львова від 14.06.2001 року
у справі № 1-9/11 відповідачі були
визнані винними і засуджені за
кримінально карані діяння, вчинені
ними до 29.09.2008 року включно ( а.с. 39 -40
вироку).

При апеляційному перегляді
колегія суддів враховує роз»яснення ,
наведені в п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 4
« Про судове рішення у цивільній
справі», згідно яких: враховуючи
принцип безпосередності судового
розгляду, рішення може бути
обґрунтоване лише доказами,
одержаними у визначеному законом
порядку та дослідженими в тому
судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення. Неприпустимими є
витребування і приєднання до справи
матеріалів на підтвердження висновків
і мотивів рішення після його ухвалення.
Якщо докази у справі зібрані у порядку,
передбаченому статтями 132, 133, 140 та
частиною четвертою статті 191 ЦПК
України, суд може обґрунтовувати ними
рішення лише за умови, якщо вони були
ним оголошені в судовому засіданні,
пред»явлені для ознайомлення особам,
які беруть участь у справі, та
досліджені в сукупності з іншими
доказами. При ухваленні рішення суд
відповідно до статті 212 ЦПК оцінює
докази з урахуванням вимог статей 58 та
59 ЦПК про їх належність і допустимість
. Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Отже, зважаючи на те, що в
матеріалах справи були відсутні: вирок
Галицького районного суду м. Львова від
14.06.2011 року у кримінальній справі № 1-9/11
( а були лише окремі аркуші цього вироку
та ухвали апеляційного суду - уривки), а
також зважаючи на те, що кримінальна
справа № 1-9/11 судом першої інстанції не
оглядалася, то з наведеного випливає,
що висновки суду першої інстанції
зроблені на підставі не перевірених
доказів, які не були досліджені в
судовому засіданні, тобто оскаржуване
рішення ухвалено з порушенням принципу
безпосередності і ґрунтувалося на
припущеннях..

Відтак, позивачем не було надано
суду першої інстанції , і під час
розгляду справи судом першої інстанції
не було здобуто та , як наслідок не було
досліджено доказів, якими було б
підтверджено факт завдання позивачеві
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_3 та співвідповідачів майнової
шкоди на суму 17187 грн 40 коп , що давало б
підстави для покладення на відповідача
ОСОБА_3, з підстав ст.ст.22, 1166 ЦК України
та у відповідності до положень
Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 р.
«Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна«
відповідальності у повному розмірі.

З врахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що при розгляді
даної справи судом першої інстанції:

було неповно з»ясовано
обставини, що мають значення для
справи , а саме: не досліджено факту
внесення позивачем грошових коштів в
касу КС «Християнська злагода», не
визначено з чого складається ціна
позову - 17187,40 грн, не досліджено вироку
Галицького районного суду м. Львова від
14.06.2011 року у справі № 1-9/11, не оглянуто
матеріалів вищеназваної кримінальної
справи ; не було доведено обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважав встановленими,
а саме: не було доведено, що стягнуті із
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
грошові кошти в сумі 17187 грн 40 коп, є
майновою ( прямою дійсною ) шкодою,
завданою названим відповідачем
позивачеві, внаслідок злочинних дій
відповідача.

Колегія суддів вважає також, що
судом першої інстанції було допущено
також порушення норм процесуального
права, а саме позбавлення відповідача
ОСОБА_3 права на справедливий судовий
розгляд та доступ до правосуддя,
оскільки в матеріалах справи відсутні
належні ( а.с. 23 ) докази, які б
підтверджували факт направлення їй
рекомендованим поштовим відправленням
копії ухвали про відкриття провадження
у справі, відсутні докази отримання нею
копії позовної заяви і долучених до неї
документів, а також відсутні докази
направлення їй рекомендованим
поштовим відправленням судової
повістки про розгляд справи 07.08.2013 року
і відсутні докази отримання такої
повістки.

Згідно ч .3 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до норм цивільного
законодавства, яким регулюється
відшкодування майнової шкоди,
завданої неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю ( глава 82 ЦК
України ) і зокрема - злочином,
відшкодуванню підлягає пряма дійсна
шкода, а упущена вигода відшкодуванню
не підлягає. Відтак, враховуючи
вищенаведене, колегія суддів вважає, що
у суду першої інстанції не було підстав
для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача суми 42687 грн 40 коп, яка
складається із нарахованих процентів
(упущеної вигоди)- 2287 грн 40 коп, із сум :
244, 18 грн , 255,82 грн, внесення яких
позивачем в касу Кредитної спілки
»Християнська злагода» не
підтверджено касовими документами, та
із суми 1900 грн (2000 грн - внесок 18.11.2008
року за мінусом 100 грн отриманих
позивачем 24.06.2010 року), внесення якої
18.11. 2008 року також не підтверджено
касовими документами. Крім цього,
ОСОБА_3 не визнана винною і не засуджена
за дії , які мали місце після 29.09.2008 року,
отже, не повинна нести
відповідальності за неповернення
Кредитною спілкою «Християнська
злагода» позивачеві коштів, внесених в
касу Кредитної спілки після 29.09.2008
року, і зокрема, внесених 18.11.2008 року, та
не повинна нести відповідальності за
невиплату Кредитною спілкою
позивачеві процентів нарахованих за
користування депозитними коштами.

З врахуванням вищенаведених
обставин у їх об»єктивній сукупності ,
колегія суддів дійшла висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги і
часткового задоволення позовних вимог
у відповідності до положень ч.1 ст.1166, ч.2
ст.1177, 1190 ЦК України, а саме - до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача ОСОБА_3
солідарно з іншими відповідачами на
користь ОСОБА_2 майнової шкоди,
заподіяної злочином у розмірі 12500 грн і
для стягнення з ОСОБА_3 на користь
держави судового збору пропорційно до
задоволених позовних вимог та у
частковому відношенню з іншими
відповідачами у розмірі 55,61 коп.

Керуючись ч.3 ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ч.ч.1, 2 ст.
309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07 серпня 2013
року в частині повного задоволення
позовних вимог та стягнення солідарно
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкоди
заподіяної злочином у розмірі 17187,40 грн
та в частині стягнення солідарно з
ОСОБА_3 на користь держави судового
збору у розмірі 229,40 грн - скасувати,і
ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої злочином
задовольнити частково. Стягнути
солідарно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
шкоду, заподіяну злочином у розмірі 12500
грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 55 грн. 61
коп.

В решті заочне рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 07 серпня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.