пр. № 2/759/5595/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року суддя Святошинського
районного суду міста Києва Борденюк
В.В., розглянувши матеріали позовної
заяви ОСОБА_1 до Вищої Ради Юстиції,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства України в м.
Києві, про відшкодування моральної
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями суб'єкта владних
повноважень,

В С Т А Н О В И В :

До Святошинського районного суду міста
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Вищої Ради Юстиції про відшкодування
моральної шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
суб'єкта владних повноважень.

Звертаючись з позовними вимогами до
Вищої Ради Юстиції, позивач просить суд
стягнути за рахунок державного бюджету
на його користь у відшкодування
моральної шкоди 6 000 000,00 гривень.

Цивільні права та обов`язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов`язків зокрема є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі (ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК
України).

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2
ст. 16 ЦК України).

Право фізичних та юридичних осіб,
зокрема, на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, завданої внаслідок
порушення їхніх прав, свобод та
законних інтересів, має
конституційно-правову природу і
передбачено в статтях 32, 56, 62, 152
Конституції України.

Згідно зі статтею 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

За змістом даної позовної заяви,
підставою для заявлення наведених
вимог стало те, що, на думку позивача,
внаслідок бездіяльності відповідача,
суддями були вчинені неправомірні дії,
у ході вказаних у позові судових
проваджень, внаслідок чого позивачу,
ОСОБА_1, було заподіяно моральну шкоду.

Однак, процесуальні акти і дії суддів,
які стосуються судового розгляду справ
та прийняття ними судових рішень,
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені лише в судовому порядку
відповідно до процесуального
законодавства України. Позасудового
порядку оскарження актів і дій суддів,
які стосуються здійснення правосуддя,
законодавством не визначено.

Викладене підтверджується рішенням
від 23.05.2001 року за № 6-рп/2001
Конституційного Суду України у якому,
зокрема, зазначено, що виключно
законами України визначаються
судоустрій і судочинство; порядок
здійснення правосуддя регламентується
відповідним процесуальним
законодавством України. Процесуальні
акти і дії суддів, які стосуються
вирішення питань підвідомчості судам
спорів, порушення і відкриття справ,
підготовки їх до розгляду, судовий
розгляд справ у першій інстанції, в
касаційному і наглядовому порядку та
прийняття по них судових рішень
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені лише в судовому порядку
відповідно до процесуального
законодавства України.

Отже, суди при розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Однією із основних конституційних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Виходячи з цього, рішення судів можуть
бути оскаржені у встановленому законом
порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 122 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, те що до
предмету доказування, у межах
заявлених позовних вимог, відносяться
питання щодо правомірності прийняття
судами рішень, суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
відкритті провадження у справі за
даним позовом.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 56 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 122,
208 - 210, 293, 294 Цивільного процесуального
кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Вищої Ради Юстиції, третя особа:
Головне управління Державного
казначейства України в м. Києві, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я :