Справа № 571/859/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року.
смт.
Рокитне.

Рокитнівський районний суд
Рівненської області у складі: судді
одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі
Колодич Ю.В., з участю позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Чуриловича
М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського приватного
підприємства «Верес», Старосільської
сільської ради Рокитнівського району
Рівненської області про визнання права
на земельну частку (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства та зобов'язання видати
Державний акт на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання за ним права на земельну
частку (пай) члена колективного
сільськогосподарського підприємства
«Старосільське» та зобов'язання
Старосільської сільської ради
Рокитнівського району Рівненської
області видати Державний акт на
земельну частку (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства у відповідному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що з березня 1968 року по квітень
1990 року працював трактористом КСП
«Старосільське» Рокитнівського району
Рівненської області. 1 квітня 1990 року
був звільнений з роботи за станом
здоров'я і є інвалідом 2 групи. Під час
розпаювання земель та майна між
членами колишнього КСП
«Старосільське» Державного акту на
право власності на земельну ділянку
(пай) він отримав. Пізніше стало
відомо, що він не був включений у списки
осіб, які мають право на земельну
частку (пай), як пенсіонер та колишній
член КСП. Він звернувся до комісії із
реформування КСП та отримав довідку
голови сільськогосподарського
приватного підприємства «Верес», що
документи про трудовий стаж, особові
рахунки та трудові книжки бувшого
радгоспу «Старосільський» за період з
1960-1997 року не збереглися, згоріли при
пожежі 18 лютого 1983 року. Згідно довідки
СГПП «Верес» №58 від 10.04.2014 року та
пояснення голови комісії по
реформуванню КСП «Старосільське»
Сергійчука С.П. вбачається, що його
правомірно не було включено до списку
розпаювання, так як розпаювання
проводилось у 1997 році і на той момент
він не був працівником КСП, пенсіонером
чи інвалідом-пенсіонером.

Вважає такі твердження суперечать
положенням Указів Президента України
від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи
щодо прискорення земельної реформи у
сфері сільськогосподарського
виробництва», від 3.12.1999 року «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки», від 2.02.2002 року «Про
додаткові заходи щодо соціального
захисту селян-власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)».
Відповідно до ст.2 Указу Президента
України №720/95 від 08.08.1995 року «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» він має право на
земельну частку (пай).

Під час судового розгляду справи
позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених у
позові та пояснив, що працював у
радгоспі більше 20 років. За станом
здоров'я змушений був звільнитися з
роботи. Протягом 1992-1993 років кілька
разів звертався до тодішнього
керівника КСП «Старосільске» з
вимогою виділити йому земельну частку
(пай), але йому було відмовлено. Згодом,
у 1997-1998 роках прочитав у газеті статтю,
що він має право на земельну частку
(пай). Так як в той час був дуже хворий,
нікуди не звертався за виділенням йому
земельної ділянки, сертифікату на
земельну частку (пай) не отримував.
Вважає, що має право на земельну частку
(пай), оскільки працював у радгоспі
більше 20 років та звільнився з роботи
за станом здоров'я.

У подальшому в судове засідання
позивач не з'явився, згідно поданої
заяви просить справи розглянути у його
відсутності , визнати його право на
земельну частку (пай), зобов'язати
відповідача видати йому відповідного
зразка Державний акт на земельну
частку (пай).

Представник відповідача
сільськогосподарського приватного
підприємства «Верес» Чурилович М.П.
пояснив, що позивач ОСОБА_2 дійсно
працював у радгоспі «Старосільський».
Сільськогосподарське приватне
підприємство «Верес» було створено у
1999 році та є правонаступником
колективного сільськогосподарського
підприємства «Старосільське». Проте,
СГПП «Верес» користується земельними
ділянками згідно договорів оренди,
власної землі підприємство не має та
не може виділити позивачу земельної
ділянки.

Представник Старосільської сільської
ради Рокитнівського району
Рівненської області, явка якого в
судове засідання була визнана
обов'язковою, в судове засідання не
з'явився, згідно поданого клопотання
просив справу розглянути у відсутності
представника та повідомив, що
ознайомившись із матеріалами справи
виконком сільської ради прийшов до
висновку, що ОСОБА_2 був прийнятий на
роботу в радгосп «Старосільський»
01.03.1968 року і пропрацював до 01.04.1990 року.
Після звільнення з радгоспу він виїхав
за кордон (Російська Федерація) на
заробітки з 17.06.1990 року по 18.10.1995 року. По
приїзду з Російської Федерації він
влаштувався на роботу у Березівське
лісництво. Тому виконком сільської
ради вважає, що позивач підстав для
отримання земельної частки (паю) не має.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» від
05 червня 2003 року № 899-IV визначено, що
право на земельну частку (пай) мають
колишні члени колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
сільськогосподарських акціонерних
товариств, у тому числі створених на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств, а
також пенсіонери з їх числа, які
отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку.

Згідно паспорта громадянина України
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с.Дроздинь Рокитнівського району
Рівненської області. Місце проживання
зареєстровано АДРЕСА_1, з 27.05.1980 року
(а.с.3).

Відповідно до копії трудової книжки
НОМЕР_1 від 01.03.1968 року, ОСОБА_2 в період з
01.03.1968 по 01.04.1990 працював у радгоспі
«Старосільський». В період з 17.06.1990 по
18.10.1995 по договору підряду працював у
«Производственно-сельськохозяйственн
ый кооператив «Родина» Свердловської
області Росія(а.с.4-6).

З пояснень позивача та представника
відповідача СГПП «Верес» встановлено,
що радгосп «Старосільський» було
реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство
«Старосільське».

Статутом сільськогосподарського
приватного підприємства «Верес» та
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи підтверджується, що
СГПП «Верес» зареєстровано 31 грудня 1999
року.

Згідно пункту 3.3 Статуту, СГПП «Верес» є
правонаступником об'єднання
землевласників КСП "Старосільське»
(а.с. 79,80-85).

Судом з'ясовано, що при ліквідації
радгоспу та створенні колективного
сільськогосподарського підприємства
«Старосільське» позивач не подавав
заяви про прийняття його до членів КСП
та не був включений до списку осіб, які
мають право на земельну частку (пай).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 25.06.2008
року, останній звертався до голови
комісії по реформуванню КСП
«Старосільське» про виділення
земельної частки (паю) 25.06.2008 року (а.с.11).

Згідно копії пояснюючої голови комісії
по реформуванню КСП «Старосільське»
Сергійчука С.П. від 09.01.2014 року, ОСОБА_2
не виділялась земельна частка (пай), так
як на момент розпаювання він не
працював у КСП «Старосільське» і не був
пенсіонером (а.с.17).

Згідно довідки №58, виданої СГПП
«Верес» 10.04.2014 року, розпаювання земель
КСП «Старосільське» проводилось у 1997
році особам, які працювали і працюють
на 1.01.1996 року, які працювали в даному
господарстві на момент виходу на
пенсію та інвалідам-пенсіонерам, які
також працювали у господарстві. ОСОБА_2
не був включений до списку
розпаювання, так як був звільнений у 1990
році (а.с.18).

Не заслуговують на увагу суду
посилання позивача, що він є інвалідом
2 групи , а отже має право на земельну
частку (пай), оскільки зі змісту довідки
МСЕК РВН №0188684 від 25.01.2012 року
вбачається, що при первинному огляді
25.01.2012 року ОСОБА_2 призначена друга
група інвалідності за загальним
захворюванням з 25.01.2012 року (а.с.9).

Згідно копії посвідчення НОМЕР_2,
виданого управлінням Пенсійного фонду
в Рокитнівському районі 12 лютого 2003
року, ОСОБА_2 призначена пенсія за
віком з 28.10.2002 року по довічно (а.с.19 ).

Отже, на час проведення розпаювання у
1997 році позивач ОСОБА_2 не був членом
КСП «Старосільське». На час звільнення
з радгоспу «Старосільський» (01.04.1990
року) позивач не був пенсіонером чи
пенсіонером-інвалідом.

В силу вимог ст.2 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» ,
основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай), є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією. Документами,
що посвідчують право на земельну
частку (пай), також є рішення суду про
визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.5 Указу Президента
України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» видача громадянам
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) єдиного в Україні зразка та
їх реєстрація провадяться відповідною
районною державною адміністрацією.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
пояснив, що сертифікату на право
власності на земельну частку (пай) він
не отримував. Вимог про зобов'язання
Рокитнівської районної державної
адміністрації видати йому сертифікат
на право власності на земельну частку
(пай) не пред'являв і Рокитнівську
райдержадміністрацію до участі у
справі відповідачем не залучав, а
просить зобов'язати Старосільську
сільську раду Рокитнівського району
Рівненської області видати йому
Державний акт на право власності на
земельну частку (пай).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи обставини справи та правові
норми, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог до
сільськогосподарського приватного
підприємства «Верес», Старосільської
сільської ради Рокитнівського району
Рівненської області про визнання права
на земельну частку (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства та зобов'язання видати
Державний акт на земельну частку (пай).

Звільнити ОСОБА_2 ві сплати судового
збору на підставі п.9 ст.5 Закону України
«Про судовий збір».

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рокитнівський районний суд
Рівненської області протягом десяти
днів з дня отримання рішення.

У випадку не подання апеляційної
скарги у десятиденний строк рішення
набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області
А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення складено 29 жовтня
2014 року.