Справа №489/1883/14-ц 06.10.2014 06.10.2014 06.10.2014
Провадження №22-ц/784/2159/13
Головуючий у 1 - й інстанції: Кокорєв
Доповідач апеляційного суду: Кутова
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючої: Кутової Т.З.,
суддів: Шаманської Н.О., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання:
за участі: представника Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції - Чмирь Л.В.,
за апеляційною скаргою
на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 27 травня 2014 року за
ОСОБА_6, Ленінського відділу Державної
міського управління юстиції
визнання права власності на
автомобіль, звільнення його з-під
В березні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися з позовом до ОСОБА_6,
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання права власності на
автомобіль, звільнення його з-під
Позивач вказував, що відповідно
до довіреності від 22 жовтня 2011 року
ОСОБА_6 надав йому право розпоряджатися
та керувати автомобілем марки MERSEDES-BENZ,
модель 313 СDI, 2004 року випуску, державний
номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3,
видане РЕГ МРВ ДАЇ м. Миколаєва ВДАЇ
УМВС в Миколаївській області від 14
листопада 2007 року. Під час підписання
довіреності ним були передані
США. в рахунок вартості вказаного
Позивач зазначає, що вказану
довіреність було посвідчено
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу та автомобіль
поставлено на тимчасовий облік, в
зв'язку з чим видано тимчасовий
реєстраційний талон.
Крім цього, в січні 2013 року йому
стало відомо, що спірний автомобіль
перебуває в розшуку на підставі
стягнення заборгованості з
Посилаючись на наведене, позивач
просив визнати за ним право власності
на вказаний автомобіль та звільнити це
Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року в
задоволенні позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов в повному
обсязі. Позивач посилається на неповне
з'ясування судом суттєвих обставини
справи, що призвело до неправильних
висновків суду.

Колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідно до свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
ОСОБА_6 є власником автомобіля марки
MERSEDES-BENZ, модель 313 СDI, 2004 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, номер кузова
НОМЕР_1 (а.с. 8-11).

22 жовтня 2011 року видано
довіреність, посвідчена нотаріусом
терміном на три роки на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_4, яких уповноважено представляти
інтереси ОСОБА_6, пов'язані з
експлуатацією та розпорядженням
вказаним автомобілем (а.с. 7).

Обґрунтовуючи правові підстави
заявленого позову просив визнати за
ним право власності на вказаний
транспортний засіб з підстав,
передбачених ст. ст. 328, 334,392 ЦК України,
зазначивши, що на підставі вказаного
доручення він купив у відповідача
спірний автомобіль, заплативши йому 13000
доларів США. На підтвердження даної
обставини відповідач надав позивачу
розписку.

Відповідно до ч.5 ст.656 ЦК України
законом можуть бути встановлені
особливості та порядок укладання
окремих договорів купівлі-продажу.

Статтею 210 ЦК України передбачено,
що у випадках, встановлених законом,
правочин підлягає державній
реєстрації і такий правочин є вчиненим
з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 34 Закону України «Про
державний рух автотранспортні засоби
підлягають обов'язковій державній
реєстрації в десятиденний термін з
моменту придбання, зміни чи митного
оформлення. Пунктом першим Постанови
Кабінету Міністрів України № 1388 від 7
вересня 1998 року в редакції постанови
Кабінету Міністрів України № 1371 від 23
грудня 2009 року встановлено єдиний
Порядок державної реєстрації та
обліку автомобілів, автобусів, а також
інших самохідних машин, оформлення та
видачі реєстраційних документів на
них і номерних знаків.

Перелік органів, які здійснюють
державну реєстрацію, порядок
перереєстрації, а також ведення
відповідних реєстрів встановлюється
законом.

Відповідно до частини четвертої і
п'ятої ст.. 203 ЦК України правочин має
вчинятись у формі, встановленій
законом.

Однак, у встановленому законом
порядку договір купівлі-продажу
автомобіля сторонами не був
оформлений, даний автомобіль не був
знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Крім цього, як видно з матеріалів
справи заочним рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 19 липня 2012 року
частково задоволено позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» та звернуто стягнення
на майно ОСОБА_6, а саме і на спірний
автомобіль (а.с.30). Відповідно
постановою державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції від 21
листопада 2012 року даний автомобіль
оголошено в розшук (а.с. 12).

Встановивши, що у встановленому
законом порядку договір
купівлі-продажу спірного автомобіля
сторонами не укладався, цей
транспортний засіб знаходиться під
арештом, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання за
позивачем права власності на це майно
та звільнення його з-під арешту.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування

рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 27 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: