Справа № 473/5029/14-ц
У Х В А Л А

"30" жовтня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого – судді
Вуїва О.В., при секретарі Данилевич Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,-

ВСТАНОВИВ :

Головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області ОСОБА_2 звернувся до суду з
погодженим з начальником відділу
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, посилаючись на те, що у
боржника наявні невиконані
зобов’язання за судовим рішенням, яке
знаходиться на примусовому виконанні,
яким з нього стягнуто аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
його заробітку щомісячно та від
виконання якого він ухиляється.

В судове засідання головний державний
виконавець Кірєєв К.Е. не з`явився,
проте надав суду заяву про розгляд
подання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
без його участі та просив про повне
його задоволення.

Дослідивши матеріали подання та
матеріали виконавчого провадження
№1085/3, суд прийшов до наступного.

У вересні 2000 року державним виконавцем
ВДВС Вознесенського РУЮ ОСОБА_3
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Вознесенського
районного суду Миколаївської області
від 12 вересня 2000 року, яким з ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання дитини
в розмірі 1/4 частини його заробітку
щомісячно.

Підставою для обмеження боржника у
праві виїзду за межі України
виконавець зазначає наявність у нього
невиконаного зобов’язання та ухилення
останнього від виконання судового
рішення.

Згідно ст. 33 Конституції України та ст.
1 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України» кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлено законом.

Такі обмеження та процедура їх
встановлення визначені в п. 5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України», п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377- 1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта та у виїзді за кордон
в разі наявності у нього невиконаного
зобов’язання або якщо він ухиляється
від виконання зобов’язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов’язань.

Питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, на виконанні
якого знаходиться виконавчий документ
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Таким чином слід враховувати, що
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України застосовуються лише в
разі наявності у нього невиконаного
зобов’язання або його ухилення від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим або іншим рішенням.

Під ухиленням слід розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини (непереборна
сила, події тощо).

При цьому обмеження є крайньою мірою до
боржника і застосовується у виняткових
випадках, коли відсутня будь-яка
об’єктивна можливість виконання
судового рішення без застосування цих
заходів, водночас обмеження у праві
виїзду за межі України створить для
нього негативні наслідки та
стимулюватиме останнього до
якнайшвидшого виконання зобов’язань
(рішення).

Однак з оглянутих судом письмових
доказів та матеріалів виконавчого
провадження не встановлено обставин,
які б могли бути достатніми підставами
для обмеження боржника у праві виїзду
за межі України.

Зокрема в матеріалах виконавчого
провадження відсутні достатні докази
належного повідомлення боржника про
наявність боргу, не з’ясовано причини
невиконання ОСОБА_1 рішення,
належним чином виконавцем не
з’ясовано наявність у нього на час
внесення подання доходів, заощаджень,
рухомого чи нерухомого майна за
рахунок якого можливе виконання
судового рішення (зокрема майна, коштів
за місцем його проживання) без
застосування обмежувальних заходів.

В той же час державний виконавець не
з’ясував належним чином та не надав
суду жодних даних про наявність у
боржника закордонного паспорту, даних
про наміри останнього виїхати за межі
України, інших необхідних для розгляду
подання даних (зокрема в разі виїзду -
чи не пов’язаний такий виїзд з
характером його професійної
діяльності, необхідністю лікування
тощо).

Таким чином, враховуючи неповноту
вчинення виконавчих дій, зокрема
відсутність достатніх доказів
неможливості виконання судового
рішення без застосування щодо боржника
обмежувальних заходів та доказів на
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов’язань, відсутність доказів щодо
необхідності та можливості останнього
виїхати за межі України, даних щодо
причин виїзду, а тому у задоволенні
подання державного виконавця слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення, а особами,
що не брали участь в розгляді справи –
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя:
О.В.Вуїв