Справа № 153/1279/14 Провадження №
22-ц/772/3044/2014Головуючий в суді першої
інстанції Любинецька-Онілова А.
Г.Категорія 39Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С.,
Нікушина В.П.

при секретарі:
Кирилюк Л.М.

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 25.09.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання заповіту
недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дзигівка Ямпільського
району Вінницької області помер її
чоловік ОСОБА_8. Із довідки про причину
смерті виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік
помер від хронічної серцево-судинної
недостатності. Ішемічна хвороба серця.
Атеросклеротичний кардіосклероз.
Тривалий час до дня смерті її чоловік
ОСОБА_8 був лежачий з причин паралічу
ніг та рук, та приймав від болі
сильнодіючі наркотичні препарати.
Вказала, що її дітьми є ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_3. Перед днем складання
оскаржуваного заповіту вона, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, який є чоловіком її доньки
ОСОБА_7, донька ОСОБА_7, сини ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 за участю доньки ОСОБА_3
вирішили спільно скласти оскаржуваний
заповіт від імені батька ОСОБА_8 на ім'я
ОСОБА_3, яка погодилась після смерті
батька її доглядати допомагати по
господарству, тощо. Позивач вказала, що
при обговоренні членами родини на кого
із рідних скласти заповіт, сам
заповідач ОСОБА_8 присутній не був і
свою волю щодо спадкоємця за заповітом
не висловлював, фактично вони, родиною,
вирішили за нього. Оскільки стан її
чоловіка ОСОБА_8 з кожним днем
погіршувався, 12.04.2013 року її зять
ОСОБА_10 привіз до її будинку із
Дзигівської сільської ради секретаря
сільської ради ОСОБА_12, яка у будинку
заповнила бланк оскаржуваного
заповіту і у ньому і розписались
свідки, а саме, її зять ОСОБА_10 та донька
спадкоємиці ОСОБА_3 - ОСОБА_13. Також у
зв'язку з тим, що покійний ОСОБА_8 не міг
особисто розписатись внаслідок
паралічу двох рук, то у оскаржуваному
заповіті розписалась ОСОБА_9 але не за
довіреністю заповідача ОСОБА_8, а за її
особистим проханням. Також позивач
вказує, що коли секретар сільської ради
оформляла оскаржуваний заповіт у
будинку, то її чоловік ОСОБА_8 фактично
спав. Позивач зазначає, що фактично її
чоловік ОСОБА_8 за життя не висловлював
свого волевиявлення щодо складання
оскаржуваного заповіту саме на ім'я
ОСОБА_3 та розпорядження останньою його
майном після смерті. Але склались такі
обставини, що донька ОСОБА_3 після
смерті батька до неї не приходить,
нічого не допомагає. Також нещодавно
був випадок, коли її донька ОСОБА_3 в
стані сп'яніння прийшла до неї додому і
погрожувала вигнати її з будинку на
вулицю, мотивуючи, тим що вона по
заповіту є спадкоємницею всього майна,
в тім числі і будинку. Позивач
побоюючись, що може залишитись на
вулиці, а саме - залишитися без будинку,
на який вона має право як спадкоємець
свого чоловіка, тому й вирішила
оскаржити заповіт, який насправді, під
час його складання і підписання не
відповідав волі її покійному
чоловікові і складений з численними
грубими порушеннями чинного
законодавства України. Позивач в
своєму позові зазначила, що
оспорюваний заповіт ні свідками ( в
порушення ч.5 ст. 1253 ЦК України), ні
секретарем прочитаний вголос не був.
Оспорюваний заповіт не був складений
зі слів та за волевиявленням
заповідача її чоловіка ОСОБА_8 Зміст
статей 207, 1233, 1241, 1253, 1254 ЦК України
заповідачеві ОСОБА_8 не роз'яснювали,
його права йому також ніхто не
роз'яснював, як зазначено у
оспорюваному заповіті. Вважаючи свої
права щодо спадщини, яка відкрилася
внаслідок смерті ОСОБА_4 порушеними,
позивач просить суд визнати заповіт
складений від імені ОСОБА_8, 12 квітня 2013
року та посвідчений секретарем
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, зареєстрований в реєстрі за №
83 недійсним.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 25.09.2014 року
позов задоволено. Визнано недійсним
заповіт, складений від імені ОСОБА_8 12
квітня 2013 року в селі Дзигівка
Ямпільського району Вінницької
області, посвідчений секретарем
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, зареєстрований в реєстрі за
№53. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 121 гривню 80 копійок судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

Так, згідно з свідоцтвом про одруження,
виданого 16.05.1960 року ОСОБА_8
зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, після
реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила
прізвище на «ОСОБА_4».

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у зв'язку із
хронічною серцево-судинною
недостатністю, ішемічної хворобою
серця та атеросклеротичним
кардіосклерозом.

Із виписки з погосподарської книги №9
за 2011-2015 роки встановлено, що членами
сім'ї ОСОБА_8 є дружина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із дублікату заповіту від 12 квітня 2013
року встановлено, що ОСОБА_8 при свідках
ОСОБА_10, ОСОБА_13, розпорядився тим, що
усе його майно, де б воно не було і з
чого воно не складалось, у тому числі
все те, що буде належати йому на день
смерті і на що він матиме право за
законом, заповів своїй дочці ОСОБА_3

Із довідки, виданої виконавчим
комітетом Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області вих.№856 від 11.07.2014 року
встановлено, що ОСОБА_8 дійсно проживав
в с. Дзигівка Ямпільського району
Вінницької області до дня „ смерті та
мав на праві власності земельну частку
(пай) №1415, площею 1,8136 га., яка перебуває
в оренді в філії «Україна «ПрАТ ПК
«Поділля». Із копії свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
07.02.1989 року встановлено, що ОСОБА_8 є
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1. Із свідоцтва про народження,
виданого 28.04.1967 року встановлено, що
ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, в графі
батько записаний ОСОБА_8, в графі мати -
ОСОБА_4 Із свідоцтва про одруження,
виданого 19.06.1999 року встановлено, що
ОСОБА_10 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7,
після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила
прізвище на «ОСОБА_7». Із свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого 18.06.1999 року
встановлено, що шлюб між ОСОБА_17 та
ОСОБА_7 розірвано. Із довідки, виданої
Дзигівською лікарською амбулаторією
Ямпільського району Вінницької
області від 14.07.2014 року встановлено, що
ОСОБА_8 знаходився на «Д» обліку з ДЗ:
рак сечового міхура IV ст., наслідки
перенесеного ГПМК (триразово),
лівобічний гемінарез.

Із завіреної копії спадкової справи №
410/2013 щодо майна ОСОБА_8 встановлено, що
ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини за
заповітом та їй видано Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом 23 травня
2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4, на підставі ст.1261 ЦК України, є
спадкоємицею першої черги за законом,
як дружина спадкодавця ОСОБА_8, яка його
пережила. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК
України позивач є спадкоємцем, що
прийняла спадщину після смерті свого
чоловіка, оскільки постійно проживала
з ним на час відкриття спадщини і
протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК
України, не заявила про свою відмову
від неї. Вказана обставина визнається
сторонами та підтверджується
дослідженими матеріалами спадкової
справи щодо майна померлого ОСОБА_8, із
яких встановлено, що позивач не
подавала до нотаріальної контори заяви
про відмову від прийняття спадщини за
законом. її заява від 25.10.2013 року про
відмову від обов'язкової частки в
спадщині за своїм змістом не є заявою
про відмову від прийняття спадщини за
законом в розумінні ст.1273 ЦК України.

ОСОБА_3 прийняла спадщину за заповітом
за правилами статей 1269 -1270 ЦК України.
Спадщина складається із житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, площею 1,8136га., що розташована
на території Дзигівської сільської
ради Ямпільського району Вінницької
області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач
вважається спадкоємцем першої черги за
законом як дружина померлого ОСОБА_8,
яка його пережила.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку
його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК
України.

До заповітів, посвідчених посадовими,
службовими особами, застосовуються
положення ст. 1247 ЦК України. Такі
заповіти прирівнюються до заповітів,
посвідчених нотаріусами, порядок їх
посвідчення затверджений постановою
КМУ від 15 червня 1994 року № 419 "Про
порядок посвідчення заповітів і
доручень, прирівнюваних до нотаріально
посвідчених".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заявляючи в суді вимоги про
недійсність заповіту, позивач ОСОБА_4
поряд із доводами щодо відсутності
волевиявлення заповідача на складання
заповіту на ім'я ОСОБА_3, посилалась
також на інші доводи, а саме - про
порушення форми та порядку посвідчення
оскаржуваного заповіту, що призвело до
нікчемності заповіту.

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з хворобою ОСОБА_8, його заповіт
посвідчувався секретарем виконкому
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області за місцем проживання
заповідача в с. Дзигівка Ямпільського
району Вінницької області, за участю
двох свідків ОСОБА_10, ОСОБА_13 та ОСОБА_9,
яка замість заповідача підписала
заповіт.

Цивільним кодексом України, Законом
України "Про нотаріат" та Інструкцією
про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами органів місцевого
самоврядування затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 11.11.2011
року № 3306/5, встановлено відповідний
порядок та форму посвідчення заповіту
в таких випадках, що унеможливлює
спотворення дійсної волі заповідача.

Згідно ч.ч. 1-3, ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписатися власноручно,
за її дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст. 1248 ЦК
України якщо заповідач через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

У абзаці 5 пункту 16 Порядку посвідчення
заповітів і доручень, прирівнюваних до
нотаріально посвідчених,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.1994 року № 419
встановлено, якщо заповідач внаслідок
фізичної вади або хвороби не може
власноручно підписати заповіт, за його
дорученням у його присутності та у
присутності запрошених ним двох
свідків заповіт може підписати інша
фізична особа згідно з пунктом 7 цього
Порядку.

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках. У
випадках, встановлених абзацом третім
частини другої статті 1248 і статтею 1252
цього Кодексу, присутність не менш як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою. Свідками можуть бути
лише особи з повною цивільною
дієздатністю. Свідками не можуть бути:
1) нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт; 2)
спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї
та близькі родичі спадкоємців за
заповітом; 4) особи, які не можуть
прочитати або підписати заповіт.
Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з хворобою ОСОБА_8, його заповіт
посвідчувався секретарем виконкому
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області за місцем проживання
заповідача в с. Дзигівка Ямпільського
району Вінницької області, за участю
двох свідків ОСОБА_10, ОСОБА_13 та ОСОБА_9,
яка замість заповідача підписала
заповіт.

Цивільним кодексом України, Законом
України "Про нотаріат" та Інструкцією
про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами органів місцевого
самоврядування затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 11.11.2011
року № 3306/5, встановлено відповідний
порядок та форму посвідчення заповіту
в таких випадках, що унеможливлює
спотворення дійсної волі заповідача.

Згідно ч.ч. 1-3, ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписатися власноручно,
за її дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст. 1248 ЦК
України якщо заповідач через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

У абзаці 5 пункту 16 Порядку посвідчення
заповітів і доручень, прирівнюваних до
нотаріально посвідчених,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.1994 року № 419
встановлено, якщо заповідач внаслідок
фізичної вади або хвороби не може
власноручно підписати заповіт, за його
дорученням у його присутності та у
присутності запрошених ним двох
свідків заповіт може підписати інша
фізична особа згідно з пунктом 7 цього
Порядку.

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках. У
випадках, встановлених абзацом третім
частини другої статті 1248 і статтею 1252
цього Кодексу, присутність не менш як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою. Свідками можуть бути
лише особи з повною цивільною
дієздатністю. Свідками не можуть бути:
1) нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт; 2)
спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї
та близькі родичі спадкоємців за
заповітом; 4) особи, які не можуть
прочитати або підписати заповіт.

Так, ОСОБА_8 заповів усе своє
ОСОБА_3 у присутності двох свідків, які
зачитали цей заповіт вголос. У змісті
заповіту також вказано, що у зв'язку з
хворобою заповідача, ОСОБА_8 на його
особисте прохання та за його
дорученням, після прочитання заповіту
секретарем сільської ради, а також
свідками вголос, даний правочин в
присутності заповідача підписано
ОСОБА_9. Згідно посвідчувального
напису, особу ОСОБА_8, який підписав
заповіт, встановлено, його
дієздатність перевірено.

Судом першої інстанції встановлено, що
посвідчення заповіту відбулося за
участі свідка ОСОБА_13, яка є близькою
родичкою, а саме - донькою спадкоємиці
за заповітом ОСОБА_3, про що в судовому
засіданні особисто не заперечували, що
є порушенням вимог п. 3 ч. 4 ст. 1253 ЦК
України.

Отже оспорюваний заповіт від 12.04.2013
року, складений з порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
пояснення сторін, покази свідків та
третіх осіб, які позовні вимоги визнали
повністю, відносно волевиявлення
заповідача, зачитування заповіту
вголос є суперечливими між собою, та не
можуть бути підставою для встановлення
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції
відносно присутності при посвідченні
заповіту ОСОБА_3 не ґрунтується на
відповідних доказах.

Разом з тим, остаточний висновок суду
про задоволення позову є законним та
обґрунтованим, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 25.09.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: