АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216 / 2336/ 14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741853К14
Категорія № 34 (І)
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Митрофановій Л.В.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, її
представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог
позивач ОСОБА_2 зазначила, що 28
листопада 2013 року об 13.30 год., по
проїжджій частині на перехресті на
вул.. Урицького- вул.Леніна в м. Кривому
Розі відповідач ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом «Шкода октавия»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, не
витримав безпечної дистанції та
здійснила зіткнення з автомобілем
«Шкода фабия», державний номер НОМЕР_2,
що рухався попереду, який належить
позивачу на праві приватної власності.
В результаті зіткнення автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача у скоєнні ДТП
встановлена постановою Центрально -
Міського районного суду м. Кривого
Рогу від 25 грудня 2013 року.

Посилаючись на те, що ДТП позивачу
завдано моральної шкоди, просила суд
стягнути з відповідача у
відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.
у відшкодування франшизи - 1000 грн. та
судові витрати у справі.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди - 1000
грн., у відшкодування моральної шкоди -
1500 грн., а також судові витрати в сумі
2487,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4, ставить питання про зміну
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог та
ухвалити нове рішення про їх часткове
задоволення, а саме: стягнення
розміру франшизи - 1000 грн., витрат на
правову допомогу - 625 грн., в іншій
частині просить відмовити в
задоволені позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не прийнято до уваги
не звернення позивача в позасудовому
порядку до відповідача із вимогами
про виплату франшизи у сумі 1000 грн.

Позивачем не доведено розміру
моральної шкоди , не обґрунтовано в
чому шкода виразилася. Судом не
перевірено звернення позивача до
страхової компанії про відшкодування
моральної шкоди.

Судом, в порушення вимог
процесуального законодавства, не
залучено до участі у справі страхову
компанію в якості третьої особи.

Вважає, що розмір витрат на правову
допомогу підлягає зменшенню
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить рішення суду, як
законне та обґрунтоване залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2
на праві власності належить автомобіль
Шкода фабиа , державний номер НОМЕР_2
(а.с.9 ).

28 листопада 2013 року об 13.30 год., по
проїжджій частині на перехресті на
вул.. Урицького- вул.Леніна в м. Кривому
Розі відповідач ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом «Шкода октавия»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, не
витримала безпечної дистанції та
здійснила зіткнення з автомобілем
«Шкода фабия», державний номер НОМЕР_2,
що рухався попереду, який належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Постановою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 25
грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винною у
вчиненні дорожньо - транспортної
пригоди, яка мала місце 28.11.2013 року та
накладено на неї адміністративне
стягнення ( а.с.10).

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу суд першої
інстанції керувався ст.1166,1187,1194 ЦК
України та дійшов висновку про
обов'язок ОСОБА_4 відшкодувати
позивачу різницю між заподіяною
шкодою та виплаченим страховим
відшкодуванням ( франшизу) та моральну
шкоду.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст..9 Закону України
«Про страхування» франшиза- частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно договором
страхування.

У контексті ст.1194 ЦК України
страхувальник, відповідач ОСОБА_4
повинна нести майнову
відповідальність у розмірі франшизи ,
на яку зменшується розмір страхового
відшкодування. Згідно умов Страхового
полісу складає 1000 грн.

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
відповідача в частині не вирішення
позивачем питання про відшкодування 1000
грн. франшизи в досудовому порядку,
оскільки відповідач не надав доказів
про добровільність відшкодування
завданих збитків, або спроби їх
відшкодувати. Закон не забороняє
звернутися ОСОБА_2 до суду про
відшкодування збитків, завданих їй
неправомірними діями зі сторони
відповідача, без попереднього
вирішення питання в позасудовому
порядку.

Також, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги
відповідача про недоведеність
позивачем завдання їй моральної
шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди , завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно ч.2 п.3 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди « від 31
травня 1995 року № 4 моральної втратою є
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних іншими особами.

Колегія суддів приймає до уваги
посилання ОСОБА_2 в позовній заяві на
те, що пошкодження її автомобіля
спричинили душевні страждання,
хвилювання, додаткові витрати на
поновлення свого попереднього
становища, ремонт транспортного
засобу, неможливість його
використання за призначенням на
період ремонту, у зв'язку із чим
змінився привичний ритм життя, мало
місце хвилювання, неподобства.

Колегія суддів вважає, що
пошкодження власного майна,
необхідність його ремонту, стресова
ситуація під час дорожньо-
транспортної пригоди, усі фактори у їх
сукупності свідчать про моральні
хвилювання позивача, які підлягають
компенсації.

Розмір компенсації моральної
шкоди, визначений судом першої
інстанції з урахуванням роз'яснень
наданих п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, " Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до якого розмір
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, істотність
вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили.

Колегія суддів також вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_4 в частині
невірного стягнення з неї на користь
позивача понесених судових витрат.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат , пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних із
розглядом справи, зокрема належать
витрати на правову допомогу.

Як убачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_2 уклала договір про
надання юридичних послуг з адвокатом
ОСОБА_3, який діяв на підставі ордеру
та свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю ( а.с.15-17). З
квитанції від 20 березня 2014 року
убачається що ОСОБА_2 сплатила
адвокатському об'єднанню ДОКА ЮУ
Саксаганського району за надання
юридичних послуг 2000 грн. ( а.с.16). Згідно
акту № 1 з надання юридичних послуг
убачається, що адвокатом на вивчення
матеріалів, надання консультації та
складання позовної заяви витрачено
загалом 4 год. З урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати на час
вчинення певних дій - 1218 грн., та вимог
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» , колегія
суддів дійшла висновку, що розмір
витрат сплачених ОСОБА_2 за правову
допомогу адвокатом ОСОБА_3 не
перевищує граничних, тому рішення
суду першої інстанції в цій частині є
законним та обґрунтованим. Як
убачається з матеріалів справи, при
зверненні до суду із позовом
позивачем ОСОБА_2 було сплачено
судовий збір двома квитанціями по 243,60
грн., за вимоги майнового та не
майнового характеру.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У зв'язку із тим, що судом першої
інстанції позовні вимоги , задоволено
частково та стягнуто моральну шкоду в
розмірі 1500 грн., а мінімальний розмір
судового збору при зверненні до суду
за вимоги не майнового характеру
становить 243,60 грн., тому суд вірно
вирішив питання в частині розподілу
судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :