Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
головуючого - судді Кучеренко Н.В.,
при секретарі - Литовській Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про розірвання договору довічного
Позовні вимоги мотивовані тим,
що 29.06.2004 року позивач уклала з
відповідачем договір довічного
утримання, посвідчений нотаріально за
реєстровим №3418. Відповідно до
укладеного договору, ОСОБА_1 передала у
власність відповідачу квартиру
АДРЕСА_1, в якій проживає й досі.
Відповідач же зобов'язався довічно
повністю утримувати позивача,
забезпечувати її необхідною
матеріальною допомогою у розмірі 200
грн. щомісячно. 01.07.2005 року відповідач
зареєстрував право власності на
вказану квартиру на своє ім'я. Однак,
всупереч укладеному договору,
відповідач позивача ніколи не
утримував ні повністю, ні частково,
грошей на її утримання не надавав.
Відповідач разом із своїм сином
прописався в квартирі, однак, ніколи
разом із позивачем не проживав, не
надавав допомоги навіть тоді, коли
позивач хворіла та потребувала
сторонньої допомоги. Весь час, з
моменту укладення договору довічного
утримання позивачу фактично
допомагала і виконувала всі прохання і
доручення її племінниця яка, як вважає
позивач, своєю багаторічною працею і
фактичним доглядом за позивачем
заслужила прихильність і довіру. З
урахуванням наведеного, на підставі
вимог ст.755 ЦК України, позивач просить
суд розірвати договір довічного
утримання з відповідачем.
У судовому засіданні
представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити на підставі
вищевикладеного. Надала згоду на
розгляд справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи сповіщався належним чином, про
що в матеріалах справи є відповідні
поштові підтвердження.
За таких обставин, зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. ст. 169, 224
ЦПК України, на підставі даних та
доказів, що є в матеріалах справи.

Вислухавши представника позивача,
допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи та оцінивши надані суду докази в
їх сукупності, суд вважає заявлені
позовні такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК
України суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі; особа яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд, зобов'язана надати усі
наявні у неї докази та довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Згідно зі ст.744 ЦК України, за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що 29 червня
2004 року між ОСОБА_1, в якості
відчужувача, та ОСОБА_2, в якості
набувача, укладений договір довічного
утримання, нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, за
реєстровим номером 3418 (а.с.7).

Згідно з умовами зазначеного договору
(п.1), позивачка передала ОСОБА_2 у
власність квартиру АДРЕСА_1, а
відповідач, в свою чергу, зобов'язався
довічно повністю утримувати ОСОБА_1,
забезпечуючи її харчуванням, одягом,
доглядом і необхідною допомогою і
зберігши в її безкоштовному довічному
користуванні всю вищевказану квартиру
(п.4). Вартість матеріального
забезпечення (харчування, одягу,
догляду і необхідної допомоги)
визначена сторонами договору в сумі 200
гривень щомісяця (а.с.7).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
договірних зобов'язань не
допускається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК
України, договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд виходить з їх обґрунтованості.

Так, позивач вказує, що
відповідач ОСОБА_2 свої обов'язки за
договором довічного утримання
належним чином не виконує, ніякого
догляду за позивачкою не здійснює.

Свідок ОСОБА_4 в суді показав, що біля
20-ти років перебуває в фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_1 Спочатку
вони вдвох жили у деревні, а коли
постаріли, господарство вести стало
тяжко, переїхали до міста, приблизно у
2006 році. У позивача була її квартира, а
свідок купив собі однокімнатну, тепер
живе на дві квартири: іноді ночує у
позивача, іноді - у своїй квартирі, щоб
не кидати. Свідку відомо, що відповідач
ОСОБА_2 є племінником позивача, своїх
дітей в неї немає. З дитинства ОСОБА_1
жаліла ОСОБА_2, та приблизно років
десять тому вирішила укласти з ним
договір довічного утримання. Однак, в
результаті сама допомагала йому, а не
він їй. Так, відповідач приблизно раз
на місяць привозив їй цибулю, картоплю,
моркву по 2-3 кг для супу, за що вона йому
зразу віддавала 100-200 грн. ОСОБА_1
існувала та живе виключно на свої
кошти, вона сама сплачує комунальні
послуги, придбає харчі та ліки. Останні
роки в неї дуже поганий зір, треба було
лікуватися, операцію провести за 16
тисяч грн. Однак, возила її до лікарні
племінниця ОСОБА_7, а не відповідач,
операція проведена лише за кошти
позивача. ОСОБА_1 допомагає лише свідок
та племінниця, хоча позивач
розраховувала, що саме відповідач буде
її навідувати, допомагати, доглядати.
Останні три роки позивач фактично не
ходить, доглядають її саме свідок та
племінниця, яка навідує позивача у
вільний від роботи час, вбирає квартиру
не менш як два рази на місяць, прасує
речі позивача, робить всю роботу по
квартирі та виконує всі доручення
тітки.

Свідок ОСОБА_5 в суді показала, що є
сусідкою позивача біля 40 років, вони
проживають в одному будинку, дружать,
позивач у третьому під'їзді, свідок - у
четвертому. Відповідача ОСОБА_2 не знає
та ніколи не бачила. Свідку лише відомо,
що коли позивач постаріла, коло 10-15
років тому, вирішила залишити квартиру
племіннику, але він до позивача не
приходить, не навідує. Приходять та
навідують позивача лише племінниця та
свідок ОСОБА_4, вони приносять продукти.
Позивач скаржилася свідку, що
племінник, на якого вона відписала
квартиру, до неї не приходить, не
навідує, не допомагає, як уклала
договір з ним, так і припинив приходити.
Позивач жаліла, що уклала з ним договір,
адже розраховувала на його допомогу.
Говорила свідку, що оскільки за нею
доглядає племінниця, то хотіла на неї
квартиру переписати.

Свідок ОСОБА_6 в суді показала, що є
сусідкою позивача біля 40 років,
проживають в одному будинку, в сусідніх
під'їздах. Матір позивача померла, у
квартирі залишилася проживати сама
ОСОБА_1 Свідку зі слів позивача відомо,
що вона дуже жаліла свого племінника,
що він афганець, має двох маленьких
дітей, і що вона років десять тому
уклала з ним договір дарування
квартири. Потім позивач скаржилася
свідку, що цей племінник не приїжджає
до неї, хоча має автомашину, не
приходить, не допомагає їй, позивач у
зв'язку з цим, дуже ображалася на нього.
Лише племінниця ОСОБА_7 приходить
навідувати позивача, прасує їй речі.
Свідок ОСОБА_4 також фактично весь час
знаходиться з позивачем. Свідок часто
буває у гостях в квартирі позивача,
приблизно 2-3 рази на тиждень, тому все
детально знає. Позивач скаржилася
свідку, що після оформлення договору з
племінником, він прописався в квартирі,
грошей не надає, всі комунальні витрати
сплачує саме позивач. Весь час з
моменту укладення договору позивач
ображалася на племінника, жаліла, що
неправильно уклала з ним договір, адже
він не допомагав їй ні морально, ні
фізично. Коли в неї погіршилося
здоров'я, за нею доглядали лише
племінниця ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_4.
Тому позивач вирішила розірвати
договір з племінником.

Свідок ОСОБА_7 у суді показала, що є
рідною племінницею позивача, а
відповідач приходиться їй рідним
братом. Позивач любила їх, але,
відповідача дуже жаліла, що в нього аж
троє дітей, уклала з ним договір
довічного утримання. Позивач спочатку
проживала з ОСОБА_4 в деревні, вели
господарство, але з віком це їм стало
тяжко і вони переїхали до міста коло
8-ми років тому. Коли декілька останніх
років у позивача забракло сил та
здоров'я, вона звернулася до свідка, щоб
вона їй допомагала. Позивач сказала
свідку, що на ОСОБА_2 в неї надії немає,
що він вантаж по догляду за позивачем
на себе не бере. Свідок не могла
відмовити рідній тітці, тому доглядає
її. Про це знав та знає відповідач, і цей
факт його цілком влаштовував, що свідок
турбується і доглядає позивача.
Позивач весь час питала у свідка, чому
ОСОБА_2 до неї не приходить, чому він так
з нею поступає. Відповідач навідував
позивача раз на місяць - півтори,
привозив цибулю, картоплю та моркву. І
все, більше в нього ніколи не було часу.
Коли позивач повідомила відповідачу
про те, що збирається переоформили
договір на свідка, яка її доглядає, то
відповідач образився та сказав, що
віднині «я Вас не знаю». Свідок пояснив,
що у 2012 році позивач фактично втратила
зір, необхідно було лікування та
операція. Про це вона повідомила
відповідача, але він відповів, що йому
ніколи цим питанням займатися.
Приблизно вже років сім позивач
самостійно вбирати в квартирі та
прасувати не може в силу віку, виконує
лише дрібні роботи. Свідку відомо, що
позивач просила дружину відповідача
ОСОБА_10 помити їй вікна в квартирі,
ОСОБА_10 пообіцяла, але довго не йшла, у
зв'язку з чим, свідок це зробив на
прохання позивача. Заключивши договір,
відповідач за позивачем не доглядав та
не доглядає, матеріально не підтримує,
ліки не купує, за все розплачується
виключно позивач своїми грошима.

Суду також надані письмові докази у
вигляді купи квитанцій, починаючи з
моменту укладення спірного договору та
по теперішній час, які підтверджують,
що витрати на житлово-комунальні
послуги, придбання товарів і т.ін. несла
саме позивач. І ці докази повністю
узгоджуються з показаннями допитаних в
судовому засіданні свідків.

Крім того, як встановлено, позивач є
учасником війни, з 1996 року - інвалідом
другої групи безстроково, ветераном
праці (а.с.9, 10, 11), в силу хвороби
потребує стороннього догляду (а.с.21),
перенесла операцію на очі, їй
рекомендовано лікування (а.с.22, 23).

Доказів, які б належним чином та
достовірно спростовували показання
свідків, підтверджували факт
здійснення відповідачем догляду за
позивачем, його забезпеченню, в сенсі
укладених ними договірних відносин,
суду не надано.

Суд бере до уваги ту обставину, що
договір довічного утримання було
укладено ще у 2004 року, і лише у 2013 році
позивач звернулася до суду з позовом.
Але, по-перше, зі змісту п.1 ч.1 ст.755 ЦК
України, вбачається, що законодавець не
конкретизує певний період невиконання
або неналежного виконання набувачем
своїх обов'язків, який потрібно виждати
щоб звернутися до суду. По-друге, судом
враховується, що як встановлено,
позивач лише в останні роки
потребувала саме сторонньої допомоги,
а до цього була в змозі піклуватися про
себе самостійно, для себе нічого не
вимагала, і лише коли захворіла стала
потребувати дієвої допомоги та
ретельного догляду за собою, який
отримала не від відповідача, а інших
осіб.

В спірних правовідносинах, які
розглядаються судом, враховуючи
насамперед вік, стан здоров'я позивача,
слід виходити з позиції беззаперечного
захисту її інтересів. Договір
довічного утримання (догляду) має
характер особисто-довірчого
(фідуціарного), оскільки відчужувач
одержує від набувача житло, догляд,
харчування та інше, тобто, стосунки між
ними повинні ґрунтуватися на особистій
пошані, довірі.

Договір довічного утримання
(догляду) має триваючий характер та
вимагає систематичного і постійного
виконання набувачем своїх обов'язків
щодо відчужувача до моменту припинення
договору. При чому, обов'язок щодо
надання утримання та догляду,
відповідно до договору, був покладений
особисто на ОСОБА_2, який за це отримав у
власність квартиру ОСОБА_1

Невиконання своїх обов'язків
набувачем позбавляє відчужувача тих
послуг, на які вона розраховувала при
укладанні договору. Встановлені судом
на підставі належних та достовірних
доказів фактичні обставини справи
свідчать про нехтування ОСОБА_2 своїми
обов'язками за договором, їх
систематичне невиконання.

У зв'язку з чим, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову та
наявність правових підстав для його
задоволення, що саме у такий спосіб
можна захистити права та інтереси
ОСОБА_1

У разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане (ст.756 ЦК України). Таким чином,
наслідки розірвання договору чітко
визначені законодавцем, передбачають
певні дії сторони в позасудовому
порядку щодо поновлення свого
майнового права.

Однак, дана обставина не перешкоджає
повному захисту порушених прав
позивачки, оскільки рішення суду про
розірвання договору довічного
утримання, та, як наслідок, позбавлення
права власності відповідача на
квартиру, є достатньою правовою
підставою для відповідного державного
органу для зняття відповідачки з
реєстраційного обліку.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню документально
підтверджені судові витрати, а саме:
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 744,
755 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 11, 60,
61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання,
укладений 29 червня 2004 року між ОСОБА_1,
як відчужувачем, та ОСОБА_2, як
набувачем, нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, за
реєстровим номером 3418.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у справі у
вигляді сплаченого судового збору у
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн.
40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду АР Крим через
Центральний районний суд м.
Сімферополя АРК протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Н. В. Кучеренко