РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/14854/13-ц Номер провадження
2/123/612/2014

19.02.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у
складі головуючого судді Тихопой О.О.,
при секретарі Лідовської Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю Служби у справах
дітей Київської райради м. Сімферополя,
прокуратури Київського району м.
Сімферополя, про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в
якому просить позбавити ОСОБА_2
батьківських прав щодо її
неповнолітньої дитини - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
ставлення відповідачки до своєї
дитини, усуненням від її виховання,
відсутністю будь-якої допомоги з боку
відповідача щодо утримання дитини.
Також позивачка суду пояснила, що вона
являється матір'ю відповідачки і
бабусею зазначеної дитини, яка
проживає з нею разом у її квартирі, вона
являється її опікуном.

Представник Служби у справах дітей
виконавчого комітету Київської
райради м. Сімферополя позовні вимоги
позивача підтримав, суду пояснив, що
дійсно зазначені сім'я знаходиться в
них на обліку. Мати вихованням дитини
не займається, цей тягар взяла на себе
її бабуся - позивачка у справі. Служба
вважає за доцільне позбавлення
відповідачки батьківських прав.

Представник прокуратури суду пояснила,
що наразі відсутні обставини задля
позбавлення відповідачки батьківських
прав щодо дитини, оскільки головною
причиною спору виявляється
відсутність заробітку у відповідачки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила не
позбавляти її батьківських прав щодо
її дитини. Про свою попередню заяву із
погодженням про позбавлення її
батьківських прав пояснила, що вважала
таким чином допоможе матері в
отриманні державного утримання на свою
доньку, оскільки сама наразі перебуває
під наглядом після звільнення з місць
позбавлення волі, та не має можливості
влаштуватися на роботу.

Вислухавши учасників судового
засідання, вивчивши матеріали справи,
суд вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
батьками малолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради|поради|
від 06.02.2012 № 237 малолітньому ОСОБА_2 був
наданий статус дитини|дитяти|
позбавленого батьківського піклування
і опікуном над ним була призначена
його бабця|бабка| ОСОБА_1, оскільки мати
неповнолітнього, ОСОБА_2 була
засуджена|примовляти| по ст. 311 ч. 1 УК
України до 1 року шести місяцям
позбавлення волі.

Батько дитини у її свідоцтві про
народження був записаний на підставі ч.
1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері
при народженні).

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя від 06.08.2012 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти
на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 у
розмірі 275,1 грн. щомісячно.

Відповідно висновку служби у справах
дітей, сім'ї та молоді Київської
райради м. Сімферополя від 02.12.2013 р. №
021-18/753 йдеться, що на сьогоднішній день
відповідачка у справі ОСОБА_2
звільнилася|визволяла| з|із|
місць|місце-миль| позбавлення волі,
проте|однак| як мати не приступила до
виконання своїх батьківських
обов'язків, матеріально
утримувати|утримувати| дитину|дитяти|
не може, так має 2 групу інвалідності.

Згідно довідки № 91/9-13 від 02.09.2013 КРУ
Наркологічного|наркологія| диспансеру,
відповідачка перебуває на
диспансерному обліку|урахуванні| з|із|
діагнозом "Психічні і поведінкові
розлади в результаті|унаслідок|
вживання|вжитку| опіоідов|, синдром
залежності, неповна ремісія - F-11.201».

Відповідно до ст. 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В принципі 6 Декларації прав дитини
20.11.1959 року, йдеться про те, що дитина
для повного і гармонічного розвитку
його особистості потребує любові і
зрозумілості. Вона повинна, коли це
можливо, виростати на утриманні і за
відповідальністю своїх батьків, і у
будь-якому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

В принципі 7 Декларації вказане, що
найкраще забезпечення інтересів
дитини повинно бути керівним принципом
для тих, на кому полягає
відповідальність за його освіту і
навчання; ця відповідальність полягає
на сам перед на його батьках.

Проте, судом встановлено, що
відповідачка хоча і проживає окремо
від дитини, у сусідній квартирі із
цивільним чоловіком, але щодня
відвідує дитину, гуляє з нею, доглядає
її тощо, тобто від своїх батьківських
обов'язків навмисно не ухиляється.
Дитина проживає із позивачкою, яка
являється опікуном дитини (посвідчення
1600). Фактичною причиною позову
виявляється відсутність матеріального
забезпечення дитини з боку
відповідачки, що нею визнається.

Натомість, відповідачка зазначила, що
отриманню роботи заважає встановлений
над нею нагляд, дізнавшись про який,
роботодавці відмовляють у прийнятті її
на роботу. По закінченню нагляду за нею
наприкінці квітня 2014 року вона
зобов'язалась працевлаштуватися, та
належно забезпечувати матеріально
свою дитину, від якою не відмовляється.

Відповідно приписів Пленуму ВС України
№ 3 від 30.03.2007 року, обставин справи,
позитивної критики відповідачки щодо
себе самої, суд вважає за необхідне
наразі обмежитися попередженням
ОСОБА_2 про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини, без
позбавлення її батьківських прав.

Згідно до ст. 82 ЦПК України та з
урахуванням обставин справи, суд
вважає за можливе звільнити позивача
від сплати решти судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
необхідність змінити свого ставлення
до виховання своєї дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Служби у справах дітей
Київської райради м. Сімферополя
контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх
батьківських обов'язків відносно
зазначеної дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тихопой О. О.