АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/1928/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Лисюк І.О. Провадження №
22-ц/789/64/14 Доповідач - Загорський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козака І. О., Демковича Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Гусятинського
районного суду від 25 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Калагарівської сільської ради, третя
особа: Релігійна організація
Християнської Віри Євангилістів про
визнання недійсним та скасування
рішення сесії сільської ради,-

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2012 року позивачі звернулися з
вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументують тим, що рішенням
Калагарівської сільської ради №49 від
07.07.2011 року внесено зміни в п.2 рішення
Калагарівської сільської ради №14 від
14.01.2011 року та вирішено земельну
ділянку між будівлями ОСОБА_1 та
церковної громади Християнської Віри
Євангилістів залишити в землях
комунальної власності загального
користування для використання як
проїзд з метою здійснення
господарської діяльності позивачів та
церковної громади Християнської Віри
Євангилістів, чим порушено їх право
власності на спірну ділянку, яке
виникло у 1994 році на підставі рішення
Калагарівської сільської ради від
01.04.1994 року.

Рішенням Гусятинського районного
суду від 25.11.2013 року в задоволенні
позову - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Вказує, що суд не
звернув увагу, що у позивачів виникло
право власності на спірну земельну
ділянку і відповідач не маючи на те
законних підстав вилучив її, чим
незаконно позбавив позивачів права
власності на земельну ділянку.

Сторони будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явилися. Від представника
Калагарівської сільської ради
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу у якому він просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін.
ОСОБА_2 надіслав додаткові пояснення до
апеляційної скарги та просив справу
розглядати у його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд 1 інстанції виходив з того, що
позивачами не доведено того, що
відповідачем порушено їх право на
землю, доводами позивачів не доведено
їх право на спірну земельну ділянку та
незаконні рішення сільської ради..

З таким висновком суду слід
погодитися, оскільки він підтверджений
матеріалами справи та достатньо
мотивований.

Судом встановлено, що рішенням
виконкому Калагарівської сільської
ради народних депутатів Гусятинського
району Тернопільської області від
17.06.1989 року дозволено Релігійній
організації Християнської Віри
Євангилістів спорудити добудову до
молебельного дому (а.с. 35).

Рішенням загальних зборів
колгоспу "Колос" с.Калагарівка від
07.02.1991 року вирішено спірну земельну
ділянку - 0,18 га, розділити між ОСОБА_2 та
Релігійною організацією Християнської
Віри Євангилістів - 30% віддати
релігійній організації для
будівництва підсобних приміщень, а
решту залишити ОСОБА_2, заїзд повинен
використовуватися спільно (а.с. 39).

Рішенням Калагарівської
сільської ради від 01.04.1994 року передано
ОСОБА_1, земельні ділянки - 0,61 га, в тому
числі 0.25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, 0,36 га для
ведення особистого підсобного
господарства (а.с. 5).

Рішенням Калагарівської
сільської ради №146 від 20.11.2009 року
надано дозвіл ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право сумісної власності на ділянку
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
орієнтовною площею, 0,25 га. в АДРЕСА_1

Вказано, що земельна ділянка
перебуває в користуванні з правом
власності з 1994 року. (а.с. 5).

Актом обстеження суміжних
земельних ділянок ОСОБА_1 та громади
ХВЄ рекомендовано внести на розгляд
сесії питання щодо облаштування
спільного заїзду шириною 4 м. та
довжиною 25 м. з прив'язкою до існуючих
будівель, земельну ділянку для
облаштування заїзду, площею 0,01 га.
залишити в спільному користуванні (а.с.
25).

Рішенням Калагарівської
сільської ради №14 від 14.01.2011 року
затверджено акт обстеження суміжних
ділянок ОСОБА_1 та громади ХВЄ від 21.12.2010
року. Вирішено ділянку 0,01 га. (шириною 4
м. та довжиною 25 м.) між будівлями ОСОБА_1
по АДРЕСА_1 та церковної громади ХВЄ
АДРЕСА_2 залишити у спільному
користуванні для спільного заїзду з
метою здійснення господарської
діяльності обох сторін (а.с. 6).

Рішенням Калагарівської
сільської ради № 49 від 07.07.2011 року
внесено зміни в п.2 рішення №14 від 14.01.2011
року та викладено його в редакції -
ділянку 0,01 га. (шириною 4 м. та довжиною 25
м.) між будівлями ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та
церковної громади ХВЄ АДРЕСА_2 залишити
в землях комунальної власності
загального користування та
використовувати як проїзд для
господарської діяльності обох сторін
(а.с. 6).

Згідно довідки Калагарівської
сільської ради №372 від 28.08.2013 року (а.с.
61) ОСОБА_1 на підставі рішення сільської
ради від 01.04.1994 року по АДРЕСА_1 передано
у власність:

- 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,

- 0,02 га для ведення особистого
селянського господарства.

Як вбачається з кадастрових
планів земельних ділянок, згідно яких
позивач бажає виготовити
правовстановлюючі документи, загальна
площа їх становить 0,2943 га (а.с. 28-29, 32-33).

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів погоджується з висновком суду 1
інстанції про те, що згідно
документації позивачі бажають
виготовити правовстановлюючі
документи на земельні ділянки
загальною площею 0,2943 га., тобто на площу
більшу ніж площа надана їм органом
місцевого самоврядування - 0,27 га.

На генеральному плані забудови
молитовного дому (а.с. 37-38) та акті
виносу в натуру плану земельної
ділянки (а.с. 82-83) зображено заїзд, яким у
відповідності до вищенаведених рішень
органу місцевого самоврядування
сторони користуються спільно.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Доводи апеляційної скарги, що
сільська рада рішенням від 20.11.2009 року
дала згоду на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку 0,2943
га, куди входить спільний заїзд
колегією суддів оцінюються критично,
оскільки відповідно до рішення
Калагарівської сільської ради №146 від
20.11.2009 року надано дозвіл ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на розроблення
технічної документації на земельну
ділянку орієнтовною площею 0,25 га
АДРЕСА_1 (а.с. 5) і у рішенні відомості про
надання ділянки 0,2943 га відсутні.

Колегією суддів критично
оцінюються доводи апеляційної скарги
про те, що сільська рада своїми
рішеннями вилучила в позивачів частину
земельної ділянки, оскільки матеріали
справи свідчать про те, що спірна
земельна ділянка не перебуває у
власності позивачів. Питання, щодо
спірної земельної ділянки
вирішувалися неодноразово, спірна
земельна ділянка не перебуває у
власності позивачів чи релігійної
організації, а згідно вищенаведених
рішень органів місцевого
самоврядування сторони користують
заїздом спільно для провадження своєї
господарської діяльності.

Слід зауважити і той факт, що вже
рішенням загальних зборів колгоспу
"Колос" с.Калагарівка від 07.02.1991 року
вирішено, що заїзд повинен
використовуватися спільно (а.с. 39).

На акті виносу в натуру плану
земельної ділянки 1989 року зображено
заїзд, а право власності у позивачів
виникло тільки згідно рішення
Калагарівської сільської ради від
01.04.1994 року, що свідчить про те, що
спірне питання було вирішене до
набуття позивачами права власності на
свою земельну ділянку.

В матеріалах справи відсутні
докази, та в судових розглядах не
здобуто доказів, які свідчать про
незаконність рішень сільської ради та
того, що у позивачів вилучалася частина
їх земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги що
стосуються компетенції сільської ради
в земельних питаннях спростовуються
ч.1 ст.13 Конституції України та ст.12 ЗК
України відповідно до яких органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування здійснюють право
власності на землю від імені
Українського народу і лише ці органи
можуть вирішувати питання про
відведення земельних ділянок та
передачу їх у приватну власність.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Рішення суду постановлено у
відповідності до чинних норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Гусятинського районного
суду від 25 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський