22-ц/775/1391/2014(м)
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Супрун М.Ю

суддів
Мироненко І.П., Сорока Г.П,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування на обов'язкову частку в
спадщині,

за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 08
серпня 2014 року,-

В С Т А Н О
В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4
відкрилась спадщина у вигляді ? частки
квартири АДРЕСА_1. Батько заповідав
зазначене майно відповідачці, але
оскільки він визнаний інвалідом першої
групи, тому має право на обов'язкову
частку у спадщині. У зв'язку зі спором,
який виник між ним та відповідачкою
щодо отримання спадщини після смерті
батька, просив визнати за ним право
власності в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_1 на обов'язкову
частку в спадковій частці квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного
суду міста Маріуполя Донецької
області від 08 серпня 2014 року
вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування на обов'язкову
частку в спадщині - 1/4 частку квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 58,1 кв.м,
житловою площею 41,4 кв.м, після смерті
ОСОБА_4

З вказаним рішенням не погодилась
відповідачка та через свого
представника оскаржила в його в
апеляційному порядку. Обґрунтовуючи
доводи апеляційної скарги, апелянт
посилався на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема,
зазначив, що суд першої інстанції не
вірно визначив розмір обов'язкової
частки позивача у спадщині після
смерті батька.

Позивач у судовому засіданні
апеляційного суду заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив
її відхилити.

Відповідачка та її представник у
судове засідання апеляційної
інстанції не з'явились, були
повідомлені про час та місце розгляду
справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції в повному обсязі не
відповідає.

Судом першої інстанції
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді грошових внесків та
? частки квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 58,1 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м.
(а.с. 14,20)

Спадкоємцями першої черги ОСОБА_4 є
його діти - сторони по справі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 (а.с.2)

З довідки МСЕК від 18 березня 2010 року
вбачаться, що позивач визнаний
інвалідом першої групи загального
захворювання безстроково. (а.с.5).

Вищезазначену спадкову частку
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповідав
дочці ОСОБА_2, що підтверджується
заповітом від 05 серпня 2011 року (а.с.45).

07 лютого 2013 року спадкоємець ОСОБА_2
звернулась до Другої маріупольської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька (а.с.43) Також шляхом
подання заяви до нотаріальної контори
прийняв спадщину позивач, що вбачаться
з його заяви від 14 червня 2013 року на
адресу Першої маріупольської
державної нотаріальної контори (а.с.47).
В зазначеній заяві ОСОБА_4 просив
видати йому свідоцтво про право
власної на спадщину, а також повідомив
про його право на обов'язкову частку у
спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України з
огляду на наявність в нього
інвалідності першої групи.

04 лютого 2014 року сторонам були
видані свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_4 у
вигляді 1/ 2 частки грошових внесків
кожному. ( а.с.23)

15 травня 2014 року державний нотаріус
Другої маріупольської державної
нотаріальної контори своєю постановою
відмовив позивачу у вчинені
нотаріальної дії, пов'язаної з видачею
свідоцтва про право на спадщину за
законом на обов'язкову частку в
спадщині з тих підстав, що спадкоємець
не надав оригінали документів,
підтверджуючих право власності
спадкодавця на спадкове майно. (а.с.54).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки позивач є
непрацездатним сином спадкодавця
ОСОБА_4, то на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК
України спадкує, незалежно від змісту
заповіту, частку спадщини, яка
належала б йому у разі спадкування за
законом (обов'язкову частку). При цьому
суд визначив зазначену обов'язкову
частку як ? частка квартири АДРЕСА_1.

Погодитись з висновками суду
першої інстанції в частині визначення
розміру обов'язкової частки не можна.

Згідно п.4.ч.1.ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК
України, в першу чергу право на
спадкування по закону мають діти
спадкодавця, той із подружжя, який
пережив та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Непрацездатними є жінки, які
досягли 55 років та чоловіки - 60 років;
інваліди першої, другої, третьої груп
незалежно від того, призначена їм
пенсія чи ні.

З урахуванням наведеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що оскільки
позивач є непрацездатним сином
спадкодавця ОСОБА_4, тому незалежно від
змісту заповіту останнього, має право
на обов'язкову частку в спадщині - ?
частки квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд першої інстанції
невірно визначив розмір цієї
обов'язкової частки, не врахувавши, що
вона повинна складати половину частки,
яка належала б кожному зі спадкоємців
у разі спадкування за законом.

Отже, обов'язкова частка, на яку
необхідно визнати право власності за
позивачем складатиме 1/ 8 частку
квартири АДРЕСА_1 (1/ 2 частка квартири
(спадщина) : 2 (спадкоємця) : 2 )

Таким чином, у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального права, є підстави для
зміни оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315
ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И
В :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
08 серпня 2014 року змінити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_4 на обов'язкову частку в
спадщині - 1/8 частку квартири АДРЕСА_1
,загальною площею 58,1 кв.м, житловою
площею 41,4 кв.м.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді