Справа № 466/9702/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Глинської Д.Б.

при секретарі с/з
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до
Квартирно - експлуатаційного відділу м.
Львова, треті особи без заявлення
самостійних вимог: Виконавчий комітет
Львівської міської ради та Орган опіки
та піклування Шевченківського району
м. Львова, третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги: ОСОБА_4 про визнання
права на постійне користування
житловим приміщенням та зобов'язання
до вчинення дій, -

у с т
а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 в інтересах
своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) звернулася в суд з
позовом до квартирно-експлуатаційного
відділу м. Львова (далі - КЕВ м. Львова)
про визнання права на постійне
користування житловим приміщенням та
зобов'язання до вчинення дій.

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що наказом директора департаменту
житлового господарства і
інфраструктури м. Львова №605 від 23
листопада 2011 року ОСОБА_4, як
військовослужбовцю, на склад сім'ї з
трьох осіб (ОСОБА_4, позивачу та доньці
ОСОБА_3) була надана службова
однокімнатна квартира АДРЕСА_1. На
підставі вказаного наказу 21 грудня 2011
року був виданий службовий ордер №000363
на право вселення в дану квартиру. В
подальшому ОСОБА_4 змінив місце свого
проживання у зв'язку з переведенням до
Генеральної прокуратури України (м.
Київ) та в цій квартирі позивач ОСОБА_2
проживає зі своєю неповнолітньою
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, по даний
час.

Спірна однокімнатна квартира
обліковується як службова за КЕВ м.
Львова та була надана ОСОБА_4 та його
сім'ї у складі трьох осіб у зв'язку з
виконанням обов'язків військової
служби.

Військову службу ОСОБА_4 проходив з 1991
року по 2012 рік, його вислуга на
військовій службі становить більше 21
років та на даний час він є пенсіонером
і одержує пенсію згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб».

Позивач та громадянин ОСОБА_4
неодноразово зверталися в КЕВ м. Львова
із клопотанням про розгляд питання
щодо виключення квартири, в якій вони
проживають з донькою, з числа
службових, однак від 14 грудня 2011 року
№3844, від 12 червня 2012 року №945 та від 19
листопада 2013 №5443 отримували на домашню
адресу листи стосовно звільнення
займаної квартири, а тому змушені
звернутись в суд.

Відмову у виключенні квартири з числа
службових вважає неправомірною та
такою, що порушує його конституційне
право на забезпечення житлом і
суперечить положенням ст. 12 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», п.п.3, 11 «Порядку
забезпечення військовослужбовців та
членів їх сімей житловими
приміщеннями»,
затвердженогопостановою Кабінету
Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006
року тощо. Крім цього, згідно ст. 125
Житлового кодексу України ОСОБА_4 разом
зі своєю сім'єю не можуть бути виселені
з службової квартири без надання
іншого жилого приміщення, оскільки
його вислуга на військовій службі до
моменту переведення у Генеральну
прокуратуру України та звільнення з
лав Збройних Сил України становила
більше 20 років. Крім того, ОСОБА_4 при
отриманні спірної службової квартири
житловою площею 19,8 м. кв. самостійно
передав до квартирно -
експлуатаційного відділу м. Львова у 2011
році попередньо займану постійну
(неслужбову) квартиру по АДРЕСА_2
житловою площею 17,8 м. кв.

З огляду на такі факти ОСОБА_2 просить
постановити рішення, яким визнати за
позивачем, та її неповнолітньою
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
постійне проживання в квартирі АДРЕСА_1
та зобов'язати КЕВ м. Львова внести до
виконавчого комітету Львівської
міської ради клопотання зі всіма
необхідними документами про
виключення вищевказаної квартири з
числа службових.

В судове засідання позивач ОСОБА_2
позовну заяву підтримала та просила її
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, що викладені
в поданій до суду позовній заяві.

Представник відповідача - юрисконсульт
КЕВ м. Львова Бенсарук Р. та Фіялкович
О.М. в судовому засіданні пояснили, що
виселити позивача ОСОБА_4 разом з
неповнолітньою донькою ОСОБА_3 з
займаної службової квартири без
надання іншого жилого приміщення КЕВ м.
Львова не має правових підстав,
використовувати спірну квартиру як
службову КЕВ м. Львова не може, оскільки
в ній проживає сім'я позивача та надати
їй інше житлове приміщення КЕВ м.
Львова не має можливості. Відповідно до
ч.3 п. 14 Інструкції «Про організацію
забезпечення житлом
військовослужбовців та членів їх
сімей» затвердженого наказом Міністра
оборони України №737 від 30 листопада 2011
року визначено, що у разі переведення
військовослужбовця до нового місця
служби або звільнення його з лав
Збройних Сил України та не звільнення в
добровільному порядку
військовослужбовцями (членами його
сім'ї) службового приміщення буде
вирішено питання про його виселення у
судовому порядку. Просить постановити
в цій справі законне і обгрунтоване
рішення.

Представник третьої особи - Львівської
міської ради Папер М.І. в судовому
засіданні пояснив, що спірна квартира
обліковується як службова за КЕВ м.
Львова, вона була надана сім'ї позивача
ОСОБА_4 у зв'язку з виконанням
обов'язків військової служби та
виконком Львівської міської ради у
вирішенні спору покладається на розсуд
суду.

Представник третьої особи - спеціаліст
органу опіки та піклування
Шевченківського району м. Львова
Брикса Р.З. в судовому засіданні
пояснив, що неповнолітня дитина ОСОБА_3
(2009 року) проживає у спірній квартирі
облікованої як службова за КЕВ м.
Львова, яку надано сім'ї позивача
ОСОБА_2 у зв'язку з виконанням
обов'язків військової служби батька
ОСОБА_4 і орган опіки та піклування
Шевченківського району м. Львова
просить задовольнити позовну заяву
позивача в повному обсязі, оскільки
неповнолітня дитина не може бути
виселена із займаного житлового
службового приміщення квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення, а у відповідача відсутнє
будь-яке житло.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснив, що при отриманні
спірної службової квартири житловою
площею 19,8 м. кв. самостійно передав до
квартирно - експлуатаційного відділу м.
Львова у 2011 році попередньо займану
постійну (неслужбову) квартиру по
АДРЕСА_2 житловою площею 17,8 м. кв., яку в
подальшому надано працівнику КЕВ м.
Львова. Він являється ветераном
Збройних Сил України, змінивши місце
свого проживання у зв'язку з
переведенням до Генеральної
прокуратури України (м. Київ) вислуга
років складала більше 20 років, тобто
має право на забезпечення своєї сім'ї
однокімнатною квартирою житловою
площею 19,8 м. кв. та ці розміри визначені
мінімальною нормою стосовно
забезпечення житлом у Житловому
кодексі України. Неповнолітня донька
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) не може бути
виселена із займаного вищезазначеного
службового приміщення без надання
іншого житлового приміщення, а у
оборонного відомства відсутнє будь-яке
вільне житло для проживання. Крім того
ОСОБА_4 після отримання
вищезазначеного службового приміщення
витратив велику суму власних коштів на
його ремонт для забезпечення належного
проживання у цій квартирі. Третя особа
ОСОБА_4 - просить суд задовольнити
позовну заяву позивача в повному
обсязі.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
наказом директора департаменту
житлового господарства і
інфраструктури м. Львова №605 від 23
листопада 2011 року ОСОБА_4, як
військовослужбовцю, на склад сім'ї з
трьох осіб (ОСОБА_4, позивачу та доньці
ОСОБА_3) була надана службова
однокімнатна квартира АДРЕСА_1. На
підставі вказаного наказу 21 грудня 2011
року був виданий службовий ордер №000363
на право вселення в дану квартиру. В
подальшому ОСОБА_4 змінив місце свого
проживання у зв'язку з переведенням до
Генеральної прокуратури України (м.
Київ) та в цій квартирі позивач,
проживає зі своєю неповнолітньою
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, по даний
час. Спірна квартира АДРЕСА_1
обліковується як службова за КЕВ м.
Львова та була надана ОСОБА_3, позивачу
ОСОБА_2 та неповнолітній дитині ОСОБА_3
відповідно до наказу №7 від 15 лютого 2011
року Командувача Західного
оперативного командування у зв'язку з
виконанням обов'язків військової
служби. Зазначену службову квартиру
сім'ї ОСОБА_4 надано у 2011 року та
останнім передано до
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова постійну (неслужбову) квартиру
АДРЕСА_2 (довідка КЕВ м. Львова №726 від 14
лютого 2014 року).

Вищевказані обставини підтверджуються
долученими до справи копіями паспорту
громадянина України позивача ОСОБА_2,
послужного списку ОСОБА_4, службового
ордеру №000363, який був виданий наказом
директора департаменту житлового
господарства і інфраструктури м.
Львова №605 від 23 листопада 2011 року на
право вселення громадянина ОСОБА_4,
позивача ОСОБА_2 та неповнолітньої
дитини у зазначену квартиру,
свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2
серії НОМЕР_1 від 06 серпня 2005 року,
свідоцтвом про народженням ОСОБА_3
серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2009 року,
наказом №7 від 15 лютого 2011 року
Командувача Західного оперативного
командування, свідоцтвом про шлюб
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 06
серпня 2005 року, свідоцтвом про
народженням ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) серії
НОМЕР_2 від 15 квітня 2009 року, довідкою
ОСББ «Західні ворота» від 30 травня 2012
року №68 з місця проживання про склад
сім'ї і реєстрацію та ці обставини при
розгляді справи ніким з учасників
процесу не оспорювались.

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
військову службу з 01 серпня 1991 року по 08
серпня 2012, його вислуга на військовій
службі становить більше 20 років та на
даний час він є пенсіонером і одержує
пенсію згідно із Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб». Позивач ОСОБА_2 та громадянин
ОСОБА_4 неодноразово зверталися в КЕВ м.
Львова із клопотанням про розгляд
питання щодо виключення квартири, в
якій вони проживають з донькою, з числа
службових, однак від 14 грудня 2011 року
№3844, від 12 червня 2012 року №945 та від 19
листопада 2013 №5443 отримували на домашню
адресу листи стосовно звільнення
займаної квартири, а тому змушені
звернутись в суд.

Вказані обставини стверджуються
даними послужного списку позивача
ОСОБА_4 та долученими до справи копіями
посвідчення ветерана військової
служби серії НОМЕР_3 від 23 жовтня 2012
року, службовий ордер №000363 від 21 грудня
2011 року, повідомлення КЕВ м. Львова від
14 грудня 2011 року №3844, від 12 червня 2012
року №945 та від 19 листопада 2013 року №5443
про звільнення в добровільному порядку
службової квартири АДРЕСА_1, наказу №7
від 15 лютого 2011 року Командувача
Західного оперативного командування,
паспорту позивача, довідки №726 від 14
лютого 2014 року про передачу ОСОБА_4 у 2011
році до квартирно-експлуатаційного
віділу м. Львова постійної
(неслужбової) квартири АДРЕСА_2 взамін
отриманої вищезазначеної службової.

Відповідно до положень ст. 9 Житлового
кодексу України громадяни мають право
на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або у будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Житлові права охороняються законом, за
винятком випадків, коли здійснюються в
суперечності з призначенням цих прав
чи з порушенням прав інших громадян або
прав державних і громадських
організацій.

Згідно з вимогами ст. 125 цього Кодексу
позивач ОСОБА_2 разом зі своєю
неповнолітньою донькою не може бути
виселений з службової квартири без
надання іншого жилого приміщення,
оскільки вислуга її чоловіка на момент
переведення до Генеральної
прокуратури України (м. Київ) та
звільнення з лав Збройних Сил України
становить більше 20 років. На час
звільнення ОСОБА_4 визнаним ветераном
військової служби (посвідчення серії
НОМЕР_3 від 23 жовтня 2012 року) та має
пільги установлені законодавством
України.

З пояснень представників відповідача -
КЕВ м. Львова Бенсарука Р. та Фіялкович
О.М. у справі вбачається, що виселити
позивача ОСОБА_2 разом з неповнолітньою
дитиною з займаної службової квартири
без надання іншого жилого приміщення
КЕВ м. Львова не має правових підстав,
використовувати спірну квартиру як
службову КЕВ м. Львова не може, оскільки
в ній проживає сім'я позивача та надати
йому інше жиле приміщення КЕВ м. Львов
не має можливості.

З огляду на такі факти суд вважає, що
відмова КЕВ м. Львова у вирішенні в
установленому законом порядку питання
щодо виключення займаної сім'єю
позивача ОСОБА_2 квартири з числа
службових порушує її та неповнолітньої
дитини житлові права на одержання у
безстрокове користування житлом та
його приватизацію, а тому позов слід
визнати обгрунтованим та таким, що
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та неповнолітньою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на постійне
користування однокімнатною квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Квартирно -
експлуатаційний відділ м. Львова
внести до виконавчого комітету
Львівської міської ради клопотання зі
всіма необхідними документами про
виключення однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 з числа службових.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Д. Б. Глинська