Провадження : 22ц/790/7488/14
Головуючий 1-ї інстанції - Мороз
Справа № 2-612/415/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : спадкове.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення
Близнюківського районного суду
Харківської області від 23 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Самійлівської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області , 3-тя особа - Близнюківська
державна нотаріальна контора
Харківської області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Самійлівської
сільської ради Близнюківського району
Харківської області про визнання права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька ОСОБА_2,
посилаючись на те, що за життя батько
склав заповіт, згідно якого заповів
йому вищезазначене нерухоме майно.

Після смерті ОСОБА_3 він прийняв
спадщину шляхом подання заяви до
державної нотаріальної контори, проте
після закінчення шестимісячного
терміну при зверненні до нотконтори
для отримання свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок з
надвірними будівлями, йому було
відмовлено у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючого документу та
документу про державну реєстрацію на
житловий будинок, хоча батько ОСОБА_3 з
цим питанням звертався до
Самійлівської сільради, яка надала
згоду оформити та видати свідоцтво про
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
і затвердила присадибну земельну
ділянку в розмірі 0,12 га за вказаною
адресою.

Самійлівська сільська рада
Близнюківського району Харківської
області та Близнюківська державна
нотаріальна контора Харківської
області надала суду письмові заяви, в
яких проти задоволення позову не
заперечували.

Рішенням Близнюківського
районного суду Харківської області від
23 вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та визнати за ним право
приватної власності на спірний
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що спірний будинок
збудований його померлим батьком не
прийнятий в експлуатацію, тому не
входить до складу спадщини.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 14).

Відповідно заповіту від 04.06.2004 року,
складеному в с. Самійлівка
Близнюківського району Харківської
області, посвідченого секретарем
виконавчого комітету Самійлівської
сільської ради Близнюківського району
04.06.2004 року, зареєстровано в реєстрі
№146, ОСОБА_3 за життя заповів сину
ОСОБА_1 все своє майно. Цей заповіт не
змінено та не відмінено (а.с.7).

Після смерті батька ОСОБА_1 спадщину
прийняв шляхом подання письмової заяви
до нотаріальної контори. Інші
спадкоємці - дружина померлого ОСОБА_4
та його дочка - ОСОБА_5 від прийняття
спадщини відмовилися. (а.с.31, 57, 58).

У видачі свідоцтва про право власності
в порядку спадкування за заповітом
ОСОБА_1 нотаріус державної
нотаріальної контори відмовила через
відсутність правоустановчих
документів на спірний житловий будинок
та порекомендувала останньому
звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на цей
будинок (а.с.10).

Судом також встановлено, що рішенням №
10 111 сесії У скликання від 18 жовтня 2006
року Самійлівської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області дозволено ОСОБА_3 оформити
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 з видачею йому свідоцтва про
право власності на цей житловий
будинок з надвірними будівлями. Цим же
рішенням ОСОБА_3 було зобов'язано
провести державну реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомого майна
згідно п.1.6 Інструкції Держбуду України
від 09.06. 1998 року «Про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна що перебувають у
власності юридичних та фізичних осіб»
та затверджена присадибна в розмірі 0,12
га (а.с.9).

Із копії технічного паспорту
вбачається, що спірний житловий
будинок з надвірними будівлями батьком
позивача був збудований в період часу
з 1954 року по 1980 рік, при цьому сам
житловий будинок збудований у 1954 році
(а. с. 15-18).

За життя ОСОБА_3 був зареєстрований та
проживав у спірному будинку, разом з
ним проживали його дружина та син,
позивач у справі , що підтверджено
довідкою сільської ради (а.с.8).

Відповідно до роз'яснень викладених у
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013
року №24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» (пункт 3.2), порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна, на які відсутні акти
прийняття їх в експлуатацію, наведено в
ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» та в
листі Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, в якому,
зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право
власності на об'єкти, які були
закінчені будівництвом після 5 серпня
1992 року і на цей час не прийняті в
експлуатацію, проводиться тільки за
наявності актів прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями -
державними приймальними або
державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня
1992 року, тобто до прийняття постанови
КМУ від 5 серпня 1992 року №449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності. За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Судом також встановлено, що на адресу
суду першої інстанції сільським
головою Самійлівської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області було направлено лист про
визнання позову з посиланням на
рішення №10 111 сесії У скликання від 18
жовтня 2006 року Самійлівської
сільської ради Близнюківського району
Харківської області, яким за ОСОБА_3
оформлено право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 з видачею йому
свідоцтва про право власності на цей
житловий будинок з надвірними
будівлями, яке було прийняте на
підставі п.4.1 Інструкції Держбуду
України від 09.06.1998 року «Про порядок
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних та
фізичних осіб».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб.

Спадкові відносини в Україні
регулюються Цивільним кодексом
України 2003 року (ЦК), законами України
"Про нотаріат", "Про міжнародне приватне
право", іншими законами та підзаконними
нормативними актами, як нормами
матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд не звернув увагу
на вказані обставини та помилково
дійшов висновку про те, що позивач не
довів у суді, що спірний житловий
будинок входить до складу спадщини
після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким визнати за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті його батька
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Близнюківського
районного суду Харківської області від
23 вересня 2014 року скасувати.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом
після смерті його батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді