Справа №345/4048/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2014 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Юрчака Л.Б.

секретаря
Пукіш В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуші справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду мотивуючи
свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла ОСОБА_4, яка 05.12.1995р. склала
заповіт, згідно якого все належне їй на
час смерті майно заповіла позивачу. На
час смерті їй належало: домоволодіння
по АДРЕСА_1, що складається із:
житлового будинку, площею 73,8 кв.м.,
літньої кухні, площею 43 кв.м., стайні,
площею 32,4 кв.м., стодоли, площею 38,6 кв.м.,
убиральні, площею 1,5 кв. м., криниці,
огорожі, воріт та криниці. Також,
померлій належало право на земельну
частку, розміром 30,07 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж в натурі на місцевості, яка
перебуває у колективній власності с/с
«Вільне Прикарпаття» села Новиця
Калуського району, підтверджене
Сертифікатом на право на земельну
частку серії ІФ №006872.

Звернувшись із заявою про
оформлення права на спадкове
майно15.08.2014 р. державний нотаріус
відмовила позивачу у видачі свідоцтва
у праві на спадщину за заповітом, через
те, що є розбіжності в імені
спадкодавця : «ОСОБА_4», і «ОСОБА_4 », а
також у свідоцтві про право власності
на жилий будинок відсутня печатка
Новицької сільської ради та підпису
голови сільської ради і дане
домоволодіння зареєстроване за
колгоспним двором головою якого є
ОСОБА_4, що потребує визначення часток в
майні колгоспного двору, тому він
звернувся із даним позовом до суду.

У судове засідання позивач - ОСОБА_1 не
з'явився, однак подав суду заяву про те,
що позов підтримує, а справу просить
розглянути без його участі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у судове засідання також не
з'явилися, однак подали заяви про те, що
позов визнають та справу просять
розглянути у їхній відсутності.

Суд, вивчивши докази по справі,
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Згідно свідоцтва про смерть від
17.02.2003р., ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
(а.с. 8). ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла склала
заповіт, де вона зазначена як «ОСОБА_4»
згідно якого заповіла все належне їй на
час смерті майно позивачу ОСОБА_1 (а.с. 7).

Як вбачається із копії свідоцтва
про право власності на жилий будинок
від 18.08.1988року, жилий будинок із
господарськими спорудами в АДРЕСА_1,
належить членам колгоспного двору,
головою якого є - ОСОБА_4 (а.с. 9). Дане
домоволодіння складається із:
житлового будинку, площею 73,8 кв.м.,
літньої кухні, площею 43 кв.м., стайні,
площею 32,4 кв.м., стодоли, площею 38,6 кв.м.,
убиральні, площею 1,5 кв. м., криниці,
огорожі, воріт та криниці, загальною
інвентаризаційною вартістю 140583
гривень, що підтверджується технічним
паспортом від 25.02.2014р. (а.с. 18). Згідно
Сертифікату на право на земельну
частку від 06.10.1995р. серії ІФ № 006872
земельну ділянку розміром 30,07 умовних
гектарів видано ОСОБА_4, як члену с/с
«Вільне Прикарпаття» (а.с 11). Однак, при
оформленні інших документів, що
стосуються особи померлої ОСОБА_1,
вбачається розбіжність у імені, а саме:
у свідоцтві про смерть та у заповіті
вказується ім'я «ОСОБА_4», а не «ОСОБА_4»,
що було однією із підстав для відмови
нотаріусом видати свідоцтво про право
власності.

Із довідок виконкому Новицької
сільської ради від 16.07.2014р. № 1231 та
04.02.2014р. № 282 вбачається, що позивач
являється племінником ОСОБА_4 і на день
смерті ОСОБА_4 у спадковому
домоволодінні проживав та був
зареєстрований і продовжує там
проживати, а також, заповіт від імені
ОСОБА_4 від 05.12.1995року за реєстровим №138
не відмінявся і не змінювався. Також,
стверджується те, що ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.р.н. та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
є однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008р. «Про судову практику в справах
про спадкування», якщо спадщина
відкрилась до 01.01.2004 року, то такі
правовідносини регулюються нормами ЦК
УРСР в редакції 1963 року.

За змістом статті 534 ЦК УРСР в
редакції 1963 року кожний громадянин
може залишити за заповітом усе своє
майно або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям. Заповідач
може у заповіті позбавити права
спадкоємства одного, кількох або всіх
спадкоємців за законом.

Вимоги до прийняття спадщини
регулюються статтею 548 цього ж Закону,
згідно якої, для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що спадщина
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року та
позивач, як спадкоємець за заповітом
фактично вступив у володіння та
управління спадковим майном
проживаючи спільно із спадкодавцем.
Інших спадкоємців за заповітом та за
законом, які мали б право на обов'язкову
частку у спадщині чи мають якісь
претензії до оформлення спадщини
немає.

Щодо розбіжності у імені
спадкоємця «ОСОБА_4» і «ОСОБА_4», то суд
вважає, що позивачем доведено, що при
оформленні різних документів, що
стосуються особи спадкоємця, були
допущені описки, що не є підставою
вважати, що це різні особи.

Також, відсутність на
правовстановлюючих документах
обов'язкових реквізитів діловодства, а
саме таких як гербова печатка чи підпис
не доводить того, що спірне спадкове
майно не належало ОСОБА_4.

Оскільки, Так як ОСОБА_1 відповідно до
вимог законодавства прийняв спадщину і
у інших осіб претензій до спадкового
майна немає, то суд вважає, що за ним
слід визнати право власності на
спадкове майно.

На підставі ст. ст. 534, 548 ЦК УРСР в
редакції 1963 року та керуючись ст. ст.
213-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно за заповітом після
смерті тітки ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., а саме на: домоволодіння
по АДРЕСА_1, що складається із:
житлового будинку, площею 73,8 кв.м.,
зазначеного в технічному паспорті
літерою «А»; літньої кухні, площею 43
кв.м., зазначеного в технічному
паспорті літерою «Б»; стайні, площею 32,4
кв.м., зазначеного в технічному
паспорті літерою «В»; стодоли, площею
38,6 кв.м., зазначеного в технічному
паспорті літерою «Г»; убиральні, площею
1,5 кв. м., зазначеного в технічному
паспорті літерою «Д»; криниці (№1);
огорожі (№2, №3); воріт (№4); та криниці
(№5), загальною інвентаризаційною
вартістю 140583 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на спадкове майно за заповітом після
смерті тітки ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., а саме на: право на
земельну частку (пай), розміром 30,07
умовних кадастрових гектарів без
визначення меж в натурі на місцевості,
яка перебуває у колективній власності
с/с «Вільне Прикарпаття» в селі Новиця
Калуського району Івано-Франківської
області згідно Сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ІФ № 006872.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з часу
проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: