Справа № 310/4486/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Андрівської сільської ради, треті
особи державний нотаріус Приморської
державної нотаріальної контори
Ракітянська Н.А., реєстраційна служба
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, про визнання права власності
на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_4.
За життя ОСОБА_4 склала заповіт,
відповідно до якого на випадок своєї
смерті все належне їй мано заповіла
ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина, до складу якої зокрема
входить житловий будинок АДРЕСА_1.

У встановлений законом строк вона
подала заяву до Приморської державної
нотаріальної контори Запорізької
області про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4

Однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на вказаний вище
житловий будинок постановою
державного нотаріуса Приморської
державної нотаріальної контори від
28.05.2014 року їй було відмовлено через
відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу, який
підтверджує право власності та
державну реєстрацію права власності
за спадкодавцем на даний житловий
будинок.

Просила визнати за нею право власності
на житловий будинок з належними до
нього господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали позовні вимоги,
просили позов задовольнити.

Андрівська сільська рада подала до
суду заяву про розгляд справи у
відсутність її представника, проти
задоволення позову не заперечувала.

Представники Приморської державної
нотаріальної контори Запорізької
області та реєстраційної служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області в судове засідання не
з'явилися, подали заяви про розгляду
справи у їх відсутність.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню в зв'язку з
наступним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30.05.2008 року відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила ЦК УРСР 1963 р., у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.)
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Спадкування за законом
має місце, коли воно не змінено
заповітом.

У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963
р.) визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини подав
до державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини заяву про її
прийняття.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

Відповідно до заповіту, посвідченого
23.05.1997 року секретарем виконкому
Андрівської сільської ради
Бердянського району, ОСОБА_4 на випадок
своєї смерті все належне їй майно
заповіла ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається,
що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 до
Приморської державної нотаріальної
контори Запорізької області з заявою
про прийняття спадщини, до складу якої
входив житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
звернулася дочка померлої ОСОБА_1

З постанови державного нотаріуса
Приморської державної нотаріальної
контори Запорізької області від 28.05.2014
року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_4 через відсутність
оригіналу правовстановлюючого
документу, який підтверджує право
власності та державну реєстрацію права
власності за спадкодавцем на вказаний
житловий будинок.

Відповідно до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 «Про практику у справах
про спадкування» у разі відмови
нотаріуса в оформлені права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Згідно записів погосподарських
книг Андрівської сільської ради
Бердянського району власником
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, значилась ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, по день її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
довідкою виконкому Андрівської
сільської ради Бердянського району №438
від 06.05.2014 року.

Відповідно довідки виконкому
Андрівської сільської ради
Бердянського району №459 від 13.05.2014 року
за домоволодінням АДРЕСА_1, яке
належало ОСОБА_4 , на момент
інвентаризації землі у 1992 році
числилась земельна ділянка площею 0,15
га. Земельна ділянка не приватизована.

Відповідно до Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських рад депутатів трудящих,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5,
яка втратила чинність на підставі
наказу Міністерства юстиції №22/5 від
25.08.1994 року, при нотаріальному
посвідченні договорів про відчуження
жилого будинку (частини будинку), який
знаходиться в сільському населеному
пункті, подається один з передбачених у
пункті 44 цієї Інструкції документів, що
підтверджують право власності
відчужувача на жилий будинок (частину
будинку). При відсутності такого
документа до договору додається
довідка виконавчого комітету
сільської (селищної) Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки, а
також де розташований будинок - на
землі державного фонду, чи на землі,
закріпленій за колгоспом, радгоспом
або іншим сільськогосподарським
підприємством, організацією,
установою; страхову оцінку будинку;
кому належить відчужуваний будинок -
колгоспному (одноосібному селянському)
двору чи господарству робітника
(службовця). Якщо відчужуваний будинок
є майном колгоспного (одноосібного
селянського) двору, в довідці повинні
бути перелічені всі члени двору з
зазначенням числа, місяця і року їх
народження, а якщо належить
господарству робітника (службовця) і
відчужувачем є учасник спільної
часткової власності, в довідці повинні
бути перелічені всі її учасники.

В такій довідці можуть бути також
зазначені дані про відсутність
заборгованості по податках та
страхових платежах, відсутність
заборони відчуження та інші дані, які
вимагаються відповідно до загальних
правил посвідчення угод про відчуження
жилого будинку (частини будинку) або
квартири в будинку
житлово-будівельного колективу
індивідуальних забудовників (додатки NN
32, 33).

Якщо право власності відчужувача на
жилий будинок (частину будинку) згідно
з реєстрацією в погосподарській книзі
виконавчого комітету сільської
(селищної) Ради депутатів трудящих
підтверджується одним з
правовстановлюючих документів,
передбачених у пункті 44 цієї
Інструкції, службова особа виконавчого
комітету при посвідченні договору про
відчуження жилого будинку (частини
будинку) вимагає подання цього
документа і, крім цього, до договору
також додається вищезазначена довідка
виконавчого комітету сільської
(селищної) Ради депутатів трудящих.

За змістом зазначеної норми закону до
1994 року підтвердженням належності
громадянину жилого будинку (частини
будинку) вважався запис в
погосподарській книзі, а
правовстановлюючим документом -
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської (селищної) Ради.

За таких обставин зазначений запис у
погосподарській книзі та довідка
сільради щодо наявності такого запису
вважалися правовстановлюючими
документами, які підтверджували право
власності на будинок як колгоспного
так і робітничого двору.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач
повинен довести за допомогою належних
та допустимих доказів, з урахуванням
положень ст. ст. 57-59 ЦПК України,
зазначені ним обставини.

Аналізуючи надані докази, суд приймає
до уваги письмові докази надані
позивачем і приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за
нею права власності на спірний будинок
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 - 61, 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко