РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/13280/13-ц

2/643/371/14

23.04.2014 року Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі - Лебединській Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третіх осіб
-приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
Заступника керуючого філією
«Слобожанське регіональне управління»
Відкритого акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» Шевцова
Дмитра Едуардовича, Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», про захист
громадських прав та інтересів,
визнання недійсними правочинів -
договорів розподілу часток спільної
сумісної власності та дарування,
застосування правових наслідків
нікчемних правочинів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист
громадських прав та інтересів,
визнання недійсним договору дарування,
розірвання договору дарування та
повернення дарунку. Під час розгляду
справи, до початку розгляду справи
судом по суті, позивач, скориставшись
правами, наданими їй ст. 31 ЦПК України,
змінила та доповнила свої позовні
вимоги та просила суд захистити її
громадські інтереси, визнавши
недійсними правочини - договори
розподілу часток в праві спільної
сумісної власності та дарування,
застосування правових наслідків
нікчемних правочинів.

В обґрунтування позовних вимог в
судовому засіданні позивач, позовні
вимоги повністю підтримала та
зазначила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 26 серпня
1999 року Центром приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Харківської
міської ради у відповідності до
розпорядження № 46067 від 26 серпня 1999
року, реєстраційний № 5А-99-193965, мали у
спільній сумісній власності квартиру
АДРЕСА_1.

У відповідності до договору від 1
листопада 2007 року, який був посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
(зареєстровано в реєстрі № 7784),
укладеного між співвласниками, були
визначені частки (по 1/3 частині кожному)
спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного договору КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» проведена реєстрація
прав власності на нерухоме майно в
книзі № 1 запис № п 5-52777 та видано витяг
№ 16510521 від 02.11.2007 року на бланку серії
ССІ № 188114.

2 листопада 2007 року на вимогу ВАТ «Банк
«Фінанси та кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ», які поставили умову
надання позивачу кредиту - передання
прав власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 особам, що не отримують кредит,
а зобов'язані будуть укладати договір
іпотеки, тобто - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, між
співвласниками було укладено договір
дарування за яким позивач начебто
передає в дар належну їй на праві
власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
вартістю 8831 грн., у спільну сумісну
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вказаний договір було складено та
посвідчено 02.11.2007 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
(зареєстровано в реєстрі № 1800) й у цей
же день КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» була
проведена реєстрація прав власності на
нерухоме майно в книзі № 1 запис №
п-5-52777 та видано витяг № 16516838 від 02.11.2007
року на бланку серії ССІ № 188148.

Вказані договори розподілу часток
спільної сумісної власності та
дарування, які було складено та
посвідчено відповідно 01.11.2007 року та
02.11.2007 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 є, на думку позивача,
незаконними, тобто такими, що укладені
в супереч діючому законодавству, а саме
такими, що фактично встановлює
обов'язок обдарованих здійснити на
користь дарувальника дії майнового та
немайнового характеру - підписати
договір іпотеки з ВАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі філії «Слобожанське
РУ» та з особою, що не мала права
укладати угоди в звяку іфз відсутністю
цивільної правоздатності.

Також, позивач зазначила що,
безпосередньо в договорі дарування не
передбачено обов'язки обдарованих
вчинити на користь позивача будь-які
дії майнового та немайнового
характеру, однак це фактично відбулося
на підставі договору дарування.

Крім того, в уточненому позові позивач
заначила, що на момент укладення
оскаржуваних правочинів, в неї була
відсутня цивільна правоздатність,
оскільки, всупереч положенням Законів
України «Про нотаріат», «Про
громадянство», Загальних подложень
Постанови Верховної Ради України «Про
затвердження положення «Про паспорт
громадянина України», на час укладення
угод позивач своєчасно не здійснила
вклеювання фотографії до свого
паспорту громадянина України.

В звязку із викладеним, позивач в
судовому засіданні позовні вимоги
повністю підтримала та просила суд
визнати таким, що суперечить
законодавчим нормам України договір
від 01 листопада 2007 року розподілу
часток спільної сумісної власності
квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати таким, що
суперечить законодавчим нормам
України договір дарування вiд 02
листопада 2007 року за яким ОСОБА_1
передає в дар належну їй на праві
власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
вартістю - 8 831 грн., у спільну сумісну
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати
недiйснiсть правочинів договору від
01.11.2007 року розподілу часток спільної
сумісної власності квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
та договір дарування від 02 листопада 2007
року за яким ОСОБА_1 передаю в дар
належну їй на праві власності 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 8831
грн. у спільну сумісну власність ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з часу їх укладання,
застосувати правові наслідки до
нікчемних правочинів, а саме визнати
спільну сумісну власність на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, від нього надійшла заява, в
якій зазначено, що позовні вимоги
ОСОБА_1 він повністю підтримує та
визнає просить суд розглядати справу
за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, до його початку направила
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, при ухваленні рішення
покладалась на розсуд суду.

Від третьої особи - КП «Харківське
міське БТІ» до початку судового
засідання надійшла заява про розгляд
справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - ВАТ
«Банк»Фінанси та Кредит» в судовому
засіданні в судовому засідання проти
задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
третьої особи, ознайомившись із
заявами третіх осіб, дослідивши надані
докази в їх сукупності встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу та
відповідачам у справі згідно Свідоцтва
про право власності на житло, виданого
26 серпня 1999 року Центром приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Харківської
міської ради у відповідності до
розпорядження № 46067 від 26 серпня 1999
року, реєстраційний № 5А-99-193965, копія
якого є в матеріалаї справи, належала
на праві спільної сумісної власності
квартира АДРЕСА_1.

01.11.2007 року між сторонами у справі
укладено договір про визначення часток
у праві спільної сумісної власності,
коія якого є в матеріалаї справи. За
вказаним договором сторони дійшли
згоди, що спірна квартира належить їм в
рівних частках, а саме по 13 частині
кожному. Вказаний договір складений
письмово та посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотарівального округу ОСОБА_4 02.11.2007
року вказаний договір зареєстровано в
КП «Харківське міське БТІ» відповідно
до вимог ст. 182 ЦК України.

02.11.2007 року між сторонами у справі
укладено договір дарування належної
позивачу 13 частини квартири АДРЕСА_1,
яку вона подарувала відповідачам у
справі. Вказаний договір, копія якого є
в матеріалах справи, посвідчено
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровано в КП «Харківське
міське БТІ».Так, в п.4 договору
дарування зазначено: сторони
стверджують, що договір цей не приховує
іншу угоду і відповідає дійсним
намірам сторін створити для себе
юридичні наслідки.

Судом встановлено, що договір
дарування частини квартири був
підписаний усіма сторонами, тобто за
правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є
укладеним, оскільки сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Той факт, що сторони до
або під час укладення договору
висловлювали будь-які застереження
щодо умов дарування, під час розгляду
справи не був підтверджений жодним
доказом. Доказів того, що відповідачі у
справі взагалі укладали договір
іпотеки на виконання взятих на себе
зобов'язань, як це стверджує позивач,
суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 626 ЦК України,
договір є одностороннім, якщо одна
сторона бере на себе обов'язок перед
другою стороною вчинити певні дії або
утриматися від них, а друга сторона
наділяється лише правом вимоги, без
виникнення зустрічного обов'язку щодо
першої сторони.

Відповідно до ст. 202, 717 ЦК України, за
своєю правовою природою договір
дарування є, як правило, одностороннім
договором та передбачає наявність з
боку обдарованого лише волевиявлення
на прийняття дарунку. Правовою метою
договору дарування є передача
власником свого майна у власність
іншої особи без отримання взаємної
винагороди.

Сторони, розуміючи значення своїх дій,
будучи попередньо ознайомленими
нотаріусом з приписами цивільного
законодавства, що регулюють укладений
ними правочин (зокрема вимогами щодо
недійсності правочину), уклали цей
договір.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 717 ЦК України встановлено, що
договір дарування є безоплатним і,
виходячи з його природи не підлягає
доказуванню обов`язок обдарованого
вчинити на користь дарувальника
будь-які дії майнового і не майнового
характеру.

Отже, договір дарування спрямований на
припинення права власності в
дарувальника й виникнення права
власності в обдарованої особи, договір
дарування завжди є безоплатним, а тому
дарувальник не має права вимагати від
обдарованої особи зустрічних дій.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилалась на те, що
оскаржуваний договір дарування
фактично встановлює обов'язок
відповідачів після отримання дару
підписати договір іпотеки з ВАТ «Банк
«Фінанси та кредит», а отже є нікчемним.
Проте, виходячи з вищевказаних норм
Закону, договір дарування не
передбачає вчинення будь-яких дій з
боку обдарованої особи, а тому суд
дійшов висновку, про недоведеність
позивачем того факту, що оспорюваний
договір дарування був укладений за
умови вчинення дій матеріального та
нематеріального характеру
відповідачами - обдарованими особами
на її користь.

З приводу тверджень позивача, що на
момент укладання оспорюваних
правочинів вона не мала повної
цивільної дієздатності, оскільки до її
паспорту громадянина України не була
вклеєна фотокартку у 45 років, суд
дійшов наступних висновків.

Позивачем надано до суду копію свого
паспорту громадянина України, з якого
вбачається, що дійсно, вона отримала
цей паспорт у віці 44 років 11 місяців та 5
днів. Друга фотокартка, що має бути
вклеєна до паспорту у віці 45 років,
вклеєна лише 27.11.2007 року.

Так, з п.8 Положення про паспорт
громадянина України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України від
26 червня 1992 року N 2503-XII, встановлюється,
що термін дії паспорта, виготовленого
у вигляді паспортної книжечки, не
обмежується. До паспортної книжечки
при досягненні громадянином 25- і
45-річного віку вклеюються нові
фотокартки, що відповідають його
вікові. Паспорт, в якому не вклеєно
таких фотокарток при досягненні його
власником зазначеного віку, вважається
недійсним.

Пунктом 23 вказаних Положень
передбачено, що посадові особи та
громадяни, винні в порушенні вимог
цього Положення, притягаються до
відповідальності згідно із
законодавством України.

Зокрема, ст. 197 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає відповідальність за
проживання без паспорта: проживання
громадян, зобов'язаних мати паспорт,
без паспорта або за недійсним
паспортом, а також проживання громадян
без реєстрації місця проживання чи
перебування - тягне за собою
попередження або накладення штрафу від
одного до трьох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ст.43 Закону
України «Про нотаріат», не
допускається вчинення нотаріальної
дії у разі відсутності осіб - її
учасників або їх уповноважених
представників. При вчиненні
нотаріальної дії нотаріуси
встановлюють особу учасників
цивільних відносин, які звернулися за
вчиненням нотаріальної дії.
Встановлення особи здійснюється за
паспортом громадянина України або за
іншими документами, які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії (паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, дипломатичний чи службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідка на
проживання особи, яка мешкає в Україні,
національний паспорт іноземця або
документ, що його замінює, посвідчення
інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення, видане
за місцем роботи фізичної особи).
Посвідчення водія, особи моряка,
інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення, видане
за місцем роботи фізичної особи, не
можуть бути використані громадянином
України для встановлення його особи
під час укладення правочинів.

Стаття 44 Закону України «Про нотаріат»
встановлює, що під час посвідчення
правочинів визначається обсяг
цивільної дієздатності фізичних осіб,
які беруть у них участь. Визначення
обсягу цивільної дієздатності
фізичної особи здійснюється за
паспортом громадянина України або
іншими документами, передбаченими
статтею 43 цього Закону (крім
посвідчення водія, особи моряка,
інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення,
виданого за місцем роботи фізичної
особи), які унеможливлюють виникнення
будь-яких сумнівів щодо обсягу
цивільної дієздатності фізичної
особи, яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії. У разі потреби
нотаріусу надається довідка про те,
що особа не страждає на психічний
розлад, який може вплинути на її
здатність усвідомлювати свої дії та
(або) керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу
цивільної дієздатності фізичної особи,
яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії, нотаріус
зобов'язаний звернутися до органу
опіки та піклування за місцем
проживання відповідної фізичної особи
для встановлення факту відсутності
опіки або піклування над такою
фізичною особою.

Оскільки оскаржувані правочини було
укладено та нотаріально посвідчено,
вочевидь, наявність у позивача
достатнього обсягу цивільної
дієздатності не викликала у нотаріуса
жодних сумнівів. Крім того, на підставі
того ж паспорту позивач, згідно наданих
нею ж доказів, брала участь у
приватизації квартири, реєструвала
право власності в КП «Харківське
міське БТІ», оформляла договір кредиту
в банку, тощо.

Суду також не надано доказів щодо
оскарження позивачем дій нотаріуса, в
яких вона, як вбачається з уточненої
позовної заяви, виявила порушення.
Позивач не скористалась наданим їй,
відповідно до статті 50 Закону України
«Про нотаріат» правом оскарження
нотаріальних дій. Так, за вказаною
нормою Закону, нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Таким чином, Цивільним кодексом
України встановлено вичерпний перелік
підстав для визнання угоди недійсною.

Суд вважає, що наведені позивачем
підстави для визнання правочинів -
договору визначення часток та договору
дарування, недійсними -до вказаного
переліку не входять, є надуманими та в
ході розгляду справи судом не були
підтверджені жодним належним доказом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 43,44,50 Закону України «Про
нотаріат», Положенням «Про паспорт
громадянина України», затвердженим
Постановою Верховної Ради України від
26 червня 1992 року N 2503-XII ст.11 Закону
України «Про заставу», ст.ст. 202,203,
626.638,717 ЦК України, ст.ст. 5, 60, 88, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, за участі третіх осіб -
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
Заступника керуючого філією
«Слобожанське регіональне управління»
Відкритого акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» Шевцова
Дмитра Едуардовича, Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», про захист
громадських прав та інтересів,
визнання недійсними правочинів -
договорів розподілу часток спільної
сумісної власності та дарування,
застосування правових наслідків
нікчемних правочинів - відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харкiвської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення мають
право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з моменту
отримання його копії.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова
Р.Є.Сиротников