АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2123/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.,

-
Слободянюк С.В.

при секретарі - Кучер
Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року в
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «ДЕМІК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та пені за договором
купівлі-продажу

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся в
суд із позовом до відповідача про
стягнення заборгованості та пені за
договором купівлі-продажу.

В мотивування вимог посилався на те, що
25.04.2012 року між ним та відповідачем
укладено договір купівлі-продажу
мобільного приміщення № 24/30, на
виконання умов якого ним виготовлене
мобільне житлове приміщення, що було
перевезено до місця призначення та
встановлено на земельній ділянці.
Пунктом 3.1. даного договору
встановлено, що загальна вартість
приміщення за цим договором становить
220000 грн., проте відповідач здійснив
лише часткову оплату в сумі 190400 грн.
Решту суми не сплатив. Претензія про
сплату заборгованості у добровільному
порядку відповідачем проігнорована.
Крім того, договором передбачена
сплата пені в розмірі 0,001 % річних
вартості недоплаченої суми за кожен
день прострочення.

Просив суд стягнути з відповідача
грошові кошти в сумі 81600 грн. за
договором купівлі-продажу мобільного
приміщення та 369,65 грн. пені.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року позов ТОВ
«Торговий дім «ДЕМІК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Торговий дім «ДЕМІК» заборгованість
за договором купівлі-продажу від 25.04.2012
р. № 24/30 в сумі 81600 грн. 00 коп. та пеню в
розмірі 369 грн. 65 коп., що загалом
становить 81969 грн. 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Торговий дім «ДЕМІК» судовий збір в
розмірі 820 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням,
представник відповідача подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі.

Зазначає, що ним було надано його
примірник договору купівлі-продажу
мобільного приміщення № 24/30 від 25.04.2012
року, умови якого, зокрема щодо розміру
плати за договором, відрізняються від
умов, які містяться в примірнику
договору, наданого позивачем. Тому
висновок суду про те, що умови двох
договорів, які надані сторонами, не
відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
25.04.2012 року між позивачем та
відповідачем укладено договір
купівлі-продажу мобільного приміщення
№ 24/30 (а.с.5-8,15-38), на виконання умов якого
позивачем виготовлено та передано
покупцю мобільне жиле приміщення,
загальною площею 72 кв.м., а відповідачем
здійснена оплата в розмірі 190400 грн., що
підтверджується прибутковим касовим
ордером №7 від 25.04.2012 року (а.с.9).

Звертаючись до суду із зазначеним
позовом позивач посилався на порушення
відповідачем п.п. 3.1., 3.2 договору, згідно
яких загальна вартість приміщення, що
продається становить 272000 грн., а
попередня оплата 70% в розмірі 190400 грн.
Враховуючи те, що відповідачем
сплачено лише попередню оплату в
розмірі 190400 грн., тому просив стягнути з
нього заборгованість в розмірі 81600 грн.
та пеню в сумі 369,65 грн., у відповідності
до п.5.1. договору.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції підставно виходив з
їх доведеності та обґрунтованості з
огляду на таке.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. загальна вартість
приміщення, що продається становить
272000 грн., а попередня оплата 70% в розмірі
190400 грн. При цьому, відповідач взяв на
себе зобов'язання провести попередню
оплату 70% за цим договором в розмірі 190400
грн. протягом 5 банківських днів з дати
підписання цього договору, та протягом
5 банківських днів після підписання
акту прийому-передачі суму, що
залишилася.

Не є підставою для скасування рішення
суду посилання представника
відповідача на те, що ним було надано
його примірник договору
купівлі-продажу мобільного приміщення
№ 24/30 від 25.04.2012 року, умови якого,
зокрема щодо розміру плати за
договором, відрізняються від умов, які
містяться в примірнику договору,
наданого позивачем з огляду на таке.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідачем на підтвердження своїх
заперечень проти позову надано копію
договору купівлі-продажу мобільного
приміщення № 24/30 від 25 квітня 2012 року,
згідно п.3.1. якого загальна вартість
приміщення, що продається становить
190400 грн. (а.с.35-38).

У силу ч.2 ст.64 ЦПК України, письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Згідно п.7.1. договору, даний договір
укладено в трьох екземплярах, які мають
рівну юридичну силу, із яких перший
видається покупцю, другий - продавцю.

Тобто з аналізу даного пункту договору
слідує, що в позивача та відповідача
мають бути оригінали спірного
договору.

На підтвердження своїх вимог
позивачем, на вимогу суду, було надано
оригінал договору №24/30 від 25.04.2012 року,
який повністю відповідає наданій ним
копії. В свою чергу, відповідачем та
його представником не було надано
оригіналу договору, в якому як він
стверджує, відрізняються умови щодо
вартості майна.

Крім того, представником відповідача,
на підтвердження своїх вимог, було
заявлено клопотання про витребування з
Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.
Києві матеріалів кримінального
провадження за заявою ОСОБА_2 за №
0000134 від 22.11.2012 року.

З отриманих на запит суду матеріалів
кримінального провадження вбачається,
що в матеріалах кримінального
провадження відсутні докази, що
свідчать про те, що між сторонами був
укладений саме той договір, копія якого
була надана відповідачем.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
містяться два договори купівлі-продажу
мобільного приміщення № 24/30 від 25
квітня 2012 року, в яких різниться
вартість майна, та враховуючи той факт,
що відповідач не надав оригінал його
варіанту договору, а відтак не можливо
встановити звідки відповідач взяв
ксерокопію такого варіанту договору,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
недоведення відповідачем факту
існування в нього іншого варіанту
договору, аніж у позивача.

В матеріалах кримінального
провадження, яке досліджено судом
апеляційної інстанції, є також лише
ксерокопія варіанту договору
відповідача. Ні пояснення сторін, ні
матеріали справи не містять жодного
посилання на те, яка із сторін надала цю
копію слідчому. В судовому засіданні
представник позивача стверджує, що
саме відповідач надав цю ксерокопію
договору слідчому, оскільки позивач
такої копії не мав. Крім того, звертає
увагу на те, що позивачу не логічно було
б таку копію надати слідчому, коли його
звинувачують у вимаганні коштів
більших чим зазначено в договорі.

Колегією суддів запропоновано
сторонам заявити клопотання про допит
в якості свідка слідчого, який вів дану
справу, проте представники сторін не
виявили такого бажання.

Таким чином твердження відповідача про
те, що загальна вартість приміщення
становить лише 190400 грн. є безпідставним
та недоведеним.

З огляду на те, що 25.04.2012 року покупець у
відповідності до п. 3.2 частково
здійснив оплату за Договором в сумі 190
400 грн. 00 коп., тому розмір
заборгованості за Договором №24/30 від
25.04.2012 року складає 81 600 грн. 00).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 спи 693 ЦК України передбачено
що, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

20 лютого 2013 року позивачем на адресу
відповідача направлена вимога про
сплату остаточної суми коштів в
розмірі 81600 грн. та підписання акту
прийому-передачі, які отримані
відповідачем 26.02.2013 року (а.с. 10-11, 14, 48).

Разом з тим, відповідачем, у
добровільному порядку, не проведено
остаточного розрахунку з позивачем,
тому суд дійшов вірного висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості по сплаті
остаточної вартості приміщення в
розмірі 81600 грн.

Крім того, за змістом ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Пунктом 5.1. договору купівлі-продажу
мобільного приміщення № 24/30 від 25.04.2012
року сторони обумовили, що у разі
прострочення оплати покупець виплачує
продавцю пеню у розмірі 0,001% вартості
недоплаченої суми за кожен день
прострочення.

У відповідності до зазначеного пункту
договору, позивачем було розраховано
пеню за 453 дні прострочення, а саме
01.06.2012 року по 27.08.2013 року, що становить
369,65 грн.

Відповідач розрахунок пені не
оспорював та клопотання про
застосування строків позовної
давності не заявляв.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в повному обсязі, оскільки
відповідач не в повному обсязі
здійснив оплату за договором.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: