У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО») до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, який діє від імені
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Харківської області від 18 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» звернулося до суду з
указаним позовом. Зазначало, що 24
лютого 2009 року у м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення автомобіля Хюндай, державний
реєстрацій номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, та автомобіля
Хюндай, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, в
результаті якої було завдано шкоду
цьому автомобілю. Власником
пошкодженого автомобіля є ОСОБА_6
Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12 березня 2009 року
винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3
Крім того, вказувало, що 9 січня 2009 року
між ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого виступає ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО», і ОСОБА_3
було укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/3199658.
Відповідно до звіту № 43/03/09 ТОВ «Інкон
Капітал» про оцінку транспортного
засобу від 24 березня 2010 року вартість
матеріального збитку завданого
власнику пошкодженого автомобіля
складає 24924 грн 83 коп. ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» сплатило на користь
ЗАТ «Страхова компанія «Українська
страхова група» страхове
відшкодування у розмірі 21576 грн 62 коп.,
яке остання виплатила потерпілому за
договором добровільного страхування.
Посилаючись на те, що страхувальник не
повідомила страховика про страховий
випадок, у зв'язку з чим у нього виникло
право регресу, просило задовольнити
позов.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»
в порядку регресу 21576 грн 62 коп.
матеріальної шкоди.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 24 лютого 2009 року
у м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення автомобіля Хюндай, державний
реєстрацій номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, та автомобіля
Хюндай, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, в
результаті якої було завдано шкоду
цьому автомобілю. Власником
пошкодженого автомобіля є ОСОБА_6
Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12 березня 2009 року
винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3
Крім того, вказувало, що 9 січня 2009 року
між ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого виступає ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО», і ОСОБА_3
було укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/3199658.
Відповідно до звіту № 43/03/09 ТОВ «Інкон
Капітал» про оцінку транспортного
засобу від 24 березня 2010 року вартість
матеріального збитку завданого
власнику пошкодженого автомобіля
складає 24924 грн 83 коп. ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» сплатило на користь
ЗАТ «Страхова компанія «Українська
страхова група» страхове
відшкодування у розмірі 21576 грн 62 коп.,
яке остання виплатила потерпілому за
договором добровільного страхування.

У зв'язку з тим, що страхувальник не
повідомила страховика про страховий
випадок, просило стягнути страхове
відшкодування в порядку регресу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що
відповідач не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
виконання обов'язку про повідомлення
страховика про ДТП.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі. Особи, які не
мають можливості подати доказ, який
вимагає суд, взагалі або у встановлені
судом строки, зобов'язані повідомити
про це суд із зазначенням причин
протягом п'яти днів з дня отримання
ухвали. За неповідомлення суду про
неможливість подати докази, а також за
неподання доказів, у тому числі і з
причин, визнаних судом неповажними,
винні особи несуть відповідальність,
встановлену законом.

З матеріалів справи, зокрема журналу
судового засідання від 28 травня 2014
року, вбачається, що апеляційним судом
було задоволене клопотання про
витребування від ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» та північного ТУ ПРАО
«МТС Україна» даних про те, чи
здійснювались дзвінки на номер
страхової компанії для підтвердження
доводів відповідача про повідомлення
страховика про подію та направлено
відповідні запити.

Однак, будь-якої відповіді на запит
суду від ПрАТ «Страхова компанія
«ВУСО» та північного ТУ ПРАО «МТС
Україна» не надійшло.

Незважаючи на це, без отримання
витребуваної інформації суд
апеляційної інстанції ухвалив рішення
по суті спору, не врахував, що неподання
витребуваних документів тягне за собою
наслідки, встановлені ст. 137 ЦПК
України.

Розгляд справи по суті в такому випадку
міг може бути закінчений у разі
неможливості подання доказів через їх
відсутність та отримання повідомлення
з цього приводу від особи, у якої
витребовувались докази.

Наведені порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179, 304 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таке позбавляє суд касаційної
інстанції можливості зробити висновок
про законність ухваленого ним рішення
та відхилити доводи касаційної скарги
про те, що страхувальник повідомив
страховика про подію у порядку та строк
визначений законодавством, що
позбавляє останнього права звернутись
до нього з регресними вимогами.

Тому рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 18 червня 2014 року скасувати,
а справу передати на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук