АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5991/14
Головуючий 1 інстанції - Богдан
Справа №641/4287/14-ц
Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.

суддів: - Коростійової
В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 17
червня 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове агентство
«ВЕРУС» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове агентство
«ВЕРУС» у Комінтернівському районі
міста Харкова, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

04 лютого 2014 року приватне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк»)
звернулось до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі міста
Харкова (далі - ТОВ УФА «ВЕРУС»),
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що відповідно до укладеного
договору від 28 серпня 2008 року ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 3 905,86 гривень
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до умов кредитного договору
позичальник зобов'язана погашати
заборгованість за кредитом у порядку
та за умовами передбаченими кредитним
договором, а саме, щомісячно в період
сплати вносити до Банку грошові кошти
(щомісячний платіж).

На забезпечення виконання кредитного
зобов'язання було укладено договір
поруки від 22 березня 2011 року,
відповідно до якого поручителем
виступав - ТОВ УФА «ВЕРУС». За умовами
вищевказаного договору поруки
поручитель та боржник несуть солідарну
відповідальність перед ПАТ КБ
«ПриватБанк», ліміт відповідальності
поручителя обмежений 200 грн.

У порушення норм ЦК України та умов
договору відповідачка зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість станом на 13 грудня 2013
року у сумі 40 262,72 гривень.

Посилаючись на вказані обставини
просило стягнути з ОСОБА_3 40 062,72
гривень та солідарно з ОСОБА_3 і ТОВ
УФА «ВЕРУС» 200 гривень.

Відповідачка проти позову
заперечувала, посилаючись на
невідповідність договору за формою
вимогам закону та на сплив позовної
давності.

ТОВ «УФА «Верус», в особі філії ТОВ «УФА
«Верус» у Комінтернівському районі
міста Харкова, свого представника до
суду не направило.

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 17 червня 2014 року
позов

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково - постановлено стягнути з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 9 992,10 гривень, солідарно
стягнути з ОСОБА_3 та ТОВ УФА «ВЕРУС» 200
гривень, вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові за спливом строку
позовної давності. При цьому
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
рішення суду не оскаржили.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні з підстав,
передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджено наявними у справі
доказами, що між сторонами 28 серпня 2008
року укладено кредитний договір
№НАХRRХ 09780118. Згідно договору банк
надав ОСОБА_3 строковий кредит у
розмірі 3 905,86 гривень на строк до 27
серпня 2009 року включно, з умовами
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості по кредиту,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 52,73
гривень та одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 626 гривень в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісій в зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки. При цьому погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
29» по « 30» число кожного місяця
позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 400,07 гривень для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно за
Умовами (а.с.7-10).

За умовами, яких досягли строни,
кредитний договір складається із Заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (Розстрочка,
Стандарт) та Тарифів (а.с.7-10).

22 березня 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
уклало з ТОВ "УФА "Верус" у
Комінтернівському районі міста
Харкова договір поруки, згідно якого
останнє поручилось перед ПАТ КБ
"ПриватБанк" за виконання кредитних
зобов'язань боржника. При цьому
визначено розмір відповідальності
поручителя у сумі 200 грн.(а.с.12)

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст.526 ЦК України)

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Судом встановлено та визнається
ОСОБА_3, що Банк виконав свої
зобов'язання та надав останній кредит
у визначеному сторонами розмірі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на
погашення кредиту слачувала грошові
кошти, проте платежі здійснювала не в
обумовлені договором строки та не у
належному розмірі. Внаслідок порушення
ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо
своєчасного повернення боргу та сплати
відсотків за кредитом, станом на 13
грудня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 40 262,72 гривень,
а саме:

- заборгованість за кредитом - 3495
гривень.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 228,53 гривень;

- заборгованість по комісії за
користування кредитом - 580,03 ггривень;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобовязань за договором - 33 565,66
гривень;

- штраф (фіксована частина) - 500,00
гривень

- штраф (процентна складова) - 1893,46
гривень.(а.с.6).

На підставі ч.3 ст.551 ЦК України, суд
першої інстанції зменшив суму
заборгованості за пенею до розміру
заборгованості за кредитом та стягнув
з відповідачки 9 992,10 гривень.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судова колегія погоджується з
висновком суду в тій частині, що між
сторонами виникли правовідносини за
договором кредиту і договором поруки і
діями позичальника по неповерненню
кредитних коштів право ПАТ КБ
«ПриватБанк» було порушене та підлягає
судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги стосовно
неналежної форми договору (на заяві
відсутня печатка Банку) на
правильність висновку суду в цій
частині не впливають, оскільки Банк
свої зобов'язання за цим договором
виконав у повному обсязі, ОСОБА_3 факту
підписання заяви не спростовує, як і
факту сплати за цим договором грошових
коштів на користь Банку з метою
погашення кредиту, у встановленому
законом порядку договір недійсним не
визнавався.

Посилання ОСОБА_3 на те, що між
сторонами не укладався договір у
письмовій формі, а відтак, відсутні
підстави для застосування до спірних
правовідносин строку позовної
давності у п'ять років, є помилковим.

Із заяви №НАХRRХ 09780118 від 28 серпня 2008
року про надання ОСОБА_3. споживчого
кредиту, підписаної нею особисто,
вбачається, що вона ознайомлена та
згодна з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам та висловлює
свою згоду на те, що ця заява разом з
запропонованими «Приватбанком»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, тарифами складає між
нею і Банком кредитно-заставний
договір.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Отже сторони досягли згоди та уклали
договір, в якому передбачили, що
позовна давність, установлена законом,
збільшена за домовленістю сторін до
п'яти років, що відповідає вимогам ч. 1
ст. 259 ЦК України.

Такої правової позиції дійшов
Верховний Суд України, зокрема у
постанові від 24 вересня 2014 року, яка у
силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Не підтверджено належними доказами і
спростовується наявними у справі
матеріалами і посилання ОСОБА_3 на те,
що вона повернула кредит у повному
обсязі.

Не впливають на правильність висновків
суду і посилання ОСОБА_3 на те, що їй не
було відомо про забезпечення її
зобов'язань перед Банком порукою ТОВ
«УФА «Верус».

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, зокрема, права
ОСОБА_3 та її представника на участь у
судовому засіданні, відповідно до ч.3
ст.309 ЦПК України не є підставою для
скасування рішення. ОСОБА_3 за бажанням
могла реалізувати своє право на
особисту участь в суді апеляційної
інстанції, але таким правом не
скористалась. В суді апеляційної
інстанції приймав участь представник
ОСОБА_3, який надав пояснення у справі
та мав можливість заявляти клопотання
та надавати нові докази.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
в частині застосування до спірних
правовідносин строку позовної
давності заслуговують на увагу, але за
певний період часу.

Так, при розгляді справи судом першої
інстанції ОСОБА_3 скористалась наданим
їй законом правом на подачу заяви про
застосування до спірних відносин
наслідків пропуску позовної давності
позивачем.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - 27
серпня 2009 року, так і строки виконання
зобов'язань, шляхом внесення
щомісячних платежів, що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору. Зокрема, позичальник
повинен був щомісяця в період з « 25» по
« 30» число, надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) у сумі 400,07
гривень для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно за умовами.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
місяця строку.

Оскільки за умовами договору погашення
кредиту повинно здійснюватись
позичальником частинами кожного
місяця, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116
цс 13, та відповідно до ст.360.7 ЦПК
України є обов'язковою до
застосування.

Як встановлено судом, у періоди: з 25 по
30 жовтня 2008 року, з 25 по 30 листопада 2008
року, з 25 по 30 грудня 2008 року, з 25 по 30
січня 2009 року ОСОБА_3 щомісячні платежі
не вносила, а внесла лише 24 лютого 2009
року у сумі 500 гривень. В той час як з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом Банк звернувся 04 лютого 2014
року, включивши до позовних вимог
заборговану суму за період з жовтня 2008
року по січень 2009 року, що утворилась
за межами строку п'ятирічної позовної
давності.

Зазначена обставина залишилась поза
увагою суду першої інстанції, який у
порушення норм матеріального права не
застосував до спірних правовідносин
строк позовної давності в частині
періоду заборгованості з жовтня 2008
року по січень 2009 року включно.

Згідно наданих Банком письмових
пояснень, які визначають розмір
заборгованості за спірним договором з
урахуванням правового висновку ВСУ у
зазначеній вище справі, загальна сума
заборгованості за період з жовтня 2008
року по січень 2009 року включно, складає
2560,92 гривень.(а.с.89-90).

Враховуючи, що Банк погодився із
висновком суду першої інстанції про
застосування положень ч.3 ст.551 ЦК
України та зменшення суми
заборгованості до 9 992,10 гривень, та з
урахуванням письмових пояснень Банку
(а.с.89-90), судова колегія вважає за
необхідне зменшити розмір
заборгованотсі, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_3 на користь позивача до 7431, 20
гривень (9992,10 - 2560,92).

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 17 червня 2014 року
змінити.

Зменшити розмір суми заборгованості за
кредитним договором, стягнутої з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» з 9992 (дев'ять тисяч
дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 10 коп. до 7
431 (сім тисяч чотириста тридцять одна)
грн. 20 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді