Єдиний унікальний номер 725/2330/14-ц
Номер провадження 2/725/533/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014

Першотравневий районний суд
м.Чернівців в складі:головуючого
судді Іщенко І. В. при секретарі :
Берекеля О.В.за
участю:прокурора: Ярошик В.П.,
представника позивача: Чернушка
С.І.,представника третьої особи:
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Чернівці
цивільну справу за позовом
Чернівецького прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України до державного господарського
об'єднання Концерн «Військторгсервіс»,
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог: ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до державного
господарського об'єднання концерн
«Військторгсервіс», ОСОБА_4, третя
особа без самостійних вимог: ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна.

Посилався на те, що 14.12.2005 року між
державним підприємством Міністерства
оборони України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
в особі представника ОСОБА_6, яка діяла
на підставі довіреності від 05.10.2005 року,
та ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу приміщення кафе 1-1 - 1-29,
загальною площею 397,40 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Зазначив, що спірне нерухоме майно було
власністю держави в особі Міністерства
оборони України та знаходилось на
праві господарського відання ДП МОУ
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування», а тому
його відчуження повинно було
здійснюватись з урахуванням
особливостей його правового режиму.

Вважає, що відчуження нерухомого майна
відбулось з порушенням вимог Закону,
оскільки на момент вчинення правочину
Міністерством оборони України не
видавався дозвіл на відчуження
державного майна, закріпленого за
підприємством.

Натомість, його відчуження відбулось
на підставі довіреності, виданої
Міністром оборони України 04.10.2004 року
ОСОБА_7, який в свою чергу надав 12.11.2004
року довіреність начальнику ДП МОУ
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування» ОСОБА_8

12.02.2005 року окремим дорученням Міністра
оборони України довіреності на право
укладання договорів, надання від імені
Міністерства оборони України прав
здійснювати інші правочини, термін дії
яких не закінчився визнавались
недійсними та підлягали поверненню до
Адміністративного департаменту
Міністерства оборони України.

Просив визнати недійсним із моменту
укладення договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення (приміщення
кафе), загальною площею 397,4 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1 від 14.12.2005 року,
укладений між ДП МОУ «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування» та ОСОБА_4

Прокурор у судовому засіданні позов
підтримав та підтвердив, викладені в
позовній заяві обставини. Просив позов
задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні також позов підтримав.
Пояснив, що відчуження державного
майна відбулось із порушенням,
визначеної законом процедури. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача державного
господарського об'єднання Концерн
«Військторгсервіс» у судове засідання
не з'явився, подав до суду письмові
пояснення, в яких позов визнав, просив
розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
повторно не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
слухання справи, про причини неявки суд
не повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечував проти позову. Пояснив, що
оспорюваний правочин було укладено
правомірно на підставі виданої
довіреності, в якій зазначалося про
надання дозволу на укладення таких
договорів. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні учасників судового
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що нежилі
приміщення кафе 1-1 - 1-29, загальною
площею 397,40 кв.м., що по АДРЕСА_1,
перебували у державній власності на
праві господарського відання
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування».
Зазначена обставина підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 13.12.2005 року.

14.12.2005 року між Державним підприємством
Міністерства оборони України
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування», у повному
господарському віданні якого
знаходиться державна власність, в
особі представника ОСОБА_6, яка діяла на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу 05.10.2005
року за №8199, та ОСОБА_4 було укладено
договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого продавець передав у
власність покупця приміщення кафе
1-1-1-29, загальною площею 397,40 кв.м., в
будинку літ.А, що знаходиться в м.
Чернівцях по АДРЕСА_1. Згідно протоколу
№237-н про проведення прилюдних торгів
від 30.09.2005 року, затвердженого
директором Рівненської
Міжрегіональної товарно-майнової
біржі «Прайс», продаж вчинено за 514000
гривень (а.с.8).

За змістом ст. 658 ЦК України право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власнику товару.

Якщо продавець товару не є його
власником, покупець набуває право
власності лише у випадку, якщо власник
не має права вимагати його повернення.

Особливості договору купівлі-продажу
окремих видів майна можуть
встановлюватися законом (ч.5 ст.656
Кодексу).

Як вбачається з п.4.2 Статуту ДП МОУ
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування», майно
підприємства є державною власністю і
закріплюється за ним на праві повного
господарського відання.

Відчуження засобів виробництва, що є
державною власністю і закріплені за
підприємством, здійснюється за
погодженням з органом управління
майном у порядку, встановленому чинним
законодавством (п.4.4 Статуту).

Цілісні майнові комплекси
підприємства, його структурні
підрозділи, а також нежилі приміщення
здаються в оренду з дозволу та на
умовах, погоджених з Органом
управління майном (п.4.6 Статуту).

Визначення поняття "господарське
відання" наведено в статті 136
Господарського кодексу України та
характеризується як речове право
суб'єкта підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Частиною другою статті 73
Господарського кодексу України
встановлено, що орган державної влади,
до сфери управління якого входить
підприємство, є представником власника
і виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами.

Окрім того, відповідно до абзацу
п'ятого пункту 2 Декрету Кабінету
Міністрів України від 15 грудня 1992 року N
8-92 "Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності"
міністерства та інші підвідомчі
Кабінету Міністрів України органи
державної виконавчої влади відповідно
до покладених на них повноважень
здійснюють контроль за ефективністю
використання і збереженням
закріпленого за підприємствами
державного майна.

Відповідно до частини п'ятої статті 75
Господарського кодексу України
державне комерційне підприємство не
має права безоплатно передавати
належне йому майно іншим юридичним
особам чи громадянам, крім випадків,
передбачених законом. Відчужувати,
віддавати в заставу майнові об'єкти, що
належать до основних фондів, здавати в
оренду цілісні майнові комплекси
структурних одиниць та підрозділів
державне комерційне підприємство має
право лише за попередньою згодою
органу, до сфери управління якого воно
входить, і, як правило, на конкурентних
засадах.

Органом, до сфери управління якого
належить дане державне підприємство, є
Міністерство оборони України.

Таким чином, для укладення
оспорюваного правочину підприємству,
правонаступником якого є Концерн
«Військторгсервіс», необхідно було
отримати попередню згоду Міністерства
оборони України.

Як вбачається з досліджених матеріалів
справи, 12.11.2004 року начальником
Головного управління торгівлі
Міністерства оборони України ОСОБА_7,
який був наділений повноваженнями на
відчуження нерухомого майна на
підставі довіреності Міністерства
оборони України від 04.10.2004 року №220/2071,
було надано дозвіл начальнику
державного підприємства «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування» ОСОБА_8 на відчуження
приміщення магазину №24, площею 117,5 кв.м.
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Вказану довіреність, яка надана ОСОБА_7,
було скасовано окремим дорученням
Міністра оборони України від 12.02.2005
року (а.с.16).

Судом також встановлено, що
підприємством було переобладнано
приміщення магазину на приміщення кафе
1-1-1-29, загальною площею 397,40 кв.м.

В подальшому, на підставі рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 07.12.2005 року, було
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно на нежиле приміщення
кафе, загальною площею 397,40 кв.м., що по
АДРЕСА_1 (а.с.125). Власником приміщення є
держава, приміщення перебуває у
господарському віданні державного
підприємства Міністерства оборони
України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування».

Разом з тим, 27.07.2005 року ОСОБА_8 було
надано дозвіл на відчуження приміщення
кафе філії «Чернівецький військовий
торг №46», що по АДРЕСА_1, площею 397,4 кв.м.,
при цьому, в якості підстави надання
дозволу, останній посилався на дозвіл
від 12.11.2004 року.

Однак, суд зазначає, що дозволом від
12.11.2004 року було надано дозвіл на
відчуження приміщення магазину, площею
117,5 кв.м., а не приміщення кафе, площею
397,4 кв.м.

Крім того, суд враховує, що довіреність,
на підставі якої був виданий дозвіл від
12.11.2004 року, 12.02.2005 року була відкликана
Міністром оборони України Гриценком
А.С.

Таким чином, законні підстави для
видачі дозволу ОСОБА_8 27.07.2005 року були
відсутні.

Також, 05.10.2005 року Державним
підприємством Міністерства оборони
України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
в особі ОСОБА_8 було видано довіреність,
якою уповноважено ОСОБА_6 відчужити
приміщення кафе, площею 397,4 кв.м., що по
АДРЕСА_1 (а.с.136).

Згодом на підставі зазначеної
довіреності було укладено оспорюваний
правочин.

Суд зазначає, що представник може бути
уповноважений на вчинення лише тих
правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє (стаття 238 ЦК
України).

За загальним правилом підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Разом з тим, як було встановлено судом
, ОСОБА_8 необхідних повноважень на
відчуження зазначеного майна не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

На підставі вищевказаного, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.203, 215, 216 ЦК України,
ст.ст.8, 60, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов Чернівецького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України -
задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення - кафе,
загальною площею 397,4 кв.м., що
знаходиться за адресою м. Чернівці
АДРЕСА_1 від 14.12.2005 року, укладений між
Державним підприємством Міністерства
оборони України «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
та ОСОБА_4, недійсним з моменту
вчинення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
оголошення рішення суду.

Головуючий - суддя: ________________
Іщенко І.В.