Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

04 лютого 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді
- Коробенко С.В.

при секретарі
- Бабій К.В.

розглянувши у відкритому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Солом'янський РВ ГУДМС України в м.
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що в належній їй квартирі
АДРЕСА_2, зареєстрований, але фактично
не проживає, колишній чоловік її матері
- ОСОБА_3

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач
зазначає, що Відповідач з 2008 року в
квартирі не проживає, особистих речей у
ній не має. Всі обов'язки, пов'язані з
утриманням житлового приміщення,
покладені на Позивача, і тільки вона
несе витрати по його утриманню.

Відповідач, як вказу є Позивач, після
від'їзду квартирою не користується та
не цікавиться. На підставі наведеного
Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням, та зняти його з
реєстраційного обліку у квартирі.

Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся за місцем
реєстрації. За згоди Позивача суд
ухвалив розглядати справу у
відсутність Відповідача із
постановленням заочного рішення.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, направив на
адресу суду клопотання про розгляд
справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення Позивача, а також
свідка ОСОБА_4 (матері Позивача), яка
підтвердила факт непроживання
Відповідача у квартирі, дослідивши
матеріали справи, суд вирішив ухвалити
заочне рішення відповідно до вимог ч. 4
ст. 169 ЦПК України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2
належить Позивачу на підставі
договорів дарування 1/3 частини
квартири від 25.08.2004 року та від 23.08.2007
року, а також свідоцтва про право
власності на житло від 24.06.1996 року
(а.с.5-9).

У віідповідності до довідки (Форма №3)
від 17 квітня 2013 року у квартирі АДРЕСА_2
зареєстровані Позивач, її мати - ОСОБА_4,
та Відповідач (а.с.10).

Шлюб між ОСОБА_2 та матір'ю Позивачки
розірвано 24.04.2007 року (а.с. 11).

Як встановлено з матеріалів справи,
пояснень Позивача і допитаного судом
свідка, Відповідач з 2008 року по
теперішній час в спірній квартирі не
проживає, його особистих речей в ній
немає, що підтверджується відповідним
актом.

Комунальні платежі та повне утримання
житлового приміщення здійснює Позивач.

Згідно зі ст. 317, 319 ЦК власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК зазначає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 386 ЦК власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи
зареєстрованим в належній Позивачу
квартирі, порушує її права та законні
інтереси як власника на свій розсуд
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому майном.
Враховуючи його тривалу (більше року)
відсутність у приміщенні квартири,
обгрунтованою є позиція Позивача про
втрату Відповідачем права
корисутвання даним житлом.

З огляду на викладене, на підставі
аналізу зібраних по справі доказів, суд
вважає, що позовна заява в частині
визнання Відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням підлягає задоволенню.

Вимога про зобов'язання Солом'янський
РВ ГУДМС України у м. Києві зняти
Відповідача з реєстраційного обліку
задоволенню не підлягає, оскільки
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
автоматично є підставою для зняття її з
реєстраційного обліку. В цій частині
третьою особою права Позивача на час
розгляду справи не порушені.

Керуючись ст.317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК
України, ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_2

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: