АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6667/14
Головуючий І інстанції -
Справа №426/2278/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коваленко І.П.,
Довгаль А.І.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Сватівського районного
суду Луганської області від 21 липня
2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини і стягнення
додаткових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини і стягнення
додаткових витрат, просила стягнути на
її користь з відповідача аліменти на
період навчання сина або до досягнення
ним 23 річного віку у розмірі 1/3 частини
з усіх видів заробітку. Крім того
просила стягнути 50% відсотків витрат,
які вона понесла при сплаті вартості
навчання, оплати проживання
гуртожитку, страхування у розмірі 5530
грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
1994 року. Від цього шлюбу мають сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду
відповідач сплачував на утримання сина
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів доходів до досягнення повноліття
сина - ІНФОРМАЦІЯ_4. В 2013 році їх син на
контрактній основі був прийнятий на
навчання до Луганського педагогічного
університету ім. Т. Шевченка м.
Луганська.

В ході розгляду справи уточнила свої
вимоги та просила суд стягнути на її
користь аліменти на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання у розмірі 833 грн. щомісячно з
дати подання позову до суду і до
закінчення навчання - до 01.08.2017 року.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 21 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на її користь на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до
закінчення ним навчання, але не більше
як до досягнення 23 років, починаючи з 28
листопада 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що він не може надавати
матеріальну допомогу сину через свою
хворобу, крім того, син проживає окремо
від позивачки, тому ОСОБА_4 не може
вимагати стягнення аліментів на свою
користь.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Задовольняючи позов про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання суд
першої інстанції виходив можливості
відповідача сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі.

Проте, погодитись з даним висновком
колегія суддів апеляційного суду не
може.

Відповідно до вимог ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2
ст. 182, ч. 1 ст. 183, ст. 184, ст. 199 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_6 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками вказані
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.4 ).

ОСОБА_6 навчається у Луганському
Державному університеті ім. Тараса
Шевченко на денному відділені за кошти
фізичних осіб ( а.с.5 ).

Згідно із ч. 3 ст. 199 СК України право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_4 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_6 також
зареєстрований за тією ж адресою ( а.с. 2
- 3 ).

Однак, як вбачається зі змісту позовної
заяви, ОСОБА_6 на період навчання
фактично проживає в гуртожитку в м.
Луганськ.

Тобто, розглядаючи справу, суд першої
інстанцій не звернув уваги на те, що
ОСОБА_6, який має право на утримання у
зв'язку із продовженням навчання та
його мати ОСОБА_4, яка звернулась до
суду із вказаним позовом проживають за
різними адресами, що відповідно до
вимог частини 3 статті 199 СК України
позбавляє останню права на звернення
до суду із вказаним позовом.

Доказів того, що ОСОБА_6 уповноважував
ОСОБА_4 на звернення до суду в своїх
інтересах матеріали справи також не
містять.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 200 СК України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» судам роз'яснено,
що обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Згідно наказу №74-к ТОВ «Сватівська
олія» від 18.03.2014 року ОСОБА_3 звільнений
з роботи за згодою сторін, перебуває на
обліку в Сватівському районному центрі
зайнятості як безробітний ( а.с. 97, 99 ).
Відповідач перебуває на обліку в
Луганському ОКВД та страждає на
псоріаз ( а.с. 57 ).

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_3 отримує якісь доходи та має
можливість допомагати сину позивачкою
та її представником не надано.

За таких обставин, є всі підстави
для скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення з Сватівського районного
суду Луганської області від 21 липня
2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини і стягнення
додаткових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді