Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/295/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

третьої особи
Налдіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
комунального підприємства "Кодимське
районне бюро технічної
інвентаризації", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, - державного нотаріуса
Кодимської державної нотаріальної
контори, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 13 лютого 2014 року
звернулась до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом до
ОСОБА_3 та комунального підприємства
"Кодимське районне бюро технічної
інвентаризації" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_2 (адвокат, діє на
підставі ордера адвоката та угоди про
надання правової допомоги) свій позов
підтримали та пояснили, що у листопаді
місяці 2004 року позивач придбала
житловий будинок в АДРЕСА_1 Кодимського
району Одеської області. У 2006 році
відповідно до усної домовленості
передала відповідачеві ОСОБА_3 в
тимчасове використання приміщення
власної літньої кухні для її
переобладнання під магазин та
тимчасове використання відповідачем.
При цьому, ніяких письмових документів
з відповідачем вона не підписувала,
зокрема договору купівлі-продажу цього
нерухомого майна не укладала. В лютому
місяці 2014 року в газеті «Вісті
Кодимщини» побачила оголошення про
продаж відповідачем зазначеного
нерухомого майна, після чого дізналась,
що нібито у 2006 році вона продала
відповідачеві вказане приміщення
кухні, уклавши з ним письмовий договір
купівлі-продажу, який був посвідчений
нотаріусом.

Стверджувала, що ніякого договору
купівлі-продажу з відповідачем вона не
підписувала, а підпис в договорі від 16
листопада 2006 року виконаний іншою
особою. З цих підстав просила визнати
вказаний договір купівлі-продажу
недійсним, оскільки цей договір вона не
укладала, при його укладенні
присутньою не була, його не
підписувала.

Відповідач ОСОБА_3 заявленого позову не
визнав та пояснив, що у 2006 році він
придбав у позивача ОСОБА_1 приміщення
літньої кухні, яке у встановленому
законом порядку переобладнав під
магазин, в якому до цього часу здійснює
підприємницьку діяльність. Купівля
вказаного нерухомого майна була
оформлена договором купівлі-продажу,
укладеним ним та особисто позивачем у
нотаріуса та нотаріально посвідченим
останнім. Відтак, вважає вимоги
позивача безпідставними і просить
відмовити у їх задоволенні.

Представник комунального підприємства
«Кодимське районне бюро технічної
інвентаризації» ОСОБА_4 в судовому
засіданні заявленого ОСОБА_1 позову
також не визнала, пояснивши, що на
підставі нотаріально засвідченого
державним нотаріусом Налдіною М.М.
договору купівлі-продажу від 16
листопада 2006 року вона, як державний
реєстратор на той час, здійснила
державну реєстрацію речових прав
ОСОБА_3 на приміщення літньої кухні,
розташованої в АДРЕСА_1 Кодимського
району Одеської області. Жодних
порушень закону, при цьому, нею
допущено не було. Цій реєстрації
передувало особисте звернення
позивача ОСОБА_1 до БТІ для роз'яснення
питання продажу ОСОБА_3 належного їй
приміщення літньої кухні.

Третя особа, яка не заявляє самостійний
вимог, - державний нотаріус Кодимської
державної нотаріальної контори
Налдіна М.М. в судовому засіданні
пояснила, що дійсно 16 листопада 2006 року
вона посвідчувала договір
купівлі-продажу приміщення спірної
літньої кухні між продавцем ОСОБА_1 та
покупцем ОСОБА_3 При посвідченні
вказаного правочину особисто були
присутні і продавець ОСОБА_1, і покупець
ОСОБА_3, кожному з яких були роз'ясненні
їхні права та обов'язків, наслідки
укладення правочину і кожен з яких
поставив свій підпис у договорі
купівлі-продажу. У зв'язку з цим, вважає
твердження позивача про її відсутність
при укладенні спірного правочину та не
підписання цього договору
купівлі-продажу безпідставними.

Вислухавши пояснення позивача та
відповідача, їхніх представників, а
також третьої особи, дослідивши надані
сторонами письмові докази, суд визнає
позов необґрунтованим і вважає
необхідними відмовити у його
задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає у власність іншої
сторони (покупцеві) майно, а покупець
приймає його і сплачує певну грошову
суму, обумовлену сторонами.

Судом встановлено, що 24 листопада 2005
року позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований в АДРЕСА_1
Кодимського району Одеської області.
Укладений правочин купівлі-продажу
того ж дня був посвідчений державним
нотаріусом Кодимської державної
нотаріальної контори Налдіною М.М.

До складу придбаного позивачем майна
ввійшов один глинобитний будинок,
вкритий залізом, житловою площею 15.0
кв.м. під літерою «а» на схематичному
плані, літня кухня під літерою «Б»,
сарай під літерою «Г», погріб під
літерою «г».

16 листопада 2006 року позивач ОСОБА_1
продала відповідачеві ОСОБА_3
приміщення належної їй літньої кухні
(літер «Б»), про що того ж дня сторони
уклали договір купівлі-продажу, який
був посвідчений державним нотаріусом
Кодимської державної нотаріальної
контори Налдіною М.М.

Вказаний правочин у встановленому
законом порядку був зареєстрований,
доказом чого є витяг з Державного
реєстру правочинів №3173527 від 16
листопада 2006 року. У передбаченому
законом порядку було зареєстроване і
набуте відповідачем ОСОБА_3 право
власності на спірне нерухоме майно, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №12739738 від 04 грудня 2006 року.

Підставою для задоволення позову
позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 вказали укладення та
посвідчення спірного договору
купівлі-продажу без участі позивача та
не підписання цього договору
позивачем.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін
(якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є
позивач та відповідач), кожна з яких
відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. При цьому відповідно до
ч.4 ст.60 ЦПК доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях сторони.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні
стверджувала, що ніякого договору
купівлі-продажу з відповідачем вона не
підписувала, а підпис в договорі від 16
листопада 2006 року виконаний іншою
особою.

З метою перевірки вказаних тверджень,
ухвалою суду від 26 березня 2014 року у
справі була призначена судова
почеркознавча експертиза, на вирішення
якої поставлено питання про належність
позивачеві ОСОБА_1 підпису від імені
продавця у спірному договорі
купівлі-продажу від 16 листопада 2006
року.

25 червня 2014 року до суду надійшло
клопотання судового експерта
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз Полякової
О.А. про надання для дослідження
зразків підпису позивача та оплату
призначеної експертизи.

Того ж дня, тобто 25 червня 2014 року,
клопотання експерта було отримане
представником позивача ОСОБА_2

Однак, у встановлений строк клопотання
експерта виконане не було - зразки
підпису позивача не надані, експертиза
позивачем не оплачена, у зв'язку з чим, 04
серпня 2014 року судовим експертом
надано до суду повідомлення про
неможливість надання висновку, після
чого, 29 вересня 2014 року судом у
відповідності з вимогами ч.2 ст.86 ЦПК
України була скасована ухвала від 26
березня 2014 року про призначення
почеркознавчої експертизи.

Інших належних і допустимих доказів,
які б доводили позовні вимоги позивача,
до суду не надано.

Натомість, свідченням відповідача
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4 та третьої особи Налдіної М.М. у
своїй сукупності повністю
спростовують твердження позивача про
її відсутність при укладенні та
нотаріальному посвідченні спірного
правочину, а також про непідписання нею
спірного договору купівлі-продажу.

Інших підстав визнання спірного
правочину недійсним позивачем не
заявлялось.

Отже, позивачем та її представником
всупереч покладеного на них ст.ст.10,11 та
60 ЦПК України обов'язку у встановленому
законом порядку не доведено обставин,
на які вони посилались. як на підставу
задоволення свого позову, а тому у
задоволенні позову ОСОБА_1 має бути
відмовлено через його недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
та комунального підприємства
"Кодимське районне бюро технічної
інвентаризації" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу відмовити у
повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні 29
вересня 2014 року, повний текст рішення
суду виготовлено 01 жовтня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.