Справа № 359/6395/14-ц Головуючий у І
інстанції Муранова-Лесів
І.В.Провадження № 22-ц/780/5497/14
Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І.,. Гуля В.В,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориспільськиого міськрайонного суду
Київської області від 12 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

04 липня 2014 року позивач
звернулася до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з позовною заявою, у якій просила
зменшити розмір аліментів, що
стягуються з неї на користь ОСОБА_3 на
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600
гривень щомісячно, починаючи з 26
березня 2012 року і до досягнення дитиною
повноліття, на аліменти у розмірі 1/4
частини від заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги позивачка обґрунтовувала
тим, що. вона перебувала з відповідачем
в зареєстрованому шлюбі, від якого має
сина ОСОБА_4, 2001 року народження.
Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2012 року з неї на користь
відповідача стягнуто аліменти на сина
ОСОБА_4 в розмірі 600 гривень щомісячно,
починаючи з 26 березня 2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Позивачка стверджувала, що аліменти в
твердій грошовій сумі було визначено
судом у зв»язку з тим, що вона являлась
підприємцем та мала нерегулярний
мінливий дохід. В даний час вона
припинила свою підприємницьку
діяльність та уклала трудовий договір
із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5
та отримує заробітну плату в розмірі 1250
гривень. Також зазначала, що проживає в
с.Вороньків, їздить на роботу
громадським транспортом, витрачає
кошти на проїзд та на оплату ? частини
вартості електроенергії за місцем
проживання. З урахуванням наведених
обставин просила позов задовольнити.

Рішенням Бориспільськиого
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_1, виданим 01
квітня 2014 року, повторно, відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Бориспільського міського
управління юстиції в Київській області
(а.с.7) та копією рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 23 березня 2011
року, відповідно до якого шлюб між
сторонами був розірваний (а.с.5).
Рішенням Бориспільського
міськрайоннного суду Київської
області від 07 травня 2012 року позов
ОСОБА_3 задоволено та стягнуто на його
користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки с.Вороньків Бориспільського
району київської області, мешканки
АДРЕСА_1, приватного підприємця
«ПЕРУКАРНЯ», аліменти на сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 гривень
щомісячно, починаючи з 26 березня 2012
року по досягненню дитиною повноліття
(а.с.6).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд керувався
ст.ст. 141, 180, 182, 184, 192 СК України та
виходив з того, що позивачка не надала
суду належних та допустимих доказів
погіршення її фінансового становища, а
отже підстави для задоволення її
позовних вимог відсутні.

Згідно з повідомленням про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця №1250 від 25
грудня 2013 року зазначеного числа було
здійснено державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.9).

З Трудового договору між
працівником і фізичною особою від 17
лютого 2014 року та довідки про середню
заробітну плату (дохід) позивачка з 17
лютого 2014 року працевлаштована
перукарем за трудовим договором до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 із
заробітною платою 1250 гривень на місяць
(а.с.10,11).

Згідно з довідкою відділу
Державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції №37343 від 10 липня 2014
року станом на 26 червня 2014 року за
ОСОБА_2 відсутня заборгованість по
сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 в
розмірі 600 гривень щомісячно на сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Договору купівлі-продажу
1/2 частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
від 26 грудня 2013 року позивач придбала 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
під №27 по провулку Леніна в с.Вороньків
Бориспільського району Київської
області. Продаж здійснено за 78000
гривень, які сплачені покупцем до
підписанні цього договору.

Даючи оцінку дослідженим
доказам, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
твердження позивача про зміну
матеріального становища, внаслідок
якого вона не може сплачувати аліменти
у раніше визначеному розмірі, є
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Так, стан здоров'я за змістом
позовної заяви в позивача не змінився,
вона є працездатною особою, інших
утриманців, крім неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона не має.

Той факт, що позивач припинила
свою підприємницьку діяльність та
працевлаштувалась на роботу із
заробітком 1250 гривень не свідчить про
погіршення її матеріального стану та
не є підставою для зменшення раніше
визначеного розміру аліментів,
оскільки, як вбачається з досліджених
письмових доказів, позивач припинила
свою підприємницьку діяльність 25
грудня 2013 року, про те 26 грудня 2013 року
вона уклала договір купівлі-продажу, за
яким нею було сплачено кошти в розмірі
78000 гривень в якості плати за придбану
1/2 частину будинку з надвірними
будівлями та спорудами.

Після працевлаштування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та,
маючи офіційну заробітну плату в
розмірі 1250 гривень, позивач весь цей
час сплачувала аліменти у раніше
визначеному розмірі 600 гривень, та
заборгованості станом на 26 червня 2014
року не має.

Отже зазначені обставини,
спростовують твердження позивача про
погіршення її матеріального становища.

Крім того, суд першої інстанції
врахував, що Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
встановлено у 2014 році прожитковий
мінімум для дітей від 6 до 18
років у розмірі 1286 гривень.

Виходячи із загальних засад
справедливості цивільного судочинства
танеобхідності захисту інтересів
дітей, ст. 180 СК України покладає
обов'язок утримувати дитину на обох
батьків, а тому суд об'єктивно визнав
обґрунтованим визначений в рішенні
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 07 травня 2012 року
розмір аліментів, що стягуються з
позивача на користь відповідача на
неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2001 року
народження, в сумі 600 гривень, що на
даний час становить менше ніж половину
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Оскільки позивач звернулася до суду з
позовом про зменшення розміру
аліментів, не надавши належних доказів
для підтвердження своїх позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення цього
позову.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Бориспільськиого
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: