У Х В А Л А

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової
О.В.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 03 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 21 липня 1990 року по 08 липня 2012
року перебувала із ОСОБА_4 у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час
шлюбу вони побудували літню кухню у
будинку АДРЕСА_1 та гараж, а також
придбали автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter
316 CDI, 2005 року випуску. Враховуючи те, що
добровільно поділити зазначене майно
вони не можуть, позивачка, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила поділити спільне майно порівну
та стягнути з відповідача грошову
компенсацію вартості Ѕ частин
автомобіля, літньої кухні та гаража.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 25 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 03 червня 2014 року рішення
районного суду скасовано. Позов ОСОБА_3
задоволено частково. Здійснено поділ
спільного сумісного майна подружжя -
автомобіля марки Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, який залишено у власності
ОСОБА_4, стягнувши із нього на користь
ОСОБА_3 42 500 грн. за її частку в спільному
майні. В іншій частині позову
відмовлено. Розподілено судові
витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Судові рішення в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 про
стягнення з відповідача компенсації
вартості Ѕ частини літньої кухні та
гаража не оскаржені, тому в касаційному
порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності позивачкою вартості
спірного автомобіля, а, відтак,
неможливості визначення розміру
належної їй компенсації.

Змінюючи рішення районного суду та
частково задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив із того, що
ринкова вартість автомобіля марки
Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску, є
вищою від заявленої позивачки суми, що
дає можливість стягнути з відповідача
вартість належної позивачці Ѕ частини
спірного автомобіля виходячи із
розміру суми, витраченої на його
придбання.

Проте повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що з 21 липня 1990 року
по 08 липня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу вони придбали
автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005
року випуску.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалася
на те, що їй належить Ѕ частина
зазначеного автомобіля, користуватися
якою вона не має можливості, а тому
просила стягнути з ОСОБА_4 грошову
компенсацію вартості цієї частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Згідно з ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Встановлено, що сторони не погодили
вартість спільного майна, автомобіля.
Отже, згідно з п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями 69
- 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

При цьому, згідно з роз'ясненням,
наданим судам у п. 25 наведеної вище
постанови Пленуму Верховного Суду
України, вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК
щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Апеляційний суд дійшов до передчасного
висновку про можливість стягнення з
відповідача компенсації за Ѕ частину
позивачки у заявленому нею розмірі,
оскільки у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316
ЦПК України належним чином не
встановив вартості спірного
автомобіля; взята за основу судового
рішення довідка судового експерта щодо
ринкової вартості автомобіля марки
Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005 року випуску, не
може бути належним та допустимим
доказом, оскільки поділу підлягає
автомобіль, що належить сторонами на
праві спільної сумісної власності, і
саме його вартість з урахуванням всіх
індивідуальних ознак слід визначити.

При цьому суд апеляційної інстанції не
визначився із підставою позову і
нормою права, яка підлягає затосуванню
до спірних правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом апеляційної
інстанції не встановлені, рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ух в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 03 червня 2014 року в частині
вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ автомобіля марки Mersedes-Benz Sprinter 316
CDI, 2005 року випуску, скасувати, справу в
цій частині передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова