Справа № 579/1314/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2014 року
Кролевецький районний суд Сумської
області

у складі: судді
Школи М.Г.

за участі секретаря
Сергієнко Ж.М.

з участю: представників позивача
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачів
ОСОБА_4

ОСОБА_5

особи, яка надає правову допомогу

відповідачці ОСОБА_5
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кролевці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання іншого жилого
приміщення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання такими, що
втратили право на користування житлом
в буд. АДРЕСА_1.

У попередньому судовому засіданні
ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, за якими
він просить усунути перешкоди у
користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання іншого жилого
приміщення ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує
наступним чином.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
від 05 січня 1985 року він є власником
житлового буд. АДРЕСА_1. У належному
йому будинку зареєстровані та фактично
проживають відповідачі - син ОСОБА_4 та
невістка ОСОБА_5 Також у будинку
проживає його, позивача, внук ОСОБА_1

Між ним та сином і невісткою,
відповідачами, постійно виникають
конфліктні ситуації. Відповідачі
порушують його право на володіння,
користування та розпорядження
власністю - житловим будинком АДРЕСА_1.
Вони, відповідачі, перешкоджають йому
та його дружині ОСОБА_2 користуватися
будинком, господарськими спорудами,
комунальними послугами; вони,
відповідачі, псують майно.

Відповідачі самовільно навісили замки
на двері спальні, на двері гаражу, в
якому знаходиться садовий інвентар.
Ключів від зазначених приміщень у них
немає.

Відповідачі, забороняють перебувати у
літній кухні, забороняють
користуватися погребом, вхід до якого
облаштований через літню кухню.

Відповідач ОСОБА_4 відключив воду від
пральної машини та умивальника,
відрізав антену від телевізора,
пошкодив телефон.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пошкодили
кухонні меблі, а саме: зняли столешницю
зі столу, зняли мийку, винесли з будинку
газову плиту.

Відповідачі в указаний спосіб своїми
протиправними діями порушують його,
позивача, право на вільне користування
приватною власністю.

Відповідачі не приймають участі у
витратах по утриманню будинку.

Відповідач ОСОБА_4 систематично
порушує правила співжиття, яке
виражається у вчиненні фізичного та
психологічного насильства щодо нього,
позивача, та його дружини шляхом
застосування погроз, образ, вчиняє дії,
які є несумісні для спільного з ним
проживання в одному будинку.

Внаслідок дій відповідачів він,
позивач, та його дружина постійно
перебувають у стані психологічної
напруги, страху та тривоги, враховуючи
також, що вони є особами похилого віку,
через хронічні захворювання стан
здоров'я поганий. Відповідач ОСОБА_4 з
підбурювання дружини ОСОБА_5,
відповідачки, жорстоко знущається з
них, позивача, та його дружини ОСОБА_2

Його, позивача, дружина ОСОБА_2
неодноразово зверталася із заявами до
Кролевецького РВ УМВС на таку
поведінку сина, пропонувала йому
добровільно виселитися разом з
дружиною з житлового будинку, однак син
не реагує на ці пропозиції, а також не
реагує на заходи, які вживаються
працівниками міліції.

Відповідач ОСОБА_4, перебуваючи в
нетверезому стані, часто вчиняє сварки
за місцем проживання як з дружиною, так
і з ними, позивачем та його дружиною.

Такі факти мали місце згідно протоколу
про адміністративне правопорушення
від 14.01.2014 року з дружиною ОСОБА_5 за
місцем проживання АДРЕСА_1, близько 2
години ночі та згідно з протоколами про
адміністративні правопорушення від 12
березня 2014 року - з матір'ю ОСОБА_2 за
місцем проживання АДРЕСА_1 03 березня 2014
року близько 13 години, 07 березня 2014 року
близько 14 години. Тому він, позивач, з
посиланнями на положення ст.ст. 41, 55
Конституції України, ст. ст. 16, 391 ЦК
України, ст.ст. 116, 150, 156, 157 ЖК України
просить суд усунути перешкоди у
користуванні буд. АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання іншого жилого
приміщення відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце його
проведення був повідомлений належним
чином. (а.с. 50) Заяву чи клопотання про
розгляд справи у його відсутність чи
відкладення розгляду справи на іншу
дату також суду не надав. Причини своєї
неявки суду не повідомив.

Представники позивача ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримали у повному обсязі і
просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні
вимоги не визнали у повному обсязі і
надали наступні пояснення.

Вони проживають у АДРЕСА_1. Між ними з
однієї сторони та позивачем ОСОБА_1 та
його дружиною виникають сварки,
конфлікти, скандали, образи,
непорозуміння щодо користування
житловими і підсобними приміщеннями.
Вони мають характер сімейно-побутових
і призвели до виникнення неприязних
взаємин. Особливо вони загострились на
протязі останніх приблизно двох років,
тобто неприязні відносини. Дружина
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неодноразово
зверталася до Кролевецького РВ УМВС із
заявами щодо вжиття заходів впливу
відносно них. ОСОБА_4 у 2014 році двічі був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за насильство у сім'ї
- у січні 2014 року відносно своєї дружини
ОСОБА_5 і у березні 2014 року відносно
матері ОСОБА_2 Вона, ОСОБА_5, до
адміністративної чи іншої юридичної
відповідальності за час її проживання
у АДРЕСА_1 не притягувалася, тобто,
відносно неї не вживалися заходи
запобігання і громадського впливу зі
сторони правоохоронних органів, суду,
прокуратури, органів місцевого
самоврядування та органів виконавчої
влади. Він, відповідач, ОСОБА_4 проживає
у АДРЕСА_1 з дня народження, а вона,
відповідачка, ОСОБА_5 проживає у даному
будинку з дня одруження у 1988 році, як
член сім'ї власника будинку, і також
прописана (зареєстрована) у будинку з
дозволу його власника, ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представників
позивача ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
та ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, допитавши свідків, дослідивши
письмові докази, суд прийшов до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає у повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени
сім'ї власника будинку, які проживають
разом з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1
ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Аналогічні положення містяться й у ст.
383 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЖК України власник майна
при наявності дій осіб, спрямованих на
перешкоджання вільного користування
та розпорядження власником своїм
майном, вимагати усунення таких
перешкод має право.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Статтею 116 ЖК УРСР передбачено: якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявилися безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Тобто, для застосування цієї статті
необхідна наявність двох умов:

- систематичне порушення правил
співжиття;

- вжиття заходів попередження або
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів.

Під заходами впливу маються на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є власником житлового
буд. АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право
на спадщину заповітом, яке видане
Кролевецькою державною нотаріальною
конторою 05 січня 1985 року. (а.с. 7)

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 1988 року.
Відповідач ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 з
дня народження, тобто, з 1968 року, і
зареєстрований у будинку згідно
довідки Кролевецького районного
сектора УДМС від 06.09.2014 року з 22.06.1988
року. (а. с. 14, 23)

Відповідачка ОСОБА_5 в 1988 році була
вселена й зареєстрована у АДРЕСА_1, як
дружина відповідача ОСОБА_4, і члени
сім'ї власника будинку ОСОБА_1 - батька
відповідача ОСОБА_4 Зареєстрована вона
з 17 жовтня 1989 року.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями представника позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, будинковою книгою для
прописки громадян, що проживають в
АДРЕСА_1 (а.с. 8-13), довідкою виконавчого
комітету Кролевецької міськради за
№1585 від 29 липня 2014 року (а.с. 14), довідкою
Кролевецького районного сектора УДМС
від 06.09.2014 року. (а.с. 24)

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що відповідачка ОСОБА_5
вселилась до буд. АДРЕСА_1 в
установленому законом порядку та
набула прав і обов'язків, передбачених
ст. 156 ЖК УРСР.

Підстави виселення членів сім'ї
власника жилого будинку передбачені
нормою ст. 157 ЖК України та полягають у
порушенні такими особами умов їх
проживання й користування жилим
приміщенням, що належить власнику.

Позивач ОСОБА_1 пов'язує виселення
відповідачів з належного йому жилого
будинку із систематичним порушенням
правил співжиття та вжитими заходами
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Згідно довідки Кролевецького РВ УМВС
від 13.10.2014 року за №8394 (а.с. 44) заяв від
ОСОБА_1 щодо неправомірної поведінки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, починаючи з 01.01.2014
року до часу подання відповіді на запит
суду не надходило.

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 підтвердила
вказані обставини, зазначивши, що її
чоловік ОСОБА_1 з відповідними заявами
щодо протиправної поведінки
відповідачів, починаючи з 01.01.2014 року до
Кролевецького РВ УМВС не звертався, а
зверталась вона. В інші державні органи
чи по місцю роботи відповідачки ОСОБА_5
щодо її протиправної поведінки чи
поведінки її сина ОСОБА_4 в жилому
будинку та відносин щодо користування
жилими приміщеннями та господарськими
будівлями, ні вона, ОСОБА_2, ні її
чоловік ОСОБА_1, позивач, на протязі 2014
року ні письмово, ні усно не зверталися.

Таким чином, зібраними по справі
доказами встановлено, що відповідачка
ОСОБА_5, яка вселилась до буд. АДРЕСА_1 в
1988 році в установленому законом
порядку та набула прав і обов'язків,
передбачених ст. 156 ЖК УРСР та була
зареєстрована у даному будинку з 17
жовтня 1989 року, систематично не
порушувала правила співжиття і до неї
не застосовувались заходи
попередження та громадського впливу.

За таких обставин відсутні правові
підстави щодо її виселення без надання
іншого жилого приміщення із буд.
АДРЕСА_1.

Судом встановлено на підставі зібраних
доказів, що між сторонами склалися
неприязні взаємини за час тривалого
спільного проживання у АДРЕСА_1, які
самі по собі не можуть бути підставою
для виселення.

Висновок суду стосується позивача
ОСОБА_1 і відповідачки ОСОБА_5, між якими
склалися неприязні відносини.

В судовому засіданні зібраними
доказами не встановлено порушення
фактів правил співжиття зі сторони
відповідачки ОСОБА_5 та фактів
застосування до неї заходів
попередження та громадського впливу.

Окрім того, не може ставитися питання
про виселення всіх осіб, які проживають
разом в одному будинку, якщо навмисні
винні дії чинить один, а не всі члени
сім'ї власника жилого приміщення.

Навмисних дій відповідачка ОСОБА_5, які
мають систематичний характер, за час
проживання у АДРЕСА_1 з 1988 року не
вчиняла, що підтверджується зібраними
по справі доказами, тобто не вчиняла
дій, пов'язаних з порушеннями правил
співжиття. Також за вказаний час
проживання у даному будинку до неї не
застосовувалися заходи попередження
та заходи впливу уповноваженими на це
суб'єктами.

Із постанови судді Кролевецького
районного суду від 23 січня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_4 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
насильство в сім'ї, вчинення ним
відносно дружини ОСОБА_5 за місцем
проживання у АДРЕСА_1 01 січня 2014 року
близько 02 години ночі. (а.с. 16)

Із постанови судді Кролевецького
районного суду від 24 березня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_4 повторно
притягнутий до адміністративної
відповідальності за насильство в сім'ї,
вчиненим відносно матері ОСОБА_2 за
місцем проживання у АДРЕСА_1 03 березня
2014 року близько 13 години і 07 березня 2014
року близько 14 години. (а.с. 15)

Даних про те, що відповідач ОСОБА_4
вчиняв протиправні дії відносно батька
ОСОБА_1, які пов'язані з порушеннями
правил співжиття і до нього вживалися
заходи, попередження або громадського
впливу, у матеріалах цивільної справи
немає.

Як пояснила у судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 вона письмово
зверталась до Кролевецького РВ УМВС у
2014 році щодо притягнення до
відповідальності її сина ОСОБА_4,
відповідача по справі, відносно його
протиправної поведінки за місцем
проживання у АДРЕСА_1, а саме: за
вчинення з нею сварки та висловлювання
на її адресу нецензурними словами.

Даних про те, що відповідач ОСОБА_4
після 07 березня 2014 року порушував
правила співжиття шляхом вчинення
скандалів, дебошів, образ, заподіяння
тілесних ушкоджень, за які до нього
застосовувалися заходи попередження
та громадського впливу, у матеріалах
цивільної справи немає.

Вказані обставини підтвердив у
судовому засіданні і відповідач ОСОБА_4

Можливість виселення на підставі ст. 116
ЖК України особи, яка систематичним
порушенням правил співжиття робить
неможливим для інших проживання з нею в
одному будинку, не обмежується певним
часом, що минув після застосування
заходів запобігання або громадського
впливу, що вживалися за попередні
порушення правил співжиття. Разом з
тим, якщо після застосування
зазначених заходів минуло багато часу,
суд має це врахувати, так само, які і
характер подальшої поведінки
відповідача та знову вчиненого
проступку.

За змістом ст. 116 ЖК УРСР пред'явлення
позову про виселення після
застосування відповідного заходу
впливу не може бути правомірним,
оскільки така вимога може бути
заявлена лише у разі коли після
застосування заходів впливу до винної
в порушенні правил громадського
співжиття особи її поведінка не
змінилася і вона вчинила нові
неправомірні дії, несумісні з
установленими правилами соціального
співіснування.

Одні лише факти звернення до
відповідних органів зі скаргами чи
заявами на порушення правил співжиття
без застосування до винного заходів
впливу цими органами не є підставою для
виселення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 після 07 березня 2014
року проступків, пов'язаних з
порушеннями правил громадського
співжиття за місцем проживання у
АДРЕСА_1 відносно дружини та батьків не
вчиняв; його поведінка за місцем
проживання є позитивною і
законослухняною; з часу вчинення
останнього проступку (07 березня 2014
року) і до часу ухвалення рішення
минуло більше 7 місяців; після 07 березня
2014 року відповідач ОСОБА_4 до юридичної
відповідальності за протиправні дії,
вчинені ним за місцем проживання, не
притягувався.

Крім того, суд також враховує, що
відповідач ОСОБА_4 вчинив у січні 2014
року протиправні дії, пов'язані з
порушеннями правил співжиття відносно
дружини ОСОБА_5, яка до нього ніяких
претензій не має щодо порушення її
житлових прав, а у березні 2014 року -
відносно матері ОСОБА_2

Таким чином, виходячи із
вищевикладеного, суд приходить до
висновку про те, що підстав для
виселення без надання іншого жилого
приміщення відповідача ОСОБА_4 з буд.
АДРЕСА_1 немає, а тому у задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.

Приймаючи дане рішення суд також
враховує і те, що між відповідачем
ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 та його
дружиною ОСОБА_2 з іншої сторони
склалися неприязні відносини, які
негативно впливають на їхні стосунки
між собою.

Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_4 01
січня 2014 року, 03 березня 2014 року і 07
березня 2014 року за місцем проживання
вчинив незначні порушення, виходячи із
змісту постанов судді Кролевецького
районного суду про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідно 23
січня 2014 року і 24 березня 2014 року. (а.с. 15,
16)

Що стосується доводів позивача ОСОБА_1
про те, що відповідачі перешкоджають
користуватися житловими і підсобними
приміщеннями; не беруть участі у
витратах по утриманню будинку; псують
майно, яке є у будинку; виносять із
будинку належне йому, позивачу, майно
без його дозволу, як підстави для
задоволення позову, то суд з
зазначеними доводами не погоджується,
виходячи із наступного.

Позивач ОСОБА_1 згідно уточнених
позовних вимог просить суд усунути
перешкоди в користуванні буд. АДРЕСА_1
шляхом виселення без надання іншого
жилого приміщення відповідачів згідно
ст. ст. 157, 116 ЖК УРСР через систематичне
порушення правил співжиття та
застосування до них заходів
попередження та громадського впливу,
які виявилися безрезультатними.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_5 за час проживання
у будинку позивача правил співжиття не
порушувала і відповідно до неї не
застосовувалися заходи попередження і
громадського впливу, з чим згодна і
представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4, як встановлено у
судовому засіданні зібраними доказами,
вчинив, на думку суду, незначні
порушення, пов'язаних з правилами
співжиття відносно дружини та матері;
відносно батька ОСОБА_1 протиправних
дій не вчиняв, пов'язаних з порушеннями
його житлових прав; його поведінка
після останнього порушення є
позитивною і законослухняною; минуло
більше 7 місяців після вчинення
останнього порушення; після
застосування до нього заходів
попередження у березні 2014 року його
поведінка за місцем проживання
змінилася; нових порушень, за які до
нього застосовувалися заходи
попередження і громадського впливу,
пов'язаних з порушеннями правил
співжиття не вчиняв.

Надані позивачем докази не є
переконливими щодо задоволення його
позовних вимог про виселення без
надання іншого жилого приміщення
відповідача ОСОБА_4 з буд. АДРЕСА_1.

Доводи позивача ОСОБА_1 можуть бути
предметом судового захисту при його
зверненні до суду з окремим чи окремими
позовами щодо усунення перешкод у
користуванні будинком, як житлом, і
підсобними приміщеннями; стягнення
матеріальної шкоди за пошкоджене чи
знищене майно, яке йому належить;
стягнення витрат по утриманню будинку
та за комунальні послуги.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що у задоволенні
позову необхідно відмовити за його
безпідставністю.

Відповідно до ст. ст. 9, 116, 150, 156, 157 ЖК
УРСР, ст. ст. 380, 383, 391 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання іншого жилого
приміщення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовити -
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Кролевецький районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя М. Г. Школа