Провадження №2/761/1083/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк», 3-я
особа: ОСОБА_2 про припинення договору
поруки,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про припинення договору
поруки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, укладеним 12.09.2006
року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2, вона
виступила поручителем на підставі
договору поруки, який було укладено
12.09.2006 року між нею та ПАТ «БМ Банк». В
квітні 2013 року позивач отримала від
відповідача лист-претензію від 21.04.2013
року, після чого вона звернулася до
ОСОБА_2, з яким не проживає разом багато
років, з проханням поставити її до
відома стосовно всіх обставин щодо
виконання ним кредитного договору.
Після розмови з ОСОБА_2 позивач
дізналася, що банк надсилав третій
особі повідомлення про збільшення
розміру процентної ставки, при цьому,
як зазначила позивач, банк жодним чином
не попередив її про суттєве збільшення
відсоткової ставки та про збільшення
її зобов'язань як поручителя по
кредитному договору.

З урахуванням викладеного позивач
просить припинити договір поруки у
відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову, пояснивши, що банк жодної
додаткової угоди про збільшення
відсоткової ставки з відповідачем та
третьою особою не укладав, а отже
жодного підвищення відсотком ставки не
було.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги про
припинення договору поруки підтримав,
просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін та третьої особи,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 12.09.2006 року між ТОВ «БМ
Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ
Банк», та ОСОБА_2 був укладений
Кредитний договір № 57/120906, відповідно
до якого позичальник отримав в кредит
кошти в розмірі 28 180 доларів США з
відсотковою ставкою 12 % річних строком
до 11.09.2013 року.

12.09.2006 року між ТОВ «БМ Банк» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений Договір
поруки № 57/120906.

Виходячи з п. 1 Договору поруки,
поручитель зобов'язався перед
кредитором відповідати за
зобов'язаннями боржника, що випливають
з Кредитного договору № 57/120906.

Відповідно до п. 11 Договору поруки
всі зміни та доповнення до цього
Договору вносяться в письмовій формі
шляхом укладання додаткових угод,
підписаних уповноваженими
представниками сторін.

В судовому засіданні було
встановлено, що за Кредитним договором
№ 57/120906, укладеним 12.09.2006 року між
відповідачем та третьої особою, була
збільшена відсоткова ставка. Позивач
заперечувала про те, що її було
повідомлено про збільшення
відсоткової ставки за кредитним
договором, а отже, згоди на збільшення
обсягу відповідальності вона не
надавала.

Представник відповідача
заперечував щодо факту збільшення
відсоткової ставки, а щодо
повідомлення про збільшення
відсоткової ставки від 23.10.2008 року (а.с.
13), яке направлялося третій особі,
зазначив, що дане повідомлення
оформлено некоректно, а отже, оскільки
з позичальником не було укладено
додаткової угоди, значить збільшення
відсоткової ставки не відбулося.

Однак, суд з такими доводами
представника відповідача не
погоджується з огляду на нступне.

Відповідно до п. 7.1.2 Кредитного
договору банк має право при зміні
облікової ставки НБУ, індексу інфляції,
тарифної політики банку чи кон»юктури
ринку, попиту на кредитні ресурси
переглянути встановлену п. 1.1 процентну
ставку за користування кредитом, про що
повідомити позичальника в письмовій
формі за десять календарних днів до дня
встановлення нової ставки шляхом
надсилання повідомлення
рекомендованим листом. Разом з
повідомленням банк надсилає клієнту
примірники Додаткової угоди про зміну
процентної ставки. Ненадходження на
адресу банку протягом десяти
календарних днів з дати відправлення
позичальнику рекомендованого листа
відповіді від позичальника вважається
згодою з установленням нової
процентної ставки за користування
кредитом (мовчазна згода позичальника),
що оформлюється Додатковою угодою. По
проходженні десятиденного терміну з
моменту надсилання позичальнику
рекомендованого листа банк має право
нараховувати проценти за кредитом по
новій процентній ставці.

Тобто з п. 7.1.2 Кредитного договору
випливає, що в разі якщо позичальник
протягом десяти днів з дати
відправлення йому листа про збільшення
відсоткової ставки не надасть
відповіді на вказаний лист, вважається,
що позичальник погодився на збільшення
відсоткової ставки.

Позивачем до клопотання про
долучення до матеріалів справи
письмових доказів було надано проект
Додаткової угоди до Кредитного
договору, укладеного між відповідачем
та третьою особою, щодо підвищення
відсоткової ставки, яка не підписана
сторонами Кредитного договору. Як було
встановлено в судовому засіданні даний
проект додаткової угоди направлявся
третій особі ОСОБА_2 разом з
повідомленням від 23.10.2008 року про
збільшення відсоткової ставки. Однак,
ОСОБА_2 не надав відповіді банку на
вказане повідомлення, а отже, банк у
відповідності до п. 7.1.2 Кредитного
договору в подальшому здійснював
нарахування відсоткової ставки в
розмірі 14 % річних.

Слід також зазначити, що позивачем
було надано в судовому засіданні
виписку по особовим рахункам з 12.09.2006 по
03.02.2014 року, з якої вбачається, що з
06.11.2008 року здійснювалось нарахування
відсоткової ставки за вищевказаним
Кредитним договором в розмірі 14 %
річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України
визначено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі змін
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг його
відповідальності.

У відповідності до п. 22 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Таким чином, виходячи із умов
Договору поруки, а саме п. 11, кредитор
не вправі без згоди поручителя
змінювати умови Кредитного договору з
позичальником, у наслідок яких
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Під згодою розуміється
укладання додаткових угод, підписаних
уповноваженими представниками сторін.

Під час розгляду даної справи
відповідачем не було надано доказів
щодо надання поручителем згоди на
збільшення розміру його
відповідальності через підвищення
відсоткової ставки шляхом укладання
додаткової угоди, в свою чергу банк не
повідомляв про даний факт поручителя, а
отже, банк в порушення вимог чинного
законодавства в односторонньому
порядку збільшив обсяг
відповідальності поручителя, що
суперечить вимогам чинного
законодавства та п. 11 Договору поруки.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи положення ч. 1 ст. 559 ЦК
України, а також вимоги та роз'яснення
Постанови Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд вважає за необхідне визнати
припиненим Договір поруки № 57/120906,
укладений 12 вересня 2006 року між ПАТ «БМ
Банк» та ОСОБА_1

Судові витрати покласти на
відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 553, 559 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати припиненим Договір поруки №
57/120906, укладений 12 вересня 2006 року між
Публічним акціонерним товариством «БМ
Банк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя