АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8552/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С. Г. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року

27 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року та ухвалити нове рішення
(а.с.56-57).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом.

Суд визнав за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
двох ізольованих кімнат площею 27,6 кв.м.,
коридору, комори, ванної, туалету,
кухні, загальною площею 43,6 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 сплачений судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.54-55).

Як на підстави апеляційній скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.56-57).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
міни від 19.06.1996 року, що підтверджується
довідкою КП ДМБТІ №5804 від 30.05.2014 року. 16
листопада 2006 року ОСОБА_4 склала
заповіт за яким заповідала належну їй
квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_3, яка є її
онукою. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 від 31.10.2011 року.

Відповідач - ОСОБА_2 у квітні 2012 року
звернувся з позовом до суду про
визнання складеного ОСОБА_4 заповіту
недійсним. Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18.02.2013 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
державного нотаріуса із заявою про
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом на обов'язкову
частку згідно ст. 1241 ЦК України
на частку квартири АДРЕСА_1, що
залишилася після смерті його матері -
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Постановою державного нотаріуса
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 18.04.2014 року
було відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні
нотаріальної дії - у видачі свідоцтва
про право на спадщину на обов'язкову
частку після смерті ОСОБА_4, у зв'язку із
тим, що така дія буде суперечити
чинному законодавству.

У встановлений законом строк позивач -
ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом, однак через те,
що відсутні оригінали
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру, постановою державного
нотаріуса від 26.05.2013 року відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 1217,1241 ЦК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог позивача,
визнавши за ним право власності на
спірну квартиру.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що він має право на обов'язку частку
у спадщині та не хоче продавати
квартиру, є необґрунтованими та не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні під час розгляду
справи.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: