Справа №339/420/14-ц
29 вересня 2014 року м.
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря Галів І.Б.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
укладеного між ними 15.07.1997 року , в якому
народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4,
Посилаючись на те, що спільне життя не
склалося , оскільки між ними постійно
виникають сварки та конфлікти з
приводу зловживання відповідачкою
алкоголем та ведення нею аморального
способу життя , вважає, що шлюб носить
формальний характер, просить шлюб
розірвати, дітей залишити на
В судовому засіданні позивач додатково
пояснив, що про примирення не може бути
мова, оскільки у 2011 році він вже
звертався до суду про розірвання шлюбу,
суд надав їм 6-місячний термін на
примирення. Після закінчення строку
ним подана до суду заяву про залишення
без розгляду з метою збережання сім»ї.
Однак відповідачка для себе не зробила
відовідних висновків та не змінила
своєї поведінки. Він недноразово
звертався у всі можливі органи та
соціальні служби з метою вплинути на
дружину та допомогти їй позбутися
алкогольної залежності. Проте вона і
надалі випиває, вчиняє сварки в
присутності дітей, і в такому шлюбі він
жити не бажає, вони проживають окремо,
всі почуття до дружини він втратив,
тому наполягає на розірванню шлюбу.
Представник служби у справ дітей
Досяк Т.М. в судовому засіданні
пояснила, що позивач звернувся в
Болехівську міську раду із заявою про
вжиття заходів щодо дружини в приводу
її поведінки. В ході розгляд заяви
відповідачка зобов»язалась пройти
обстеження у лікаря нарколога та при
необхідності пройти курс лікування,
про що написала власноручно розписку.
Однак дане зобов»язання нею не
виконано та зі слів позивача остання
не змінила своєї поведінки.
В судовому засіданні заслухано
думку неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 , які ствердили факт вживання
алкоголю їхньою матір»ю та те, що вона в
стані сп»яніння безпричинно
чіпляється до них у зв»язку з цим
бажають проживати з батьком.
Відповідачка в судове засідання не
з»явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, про що
свідчить повідомлення про вручення
судової повістки .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника органу опіки та
піклування, думку неповнолітніх дітей,
проаналізувавши письмові докази в
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 15.07.1997 року сторони
уклали шлюб у виконавчому комітеті у
відділі РАЦСу Болехівського
міськвиконкому актовий запис №39, в
якому народилося двоє дітей: дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4,
Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітніх дітей, інші
обставини справи. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Як вбачається з пояснень позивача як
підставу своїх вимог він вказував на
те, що відповідачка, будучи схильною до
вживання алкоголю, в нетверезому стані
вчиняє скандали, що негативно
впливають на атмосферу в домі та на
емоційний розвиток дітей.

З приводу неправомірної поведінки
відповідачки він звертався
неодноразово до міського голови та
фахівця соціальної роботи Тисівської
сільської ради із заявою про вжиття
заходів щодо неї.(а.с.18,20-21).

В ході розгляду заяви відповідачка
написала власноручно розписку, в якій
зобов»язалась пройти обстеження в
Болехівській ЦМЛ (.с.17), проте курс
лікування від алкогольної залежності
вона так і не пройшла.

Відповідачка в попередньому судовому
засіданні не заперечувала факту її
схильності до алкоголю, але пояснювала,
що вживає в невеликих дозах.

З характеристики, яка видана
Тисівською сільською радою вбачається,
що відповідачка зарекомедувала себе
різнобічно, схильна до вживання
алкоголю. ( а.с.28)

Про те, що вона байдуже ставиться до
збереження сім"ї свідчить її неявка в
судове засідання.

Пояснення позивача у судових
засіданнях відносно поведінки
відповідачки свідчать про відсутність
у нього поваги та почуття любові до
неї, між сторонами немає
взаєморозуміння, тобто тих основ, на
яких утримується міцна сім'я.

Доводи позивача про те, що його
подальше спільне життя з відповідачкою
внаслідок непорозумінь та неприязних
стосунків, що склалися між ними, буде
суперечити його інтересам та інтересам
їхніх дітей, заслуговують на увагу.

Суд визнав, що шлюб носить формальний
характер, сім'я фактично розпалась та
зберегти її немає можливості, про що
свідчить постійні сварки між
подружжям, припинення шлюбних
відносин через схильність
відповідачки, матері двох дітей, до
вживання алкоголю .

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватись про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної поваги,
любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина
та чоловік відповідальні один перед
одним, перед іншими членами сім'ї за
свою поведінку в ній.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження, є порушення прав дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи
поведінку відповідачки в сім'ї,
категоричність дій позивача та його
заперечення можливості примирення,
суд, враховуючи інтереси кожного з
подружжя, їх дітей, приходить до
висновку, що сім'я розпалася остаточно,
а тому шлюб слід розірвати.

Частиною 3 ст.160 Сімейного кодексу
України передбачено, що якщо батьки
проживають окремо , місце проживання
дитини, яка досягла чотирнадцяти років
, визначається нею самою.

Отже, на момент розгляду справи діти
сторін досягли чотирнадцяти років , а
відтак вправі визначати місце свого
проживання самостійно.

А тому суд приходить до виновку що в
задоволенні позовних вимог щодо
визначення місця проживання дітей
слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.110-112, 113,
160-161 Сімейного кодексу України,
керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Шлюб, зареєстрований 15.07.1997року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану

Болехівського міського управління
юстиції Івано-Франківської області,
актовий запис №39 між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 -
розірвати.

В решті позовних вимог щодо визначення
місця проживання дітей відмовити.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання чинності надіслати до
відділу реєстрації актів цивільного
стану Болехівського міського
управління юстиції для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголо-шення. Особи, які брали
участь в справі , не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, то вони можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Болехівським міським судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Головенко О.С.