Справа №575/586/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - В'юник Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/189/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Рибалки В. Г.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Розсоші»

на рішення Великописарівського
районного суду Сумської області від 16
грудня 2013 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Розсоші»
до ОСОБА_3 про визнання дійсними
договорів оренди земельних ділянок, -

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Великописарівського
районного суду Сумської області від 16
грудня 2013 року у задоволенні позову
ТОВ «Розсоші» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Розсоші»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

При цьому доводить, що з часу прийняття
спадщини до ОСОБА_3 перейшли всі права
та обов'язки власників земельних
ділянок. Вказує, що відповідач
отримавши орендну плату за 2010-2012 роки
підтвердив перехід до нього, як
спадкоємця існуючих прав третіх осіб,
що витікають з правочинів укладених
попередніми власниками.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача Савочки А.М.,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, представника відповідача
ОСОБА_5, який заперечував проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, який є власником у порядку
спадкування за законом спірних
земельних ділянок, скористався лише
своїм правом на отримання у лютому 2012
року належних спадкодавцям сум
орендної плати за 2010-2012 роки, розірвав у
2013 році договори оренди цих земельних
ділянок й з цього часу не вчинив
будь-яких дій, які б свідчили про
укладання договорів оренди земельних
ділянок.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено й сторонами не
заперечується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 20
жовтня 2004 року передали в оренду
строком на 10 років належні їм на праві
власності земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
відповідно, площею 5,15 га та 5,04 га ТОВ
«Розсоші».

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 є позивач по справі - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвами про
спадщину за законом, виданих 02 жовтня
2012 року приватним нотаріусом
Великописарівського районного
нотаріального округу Сумської області
ОСОБА_8

Перехід до ОСОБА_3 права власності на
зазначені земельні ділянки
зареєстровано у поземельній книзі 16
жовтня 2012 року.

З видаткових касових ордерів
вбачається, що відповідач через свого
представника отримав у позивача
орендну плату за користування останнім
земельними ділянками за 2011, 2011, 2012 роки.
Виплата здійснена 07 лютого 2012 року.

07 листопада 2012 року ОСОБА_3
запропонував ТОВ «Розсоші» у зв'язку з
переходом прав власника земельних
ділянок розірвати договори оренди за
згодою сторін, на що згоди не отримав.

Рішенням Великописарівського
районного суду Сумської області від 19
квітня 2013 року, яке набрало законної
сили 27 травня 2013 року, задоволено позов
ОСОБА_3 та розірвано договори оренди
земельних ділянок за №54 та №55, які
укладені 20 жовтня 2004 року між ТОВ
«Розсоші» та ОСОБА_7, ОСОБА_6

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом.

Згідно зі ст.14 ЗУ «Про оренду землі»
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчено
нотаріально.

Типова форма договору оренди землі
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 218 ЦК
України недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може грунтуватися на
свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Отже, з огляду на положення зазначеної
норми закону (ст.218 ЦК України), слід
дійти висновку, що підтвердженням
укладення договору внаслідок дій іншої
сторони є будь-яка дія, з якої випливає
не лише прийняття виконання на свою
користь, а та обставина, що таке
прийняття виконання чи інше
підтвердження ґрунтується на
існуванні факту вчинення правочину без
додержання вимоги щодо обов'язкової
письмової форми.

Матеріали справи не містять будь-яких
письмових доказів, які б свідчили, що
позивач, після розірвання з ним у
травні 2013 року договорів оренди
земельних ділянок, приступив до їх
використання за згодою їх власника, а
також погодження з ОСОБА_3 інших
істотних умов договору, визначених ст.15
ЗУ «Про оренду землі», недотримання
яких має наслідком його недійсності.

Крім того, договір оренди землі набирає
чинності після його державної
реєстрації, відтак рішення суду про
визнання такого договору дійсним не
замінює його державну реєстрацію.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Розсоші»
відхилити.

Рішення Великописарівського
районного суду Сумської області від 16
грудня 2013 року у даній справі залишити
без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -