У Х В А Л А

про забезпечення позову

13 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мармаша В.Я.

при секретарі
Магеровській Ю.Я.

розглянувши заяву представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» про
забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ Комерційного банку
«Приватбанк» звернувся до суду із
позовом про вилучення у ОСОБА_1
предмету застави, а саме: автомобіля
марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 та в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIH0AE00001128 від
25.12.2006 року звернення стягнення на
предмет застави шляхом продажу
зазначеного автомобіля зі зняттям
останнього з обліку в органах ДАІ, а
також надання позивачу всіх
повноважень необхідних для здійснення
його продажу.

Крім того, представник ПАТ
Комерційного банку «Приватбанк» подав
заяву, в якій просить в порядку
забезпечення позову накласти арешт на
автомобіль марки «Шкода Октавія», д.н.з.
НОМЕР_1 шляхом заборони укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.
Посилається на те, що відповідач не
виконує покладені на нього кредитним
договором VIH0AE00001128 від 25.12.2006 року
обов’язки, що може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду та поновлення порушених прав
позивача.

Розглянувши зазначену заяву та надані
докази, вважаю, що така не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим кодексом,
заходи забезпечення позову. Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві
про забезпечення позову, повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості,
необхідні для забезпечення позову.
Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Пункт 7 частини 1 статті 152 ЦПК України
передбачає, що позов може бути
забезпечений шляхом передачі речі, яка
є предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді

заяв про забезпечення позову» від
22.12.2006 року № 9 розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

В заявленому клопотанні не наведено
жодних доказів належності відповідачу
заставного майна, крім того,
представник позивача не вказує
обставини, які дають підстави вважати,
що відповідач вчиняє заходи щодо
позбавлення банку можливості
задовольнити свої вимоги за рахунок
належного відповідачу майна та коштів,
не надано доказів, які дають підстави
вважати, що незабезпечення позову
унеможливить виконання рішення суду в
майбутньому.

Відсутність зазначених відомостей
позбавляє суд можливості дійти
висновку про наявність достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення позову може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України ЦПК
України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова в
порядку і строки ст. 293 -295 ЦПК України.

Суддя
В.Я. Мармаш