Справа № 428/6700/14-ц
Провадження № 2/428/2147/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-4264/2010 від 26.10.2010 року за період з 01.09.2010 року по 19.12.2014 року у розмірі 117729,29 грн.

В обґрунтування уточнених та збільшених позовних вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відміткою в паспорті серії ЕМ № 598058. Від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений шлюб між ними був розірваний 29 серпня 2006 року. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно відмовився приймати участь в утриманні доньки позивач 28 квітня 2006 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 165 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2006 року і до повноліття дитини. 19 серпня 2010 року вона звернулася до Сєвєродонецького міського суду з заявою про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 21 вересня 2010 року Сєвєродонецький міський суд виніс рішення № 2-4264/2010, яким стягнув з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 25% від всіх видів доходів щомісячно, від дня подання позовної заяви -19.08.2010 року і до досягнення донькою повноліття. ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів і тому у 2010 році вона звернулася з заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. 26 жовтня 2010 року Сєвєродонецький міський суд вироком № 1-900/10 визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначив йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік. Відповідач виконував свої зобовязання не в повному обсязі або не виконував повністю, у звязку з чим утворилась заборгованість за виконавчим листом № 2-4264/2010 від 26.10.2010 року, яка на 01.10.2014 року складає 14681,10 грн. і яку виплатити в добровільному порядку відповідач відмовляється. На підставі викладеного, загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01.09.2010 року по 19.12.2014 року складає 117729,29 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала збільшені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила позов задовольнити. Також пояснила, що не враховані дві сплати, на які посилається відповідач, включено до суми за наступний місяць, тому довідка ВДВС та розрахунки неустойки вірні.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ЕД № 035521, розірвано 29.08.2006 року.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 140799, виданого 05 вересня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 народилася 23.08.2000 року, батьком записаний відповідач ОСОБА_2.

Згідно з копією виконавчого листа, виданого 26.10.2010 року Сєвєродонецьким міським судом по справі № 2-4264/2010, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 від всіх видів доходів щомісячно, від дня подання позовної заяви - 19.08.2010 року і до досягнення донькою повноліття.

Згідно з довідкою № 10428/0351 від 23.10.2014 року, виданою ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.09.2010 р. по 01.10.2014 р. в розмірі 14681,10 грн.

Згідно з копією вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.10.2010 року по справі № 1-900/10 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.05.2006 р. коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

Згідно з копією вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.11.2014 року по справі № 428/5215/14-к ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.09.2010 р. коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 01.01.2012 р. по 01.08.2014 р., що сукупно складає 15663 грн. 00 коп.

Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду від 01.10.2014 року, по справі № 428/5223/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня предявлення позову до суду 27.08.2014 року.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_3 і за ним дійсно утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Згідно з розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів, наданим позивачем та зробленим на підставі ст.ст.195, 196 СК України із врахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-81цс13, з яким погоджується й суд, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2010 року по 19.12.2014 року складає 117729,23 грн., адже аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості.

Окрім вірного розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, судом встановлено, що вина боржника у несплаті аліментів встановлена вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.11.2014 року по справі № 428/5215/14-к, а отже платник аліментів був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти, але навмисно не робив цього.

Разом з тим, в запереченнях на позов відповідач зазначає, що при наданні довідки ВДВС Сєвєродонецького МУЮ в розмірі заборгованості не враховано двох платежів на суму 350 грн. та 300 грн. а тому суму пені розраховано не вірно, крім того він повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірів 1/6 частини всіх доходів, у звязку з чим просить зменшити розмір неустойки до 2000,00 грн.

Суд зазначає, що наявність у відповідача зобовязання сплачувати на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття не свідчить про неможливість виконання ним зобовязань зі сплати аліментів на користь позивача в період з 01.09.2010 р. по 01.10.2014 р. та не підтверджує наявності у нього скрутного матеріального стану або важкого сімейного стану в теперішній час. Також в судовому засіданні встановлено, що не врахування двох платежів при розрахунку заборгованості та неустойки, на які посилається відповідач, зараховано до суми сплат за наступний місяць, оскільки згідно квитанцій сплати проводились 17.09.2010 року та 21.09.2010 року, про що зазначає і сам відповідач в запереченнях на позов.

Також, суд зауважує, що несплата протягом тривалого часу відповідачем аліментів на утримання його дитини позбавила вказану дитину належного батьківського утримання, в той час як сплата неустойки від суми несплачених аліментів забезпечить охорону права неповнолітньої дитини на батьківське утримання та спонукатиме відповідача до своєчасного виконання зобовязань зі сплати аліментів в подальшому.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог за позовом знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вважаються судом доведеними, у звязку з чим уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, а також те, що відповідно до ухвали Сєвєродонецького міського суду від 19.11.2014 року позивача було звільнено від сплати судового збору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1177,30 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191, 196 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-4264/2010 від 26.10.2010 року за період з 01.09.2010 року по 19.12.2014 року у розмірі 117729,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1177,30 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник