Справа № 131/2064/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2014

Іллінецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Волошина С.В.

при секретарі: Бойко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Іллінці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Іллінецької міської ради Іллінецького
району Вінницької області про визнання
права власності на земельні ділянки в
порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.09.2014 року звернулась до суду із
зазначеним позовом до Іллінецької
міської ради Іллінецького району
Вінницької області, вказавши, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько -
ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації актів
про смерть 31 грудня 2013 році зроблено
відповідний запис за № 148, місце
реєстрації - відділ реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Іллінецького районного управління
юстиції Вінницької області, свідоцтво
про смерть НОМЕР_2.

Після його смерті відкрилась спадщина
на земельні ділянки: для будівництва і
обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд площею
0,10 га та для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,19 га,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 за життя заповіту не залишив.

В позові наведено, що зазначені
земельні ділянки, як спадкоємець
першої черги, після смерті матері
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року
успадкував - ОСОБА_2, так як на момент
смерті своєї матері був прописаний і
постійно проживав разом із
спадкодавцем, що підтверджується
довідкою міської ради, також на ім'я
ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишила заповіт.

Позивач є дочкою померлого ОСОБА_2, що
підтверджується записом про батька у
свідоцтві про народження позивача.

Позивач ОСОБА_1, звернулась у
встановлені законом строки до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом, проте їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на земельні ділянки на ім'я
спадкодавця ОСОБА_2

У зв'язку з вказаними обставинами
ОСОБА_1 змушена звертатись до суду за
захистом своїх прав та інтересів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
повернулось на адресу суду з відміткою
«за закінченням терміну зберігання».

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_4, надіслав на адресу суду заяву, в
якій просив розглядати справу у його
відсутність, позовні вимоги він
підтримує, просить їх задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач - Іллінецька міська рада
Іллінецького району Вінницької
області позовні вимоги визнала
повністю, про що до суду подано
відповідний лист із проханням вирішити
справу у відсутність представника
міської ради.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в
даному випадку наявні всі законні
підстави для ухвалення рішення про
задоволення позову в судовому
засіданні, відповідно до вимог ст. 174
ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №
24-753/0/4-13від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування»: набуття права власності
на земельну ділянку та перехід права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування має місце за
наявності наступних юридичних фактів у
їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить
до спадкоємців у порядку спадкування,
за винятком встановлених випадків, на
які поширюється дія п. 1 розділу Х
«Перехідні положення» ЗК.

У цьому зв'язку судом встановлено, що
земельні ділянки загальною площею 0,29
га, відповідно 0,19 га для ведення
особистого селянського господарства
та 0,10 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, на які
просить визнати право власності за
собою позивач, відповідно до
Державного акту на право власності на
землю серії ВН 000027 від 21 липня 1994 року
належали ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 10,19).

ОСОБА_2 згідно довідки Іллінецької
міської ради Іллінецького району
Вінницької області від 26.09.2014 року №2291,
на момент смерті своєї матері ОСОБА_3
проживав та був прописаний біля неї за
адресою АДРЕСА_2. (а.с. 17).

Згідно заповіту ОСОБА_3 від 06.02.1998 року
(реєстровий № 188), вона все своє майно, з
чого б воно не складалось та де б воно
не знаходилось заповіла своєму сину
ОСОБА_2 (а.с. 117,118).

07.12.2010 року ОСОБА_2 написав заяву про
прийняття спадщини, яка залишилась
після смерті його матері ОСОБА_3, а отже
прийняв спадщину. (а.с. 104).

Позивач ОСОБА_1 оформила частину
спадкового майна після смерті батька,
та отримала свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок, що
розташований на спірній земельній
ділянці а також земельний пай, однак не
може оформили право власності на
наведені вище земельні ділянки,
оскільки відсутній оригінал
правовстановлюючого документу -
державний акт на право власності на
земельну ділянку, а також по причині
того, що спадкодавець ОСОБА_2 не
переоформив на своє ім'я право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,29 га, відповідно 0,19
га для ведення особистого селянського
господарства та 0,10 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
вказана земельна ділянка згідно копії
правовстановлюючого документу серії
ВН 000027 від 21 липня 1994 року належить
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року
(а.с. 10,19).

Оглядом матеріалів спадкових справ
встановлено, що а ні спадкодавець
ОСОБА_3 а ні спадкодавець ОСОБА_2 інших
спадкоємців, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині не мають
(а.с. 67 - 132).

Враховуючи викладене вище суд зважає
на те, що спадкодавець ОСОБА_2 прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_3, однак не
встиг документально переоформити на
себе спірну на даний час земельну
ділянку, яка відповідно на загальних
підставах має перейти у власність до
спадкоємця ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (а.с. 12 - 15).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщин і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи викладене, суд приходить до
переконання про наявність підстав для
визнання за ОСОБА_1 права власності на
спадкове майно після смерті батька, що
складається з земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд площею 0,10 га., та
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,19 га., що розташовані в АДРЕСА_2,
оскільки в нотаріальному порядку
позивачу відмовлено у посвідченні
такого права.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачем по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1225,1268, 1297
ЦК України, ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
жителькою АДРЕСА_1 право власності на
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд площею
0,1000 га та для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1900
га, розташовані за адресою: Вінницька
область, Іллінецький район, АДРЕСА_2, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя: