АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 600/1582/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Вирста М.М. Провадження №
22-ц/789/247/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю сторін - прокурора - Ємець Д.В.;
представника апелянта - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Козівського районного суду
від 24 грудня 2013 року по справі за
позовом прокурора Козівського району в
інтересах Міністерства охорони
здоров"я України в особі Козівської
центральної районної комунальної
лікарні до ОСОБА_3 про стягнення витрат
на стаціонарне лікування потерпілого,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року прокурор
Козівського району в інтересах
Міністерства охорони здоров"я України
в особі Козівської ЦРКЛ звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
витрат на стаціонарне лікування
потерпілого.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що 07.07.2013 року о 04 год.
10 хв. в Козівський РВ УМВС України в
Тернопільській області поступило
повідомлення чергового лікаря
Козівської ЦРКЛ Яциківа Н.П. про те, що в
травматологічне відділення за
медичною допомогою із діагнозом
закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, забійна рана
волосистої частини голови справа,
звернувся ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель
АДРЕСА_1.

07.07.2013 року слідчим СВ
Козівського РВ УМВС України в
Тернопільській області Филимою Б.П.
вказані відомості внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000132, із попередньою правовою
кваліфікацією кримінального
правопорушення за ч.1 ст.122 КК України.

26.09.2013 року ОСОБА_3 повідомлено
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КК України, по кримінальному
провадженні №0000132 від 07.07.2013 року.

10.10.2013 року за клопотанням
потерпілого ОСОБА_5 кримінальне
провадження №0000132 від 07.07.2013 року
закрито у зв'язку з відмовою
потерпілого від обвинувачення ОСОБА_3,
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КК України у формі приватного
обвинувачення.

Згідно довідки Козівської
центральної районної комунальної
лікарні №855 від 26.09.2013 року, ОСОБА_5
перебував на стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні
Козівської ЦРКЛ 17 ліжко-днів з 07.07.2013
року по 24.07.2013 року, на його лікування
затрачено 4 189,48 грн.

Оскільки ОСОБА_3, витрати
затрачені закладом охорони здоров'я на
лікування потерпілого від злочину в
добровільному порядку не відшкодував,
просить стягнути з ОСОБА_3 в користь
Козівської ЦРКЛ кошти витрачені
закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування особи,
потерпілого від злочину у сумі 4 189,48
грн.

Рішенням Козівського районного суду
від 24 грудня 2013 року позов прокурора
Козівського району в інтересах
Міністерства охорони здоров'я України
в особі Козівської центральної
районної комунальної лікарні до ОСОБА_3
про стягнення витрат на стаціонарне
лікування потерпілого - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, мешканця
АДРЕСА_2, кошти витрачені закладом
охорони здоров'я на стаціонарне
лікування потерпілого від злочину в
сумі 4189 (чотири тисячі сто вісімдесят
дев'ять) грн. 48 коп. в користь Козівської
центральної районної комунальної
лікарні, р/р 1689, УДКСУ у
Козівському районі, ,
МФО №838012.

Стягнуто з ОСОБА_3, в дохід держави
229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
судового збору на номер доходного
рахунку: 0282, код ЄДРПО суду: 02886605,
банк одержувача: ГУДКУ у
Тернопільській області, код одержувача
за ЄДРПО: 37822731, код банку МФО: 838012, код
класифікації доходів бюджету: 22030001.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати та
закрити провадження у даній справі з
мотивів безпідставності звернення до
суду позивача з цивільним позовом,
посилаючись на те, що суд не в повному
обсязі з'ясував обставини справи, дав
неналежну оцінку доказам у справі, що
призвело до порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
дана невірна оцінка зібраним доказам.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступних
мотивів.

Згідно ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України -
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є невідповідність
висновку суду обставинам справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
встановлено причинний зв'язок між
нанесенням ОСОБА_3 побоїв ОСОБА_5 та
перебуванням останнього на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні
Козівської ЦРКЛ з 07 по 24 липня 2013 року,
на лікування якого витрачено 4189,48 грн.

З таким висновком суду слід
погодитись, оскільки він відповідає
вимогам закону та грунтується на
матеріалах справи. Однак, судом
допущена помилка при визначені суми
коштів, затрачених державою на
лікування ОСОБА_5, тому рішення в цій
частині підлягає зміні.

Судом встановлено, що згідно
витягу з кримінального провадження №
0000132 від 07.07.2013 року, 07 липня 2013
року близько 04 год. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
перебуваючи в «Будинку рибака» біля
озера смт. Козова наніс удар дерев'яною
палкою у вигляді «біти» в область
голови ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим
спричинив останньому тілесні
ушкодження. Діям ОСОБА_3 надана правова
кваліфікація по ч.1 ст.122 КК України.

За клопотанням потерпілого ОСОБА_5
закрито кримінальне провадження у
зв'язку з відмовою потерпілого від
обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України у
формі приватного обвинувачення
(постанова від 10.02.2014 року).

Згідно довідки Козівської ЦРКЛ №855 від
26.09.2013 року, ОСОБА_5 перебував на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні
Козівської ЦРКЛ 17 ліжко-днів з 07 по 24
липня 2013 року, на його лікування
затрачено 4 189,48 грн.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка
вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, під час
досудового розслідування
кримінального провадження ОСОБА_3,
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яку
підозрюваний не оскаржив, отже вину у
скоєному визнав, таким чином існують
всі підстави вважати про доведеність
вини відповідача.

Згідно до п. п. 6, 7 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину та судових витрат» № 11 від 07
липня 1995 року - відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину можливе лише тоді, коли є
причинний зв'язок між злочинними діями
чи бездіяльністю винної особи та
перебуванням потерпілого на такому
лікування. У кримінальному судочинстві
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілого може
покладатися тільки на особу, вина якої
у вчиненні злочину встановлена
обвинувальним вироком суду (у тому
числі без призначення покарання, із
звільненням від покарання, про умовне
засудження чи засудження з відстрочкою
виконання вироку). В усіх інших
випадках, таке відшкодування
провадиться в порядку цивільного
судочинства.

Як доведено в судовому засіданні
апеляційного суду і не заперечується
представником апелянта, що 07.07.2013 року
близько 04 години на території кафе-бару
"Торговий павільйон" в смт Козова
ОСОБА_3 дійсно наніс удар ОСОБА_5
дерев"яним предметом, циліндричної
форми ззаду по голові, спричинивши
тілесні ушкодження середньої степені,
в результаті чого останній перебував
на лікуванні в Козівській ЦРЛ з 07 по 24.07.
2013 р. В зв!язку з чим існує причинний
зв"язок між діями ОСОБА_3 та перебування
ОСОБА_5 на лікуванні. Дані факти
підтверджуються висновком експерта №
082 від 16.09.2013 року; випискою з історії
хвороби № 2818; довідкою № 67 від 17.02.2014 р.,
виданою Козівською ЦРКЛ; протоколом
допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 26.09.2013
р., де він визнавав нанесення тілесних
ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_5

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 уже
з 23 липня по 02 серпня 2013 року
продовжував лікування у
Тернопільській університетській
лікарні з приводу нанесення побоїв,
тому колегія вважає, що суму стягнення
із ОСОБА_3 в користь Козівської ЦРКЛ
слід зменшити із 4189,48 грн. до 3450,16 грн.
коштів, витрачених на лікування ОСОБА_5
за період з 07 липня по 22 липня 2013 року,
виходячи з розрахунку вартості одного
ліжко-дня в розмірі 246,44 грн.

Посилання апелянта на те, що позов
є безпідставний, оскільки вина ОСОБА_3
в кримінальному правопорушенні не
доведена, а постанову прокурора про
закриття кримінального провадження з
нереабіліютуючих підстав оскаржена є
необгрунтованими, оскільки
спростовуються іншими вище згаданими
матеріалами справи. Крім того, факт
нанесення побоїв ОСОБА_3 ОСОБА_5 не
заперечується його представником
ОСОБА_2, а фактично оспорюється
кваліфікація вчиненого
правопорушення.

Інші мотиви апеляційної скарги
спростовуються зібраними доказами.

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Козівського районного
суду від 24 грудня 2013 року змінити,
зменшивши суму стягнення з ОСОБА_3,
прож. АДРЕСА_2, в користь Козівської
центральної районної комунальної
лікарні (р/р 1689, УДКСУ у
Козівському р-ні, , МФО №
838012 із 4189,48 грн. до 3450,16 грн. коштів,
витрачених на лікування.

В решті рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк