Справа №560/936/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до Висоцької сільської
ради Дубровицького району Рівненської
області про визнання права власності
на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача Висоцької
сільської ради Дубровицького району
Рівненської області та просить визнати
за нею право особистої приватної
власності на одноповерховий житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який розташований по
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті її матері ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно, а саме: житловий
будинок 1970 року забудови разом із
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований по АДРЕСА_1. Заповіту
на вищевказане нерухоме майно немає.
Позивач є єдиним спадкоємцем по закону
першої черги. Отримати свідоцтво про
право на спадщину позивач не змогла,
так як відсутні правовстановлюючі
документи, які підтверджують
належність будинку померлій матері.

У судове засідання позивач не
з'явилась, однак від неї до суду
надійшла заява про розгляд справи без
її участі, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Від представника відповідача до суду
надійшла заява про розгляд справи без
участі представника позивача, позовні
вимоги визнає.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності сторін, оскільки
у справі достатньо матеріалів про
права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2013 року (а.с.15),
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що
складено відповідний актовий запис за
№19.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюються або не визнається
іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту
не склала, а тому право на спадкування
після його смерті згідно ст. 1223 ЦК
України здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із копії свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 16
липня 1983 року, після укладення шлюбу
позивачу було присвоєно прізвище
"ОСОБА_1" (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Згідно виписки з погосподарської книги
від 01.10.2013 року №1890, виданої Висоцькою
сільською радою (а.с.12), в
погосподарській книзі №7, особовий
рахунок НОМЕР_4, будинок АДРЕСА_1,
рахується за ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно довідок №1893, №1895 від 01.10.2013 року,
виданих виконавчим комітетом
Висоцької сільської ради, на день
смерті ОСОБА_3, 1932 року народження, була
зареєстрована та проживала одиноко. На
даний час у будинку за адресою АДРЕСА_1
ніхто не проживає і не зареєстрований
(а.с.10,11).

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Позивач звернулася до нотаріуса, однак
довідкою від 08 квітня 2014 року № 103/02-14
(а.с.16), виданою Дубровицькою державною
нотаріальною конторою Рівненської
області, їй було роз'яснено, що після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
за її поданою заявою про прийняття
спадщини за законом, заведена особова
справа №181/2013 р. У видачі свідоцтва про
право на спадщину на спадковий
житловий будинок відмовлено, у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючого
документа (а.с.16).

Для вироблення технічної документації
на спадковий житловий будинок, позивач
звернулася в КП "Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації"
Рівненської обласної ради, яким станом
на 14 жовтня 2013 року, було видано
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.6-8).

Згідно довідки №441 від 14.10.2013 року,
виданої КП "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації"
інвентаризаційна вартість житлового
будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1 станом на 14.10.2013 року становить
43914 грн. Згідно реєстрових книг бюро,
право власності на вищевказаний
житловий будинок станом на 31.12.2012 року
не зареєстровано (а.с.9).

Відповідно до п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
визначено Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМ
України від 22.06.2011 року №703, відповідно
до п.2 якого, державну реєстрацію прав
шляхом внесення записів до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус, як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення Реєстраційної служби
Дубровицького районного управління
юстиції Рівненської області за № 7253711
від 26 жовтня 2013 року ОСОБА_1 було
відмовлено в державній реєстрації
права приватної власності на житловий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1 (
а.с.13).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" рішення
суду, що набрало законної сили є однією
з підстав для реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3
при житті набула або володіла житловим
будинком по АДРЕСА_1 неправомірно, або,
що на нього окрім позивача, в порядку
спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, в суді не
встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що
ОСОБА_3 належав на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1, інших
спадкоємців, які б претендували на
спадкове майно немає, а тому є підстави
до визнання за ОСОБА_1 права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в
тому, що позивач, згідно норм
спадкового права, стала власником
спадкового майна померлого і набула
права власності на нього.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346, 328,
392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215, 292,
294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право
особистої приватної власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.