Справа № 318/3123/14-ц
Номер провадження №2/318/751/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.
м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області у складі:
головуючого - судді Васильченка В.В.;
при секретарі: Крук О.В.; за участю:
представника позивача Скорупи А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Кредитної спілки «Актив» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

КС «Актив» звернулися до суду із
вищезазначеним позовом, в якому
вказують, що 27.02.2013 р. між ними та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір № КД/ Л
1958, відповідно до якого кредитна спілка
надала їй кредит в розмірі 8 000,00 грн. під
45 % річних. Кредит надано боржнику
строком на 18 місяців. За умовами п. 4.2
кредитного договору № КД/ Л 1958 від
27.02.2013 р., позичальник брав на себе
зобов'язання повертати щомісячно
нараховані проценти за користування
кредитом та частину основної суми
кредиту згідно графіка погашення
кредиту. Згідно пункту 9.2 Договору, при
порушенні Позичальником умов
користування кредиту, відсоткова
ставка становитиме 90 % річних за весь
період користування кредитом. В
забезпечення виконання Договору, було
укладено договори поруки № КД/ Л 1958 від
27.02.2013 р., з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2,
неналежним чином виконувала свої
зобов'язання за Договором, а саме
порушила графік погашення кредиту і
вчасно не повернула кредит. Погашення
кредиту зроблено ОСОБА_2, за період з
28.03.2013 р. по 16.08.2014 р. на суму 7190,00 грн.
Зазначених оплат вистачило на покриття
лише частково відсотків по кредиту та
частину основної суми. В подальшому
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
вимоги КС «Актив» про належне
виконання взятих на себе договірних
зобов'язань, ігнорують.

Просили суд стягнути солідарно з
відповідачів на свою користь 10 249 грн. 00
коп., а також витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп.

У судовому засідання представник
позивача підтвердив обставини
викладені у позовній заяві, заявлені
вимоги просив задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, у
задоволенні заявлених вимог відносно
нього як поручителя просив відмовити у
повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися,
про час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, до суду
надіслали заяви в яких просили справу
розглядати у їх відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 27.02.2013 р. між ними
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № КД/ Л 1958, відповідно до якого
кредитна спілка надала їй кредит в
розмірі 8 000,00 грн. під 45 % річних. Кредит
надано боржнику строком на 18 місяців.
За умовами п. 4.2 кредитного договору №
КД/ Л 1958 від 27.02.2013 р., позичальник брав
на себе зобов'язання повертати
щомісячно нараховані проценти за
користування кредитом та частину
основної суми кредиту згідно графіка
погашення кредиту. Згідно пункту 9.2
Договору, при порушенні Позичальником
умов користування кредиту, відсоткова
ставка становитиме 90 % річних за весь
період користування кредитом. В
забезпечення виконання Договору, було
укладено договори поруки № КД/ Л 1958 від
27.02.2013 р., з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно з п. 3.4. договору поруки,
відповідальність Поручителя, настає у
випадку, коли Боржник не виконує або
неналежним чином виконує (порушує
графік погашення кредиту) свої грошові
зобов'язання згідно кредитного
договору, а також у випадку смерті
боржника.

Згідно з п. 3.5. договору поруки,
Поручитель та Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором.
Поручитель відповідає по зобов'язаннях
Боржника в повному обсязі, тобто:
повернення кредиту, виплату процентів
за його користування, сплату
додаткових процентів, відшкодування
збитків завданих Кредитору
невиконанням або неналежним
виконанням Боржником умов договору
кредиту.

ОСОБА_2, неналежним чином виконувала
свої зобов'язання за Договором, а саме
порушила графік погашення кредиту і
вчасно не повернула кредит. Погашення
кредиту зроблено ОСОБА_2, за період з
28.03.2013 р. по 16.08.2014 р. на суму 7190,00 грн.
Зазначених оплат вистачило на покриття
лише частково відсотків по кредиту та
частину основної суми (п. 4.4. Договору).

В подальшому відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вимоги КС «Актив» про
належне виконання взятих на себе
договірних зобов'язань, ігнорують.

Заборгованість ОСОБА_2, за Договором №
КД/ Л 1958 від 27.02.2013 р., станом на 22.10.2014 р.
становить - 10 249 грн. 60 коп., з яких тіло
кредиту - 5 756,86 грн., проценти - 4 492,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
від 20.12.2001 року «Про кредитні спілки»
кредитна спілка - це неприбуткова
організація, заснована фізичними
особами, професійними спілками, їх
об'єднаннями на кооперативних засадах
з метою задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки. Абзацом третім ч. 1 ст.
21 цього Закону передбачено, що кредитна
спілка відповідно до свого статуту
надає кредити своїм членам на умовах їх
платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

Частиною 4 ст. 8 Закону від 20.12.2001 року
«Про кредитні спілки» визначено, що
ліцензування в кредитній спілці
підлягає діяльність із залученням
внесків (вкладів) членів кредитної
спілки на депозитні рахунки, а також
інші види діяльності відповідно до
закону. Згідно із ч. 3 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 34
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2001 року
таким видом діяльності є надання
фінансових кредитів за рахунок
залучених коштів, до яких не належать
внески членів кредитної спілки, що
спрямовуються на формування капіталу
кредитної спілки.

За змістом зазначених норм закону
діяльність кредитної установи з
надання фінансових кредитів за рахунок
капіталу самої кредитної установи не
потребує отримання ліцензії.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України та ч. 1
ст. 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин, за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин», проценти,
які підлягають сплаті згідно з
положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України,
не підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Разом з тим, вимоги щодо солідарного
стягнення зазначеної суми
заборгованості з поручителів
задоволенню не підлягають.

В силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладання
договору поруки.

Із договорів поруки від 27.02.2013 року
вбачається, що в них не встановлені
строки (або термін), після яких порука
припиняється, а умова п. 4.1 договору про
те, що договір вступає в силу з моменту
його підписання і діє до повного
погашення боржником кредиту не може
розглядатися, як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України.

Згідно з цією нормою права строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Цього в договорі поруки не встановлено.

У постанові Верховного Суду України
від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14,
яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України, Верховний Суд
України зробив висновок про те, що
регулюючи правовідносини з припинення
поруки у зв'язку із закінченням строку
її чинності, ч. 4 ст. 559 ЦК України
передбачає три випадки визначення
строку дії поруки: протягом строку,
установленого договором поруки (перше
речення ч. 4. ст. 559 ЦК України); протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
кредитор не пред'явить вимоги до
поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК
України); протягом одного року від дня
укладення договору поруки (якщо строк
основного зобов'язання не встановлено
або встановлено моментом пред'явлення
вимоги), якщо кредитор не пред'явить
позову до поручителя (третє речення ч. 4
ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає
підстави для висновку про те, що строк
дії поруки (будь-який із зазначених у ч.
4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту
порушеного права, а є строком існування
суб'єктивного права кредитора й
суб'єктивного обов'язку поручителя,
після закінчення якого вони
припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, зокрема й застосування судових
заходів захисту свого права (шляхом
пред'явлення позову), кредитор вчиняти
не може.

З огляду на преклюзивний характер
строку поруки й обумовлене цим
припинення права кредитора на
реалізацію даного виду забезпечення
виконання зобов'язань застосоване в
другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України
словосполучення «пред'явлення вимоги»
до поручителя протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання як умови
чинності поруки слід розуміти як
пред'явлення кредитором у
встановленому законом порядку
протягом зазначеного строку саме
позовної, а не будь-якої іншої вимоги до
поручителя.

При цьому зазначене положення не
виключає можливості пред'явлення
кредитором до поручителя іншої
письмової вимоги про погашення
заборгованості за боржника, однак і в
такому разі кредитор може звернутися з
такою вимогою до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого
речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти
висновку про те, що вимогу до
поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено у
судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто упродовж шести місяців із
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами), або із дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або
із дня настання строку виконання
основного зобов'язання (у разі, якщо
кредит повинен бути погашений
одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку,
установленого договором поруки, так
само як сплив шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання або одного року від дня
укладення договору поруки, якщо строк
основного зобов'язання не
встановлений, припиняє поруку за умови,
що кредитор протягом строку дії поруки
не звернувся з позовом до поручителя.

Оскільки з даним позовом КС «Актив»
звернулася до суду 29.10.2014 року, після
закінчення передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК
України строку, дія договорів поруки на
момент пред'явлення позову вважається
припиненою, а тому підстав для
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з поручителів
не вбачається.

Таким чином, з позичальника ОСОБА_2 на
користь кредитної спілки підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
договором у розмірі 10 249 грн. 60 коп.

Згідно приписів ст. 88 ЦПК України та ст.
4 Закону України «Про судовий збір» з
відповідача також на користь держави
стягується судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

На підставі ст.ст. 16, 525, 526, 530, 536, 554, 629,
1048-1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11,
15, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Кредитної спілки
«Актив» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса:
АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1)
на користь Кредитної спілки «Актив»,
яка розташована за адресою: 71503,
Запорізька обл., м. Енергодар, вул.
Центральна, 4, п/р 265001002, МФО 380805 в
«Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, код
26338914, заборгованість за кредитним
договором № КД/ Л 1958 від 27.02.2013 р. у сумі
10 249 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної
спілки «Актив» судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Кам'янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Васильченко