Справа №24-1339/829/13-ц
24 січня 2014 року м.
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря Галів І.Б.
з участю позивача ОСОБА_1, її
представника адвоката ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3, її представника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на спадкове майно,-
Звернувшись до суду із позовною заявою
про визнання права власності на
спадкове майно, ОСОБА_1 обгрунтовує
свої вимоги тим, що її мати ОСОБА_6
проживала у власному будинковолодінні
в АДРЕСА_1, на яке не оформила право
власності. Після її смерті, що настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 тільки вона одна прийняла
спадщину , оскільки проживала на час
смерті разом із матір'ю. Але у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом нотаріус відмовив через
відсутність у спадкодавця
правовстановлюючого документу на
В технічному паспорті
будинковолодіння, виготовленому
позивачем, зазначена також інша
будівлі ( двоповерхова літня кухня), але
вона не може вважатися як спадкове
майно, оскільки збудована не матір'ю, а
є самочинною спорудою, зведеною дочкою
позивачки ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6
Посилаючись на викладені обставини,
просить визнати за нею право власності
на будинковолодіння, яке складається
із житлового будинку, стайні, шопи,
криниці, воріт, огорожі в АДРЕСА_1.
В процесі розгляду справи позивач
уточнила позовні вимоги та в зв'язку з
допущеною опискою щодо зазначення
адреси знаходження спадкового майна,
подала заяву, в якій просила визнати за
нею право власності на спадкове майно ,
що знаходиться за адресою
Ухвалою суду до участі в справі
залучено ОСОБА_3 як третю особу, що не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача та ОСОБА_7, як
співвідповідача (а.с.44,55).
Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимог із підстав,
викладених в позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7, рідні
сестри позивачки, подали до суду заяви,
в яких просять проводити розгляд
справи без їх участі та одночасно не
заперечують щодо задоволення позовних
вимог (а.с. 38, 61).
Третя особа ОСОБА_3, дочка позивачки,
заперечуючи позовним вимогам,
вказувала, що вона вклала значні кошти
у спірне будинковолодіння, постійно в
ньому проживала і тому претендує на
Суд, вислухавши пояснення позивача,
третьої особи, дослідивши та оцінивши
матеріали справи в їх сукупності
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що
предметом розгляду справи є
будинковолодіння в АДРЕСА_2 ,
правовстановлюючі документи на який
ніким не виготовлялися, що
підтверджується довідкою ОБТІ ( а.с.13).
З довідки Тисівської сільської ради
від 14.01.2014 року слідує, що оспорюваний
житловий будинок згідно записів у
погосподарській книзі №9 за 2001-2005роки
зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с.71,79).
Відповідно до технічного паспорту
вказаний житловий будинок збудований
у 1943 роки (а.с.15).
Згідно до діючого на той час
законодавства у ОСОБА_6 виникло право
власності на вказане нерухоме майно,
про що свідчить те, що такий був
зареєстрований в погосподарській
книзі сільської ради (Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995року №56 , передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції, тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.)
В подальшому, як встановлено судом,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.6) і після її смерті відкрилася
спадщина на вказане майно.
На випадок своєї смерті вона залишила
заповіт 10.11.2005року , згідно якого все
своє майно, де б воно не знаходилося і з
чого б воно не складалося заповіла
своїй внучці ОСОБА_3
Однак рішенням Болехівського міського
суду від 07 червня 2013року вказаний
заповіт визнано недійсним, оскільки
при розгляді справи встановлено, що
заповіт складений з порушенням порядку
при його складанні та посвідченні, а
волевиявлення заповідача не було
вільним та не відповідало його волі (
А тому спадкування здійснюється за
Як зазначено в ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи , яка померла (спадкодавця) до
іншої особи (спадкоємця).
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив та батьки.
Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220,
ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями можуть бути фізичні
особи, які є живими на час відкриття
cпадщини. Право на спадкування виникає
у день відкриття спадщини.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого
ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову
від неї. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк шість
місяців, який починається з часу
За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюється або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або, в разі відсутності
наведених вище обставин, поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч.1
Судом встановлено, що спадкоємцями за
законом після смерті ОСОБА_6 стали її
діти : ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_5,
ОСОБА_7 (відповідачі).
Однак матеріалами справи
стверджується, що тільки позивач
прийняла спадщину , оскільки у
відповідності до зазначених вище норм
закону проживала на час смерті із
спадкодавцем (а.с.31).
В той же час відповідачі по справі,
проживаючи окремо від спадкодавця, не
вчинили ніяких дій на прийняття
спадщини і в нотаріальну контору не
зверталися із заявами про її прийняття.
Але позивачу у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом
відмовлено через відсутність
правовстаовлюючих документів у
спадкодавця (а.с.52).
З технічного паспорту вбачається, що
дане будинковолодіння складається із
житлового будинку "А", площею54,3 кв.м.
стайні "Б", площею 7,6 кв.м., шопи "В",
площею 4.4 кв.м., літньої кухні «Д»,
площею 65.5 кв.м. , криниці, воріт,
Згідно звіту технічного обстеження
індивідуальний житловий будинок та
господарські споруди АДРЕСА_2 (а.с.14-23)
відповідають вимогам надійності,
будівельно-технічним, санітарним,
Отже, позивач вважається такою, що
прийняла спадщину у вигляді вказаного
будинковолодіння і вона належить їй з
часу відкриття спадщини.
Зазначені в технічному паспорті
будівлі під номером «Д» ( літня кухня)
та «Г» (вбиральня) не входять в спадкову
масу і не можуть бути успадковані,
оскільки вони збудовані самочинно
третьою особою ОСОБА_3 після смерті
спадкодавця, що підтверджуються
матеріалами справи на а.с.39.
Доводи третьої особи ОСОБА_3 про те,
що вона має право на спадкове майно за
рахунок проведених нею перебудов та
покращення житлових умов у спірному
домоволодінні правового значення при
вирішенні спору про право власності в
порядку спадкування немає, оскільки
вона не входить в коло спадкоємців і ,
окрім того , самостійних вимог з
підстав на відшкодування вартості
таких витрат не заявляла.
На підставі наведеного, ст.ст. ст. 1260,1261,
1268,1273, ст. 386 ЦК України, керуючись ст.ст.
214,215 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинковолодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_2 і складається згідно
технічного паспорту: житлового будинку
"А", площею54,3 кв.м. , стайні "Б", площею 7,7
кв.м., шопи "В", площею 4.4 кв.м., криниці,
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Якщо особи, які
брали участь в справі , не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, то вони можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Головенко О.С.