І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси у
судді Бондаря В.Я.
при секретарі Іщик О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ТАСТ-
ГАРАНТІЯ» за участю 3-ї особи Першого
Приморського відділу ДВС ОМУ юстиції
про стягнення грошової суми,
Позивач звернулась до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ТАСТ- ГАРАНТІЯ» за
участю 3-ї особи Першого Приморського
відділу ДВС ОМУ юстиції, зміненим
письмовою завою від 26.12.2013 року, в якому
просила суд стягнути з відповідача три
проценти річних від простроченої суми
у розмірі 22 678 (двадцять дві тисячі
шістсот сімдесят вісім) гривень 96
копійки, пеню у розмірі 111 227 (сто
одинадцять тисяч двісті двадцять сім)
гривень 32 копійки, судові витрати у
розмірі 1 334 (одна тисяча триста
тридцять чотири) гривень 20 копійки. Про
цьому посилалась на те, що 12 квітня 2011
року між нею та відповідачем був
укладений Договір добровільного
страхування транспортного засобу,
предметом страхування якого був
транспортний засіб - BMW X6 XDrive 35і,
державний номер НОМЕР_1. Згідно полісу
страхова сума становила - 789 000, 00
гривень. 08 січня 2012 року стався
страховий випадок, а саме викрадення
автомобіля. 03.04.2012 року ПрАТ „Страхова
компанія „ТАСТ-Гарантія" виплатила
позивачу відшкодування за викрадений
транспортний засіб у розмірі 30% суми
страхового відшкодування. 24 липня 2012
року у зв'язку з порушенням
відповідачем договірних зобов'язань із
виплати страхового відшкодування,
позивач звернулась до суду з
відповідним позовом. 31 січня 2013 року
Приморський районний суд м. Одеси виніс
рішення, яким позов до відповідача
задовольнив і стягнув на користь
позивача суму страхового
відшкодування в розмірі 524 685,00 грн.
Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17.07.2013 року,
вказане рішення та ухвала апеляційного
суду Одеської області від 26.04.2013 року
залишені без змін. 29.05.2013 року Першим
Приморським відділом ДВС Одеського
міського управління юстиції, було
відкрито виконавче провадження. 11.09.2013
року відповідач у добровільному
порядку перерахував на рахунок
позивача 400 000,00 (чотириста тисяч 00
копійок) гривень, а залишок суми у
розмірі - 124 685,00 гривень було стягнуто з
відповідача - 10.10.2013 року. Зважаючи, що
строк виконання відповідачем своїх
зобов'язань по виплаті 70% суми
страхового відшкодування в частині
вчасності оплати було порушено,
позивач заявляє свої вимоги щодо
стягнення 3 % річних та пені за
неналежне виконання зобов'язань.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву,
в якій виклав прохання про розгляд
справи у його відсутність, заперечень
проти ухвалення заочного рішення по
справі не виклав.

Представник відповідач у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. У судовому засіданні
04.12.2013 року позовні вимоги позивача не
визнав. Суд вважає за можливе, у
відповідності до ст.224 ЦПК України,
розглянути позов за його відсутністю
та провести заочний розгляд справи.

Представник Першого Приморського
відділу ДВС ОМУ юстиції у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2011 року
між позивачем та відповідачем був
укладений Договір добровільного
страхування транспортного засобу,
предметом страхування якого був
транспортний засіб - BMW X6 XDrive 35і,
державний номер НОМЕР_1. Згідно полісу
страхова сума становила - 789 000, 00
гривень.

(а.с. 21)

08 січня 2012 року застрахований
автомобіль був викрадений. 03 квітня 2012
року ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ»
виплатила ОСОБА_1 відшкодування за
викрадення транспортного засобу у
розмірі 30% суми страхового
відшкодування. Рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 31.01.2013 року
по справі № 1522/17758/12 позов ОСОБА_1 до
ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» про стягнення
страхового відшкодування задоволено,
стягнуто з ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ»
суму страхового відшкодування у
розмірі 524 685, 00 гривень, у задоволенні
позову ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» до
ОСОБА_1 про стягнення виплачених 30% суми
страхового відшкодування у розмірі 224
865, 00 гривень у зв'язку зі знайденням
автомобіля відмовлено.

(а.с.10)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17.07.2013 року
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 31.01.2013 року та ухвала
апеляційного суду Одеської області від
26.04.2013 року залишені без змін.

(а.с. 20).

11.09.2013 року відповідач у добровільному
порядку перерахував на рахунок
позивача грошову суму у розмірі 400 000, 00
гривень, а залишок суми у розмірі 124 685,
00 гривень було стягнуто з відповідача
10.10.2013 року.

(а.с. 33)

У відповідності до ст.. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з ч. З ст. 20 Закону України «Про
страхування», при настанні страхового
випадку Страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК зазначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Крім того, листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 № 10-1390/0/4-12 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів із
зобов'язань, що виникають із договорів
та інших правочинів» (абз. 12)
встановлено, що положення частини
першої статті 901 ЦК України вказує на
те, що договір про надання послуг
(зокрема, страхових) є складним
зобов'язанням, що складається з двох
органічно поєднаних між собою
зобов'язань: по-перше, правовідношення,
в якому виконавець повинен надати
послугу, а замовник наділений правом
вимагати виконання цього обов'язку;
по-друге, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу, а виконавець має право
вимагати від замовника відповідної
оплати.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України
вбачається, що грошовим є зобов'язання,
яке виражається в грошових одиницях
України (грошовому еквіваленті в
іноземній валюті), тобто будь-яке
зобов'язання зі сплати коштів.

Частиною третьою статті 510 ЦК України
визначено, що якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як предмет
договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.
Саме до останнього виду грошових
зобов'язань належить укладений
сторонами договір про надання послуг,
оскільки ним установлена ціна договору
- страхова сума.

Крім того, стаття 625 ЦК України
розміщена в розділі "Загальні
положення про зобов'язання" книги 5 ЦК
України, а тому поширює свою дію на всі
зобов'язання, якщо інше не передбачено
в спеціальних нормах, які регулюють
суспільні відносини з приводу
виникнення, зміни чи припинення
окремих видів зобов'язань.

Зазначена правова позиція також
викладена у листі Верховного Суду
України від 19.07.2011 р. «Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування», згідно до
якого, оскільки зобов'язання
страховиків у разі настання страхового
випадку зводиться до здійснення
страхової виплати, то таке зобов'язання
є грошовим і в разі прострочення його
виконання настає відповідальність,
передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення. Проценти річних, так само
як і інфляційні втрати на суму боргу,
входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процентів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання. Таким чином, три проценти
річних є наслідком невиконання
грошового зобов'язання.

Таким чином, враховуючи, що
правовідносини, що склалися між
сторонами на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту, є грошовим зобов'язанням,
суд приходить до висновку, що на них
поширюється дія частини другої статті
625 ЦК України як спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання

Згідно наданих позивачем розрахунків,
сума 3% річних від простроченої суми
становлять 22 678 (двадцять дві тисячі
шістсот сімдесят вісім) гривень 96
копійок, а пеня складає 111 227 (сто
одинадцять тисяч двісті двадцять сім)
гривень 32 копійки.

Враховуючи викладене, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити.

Крім того, суд вважає, що, відповідно до
ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача також
слід стягнути витрати позивача по
сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215,218,224-226
ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ТАСТ-ГАРАНТІЯ» на користь ОСОБА_1 три
проценти річних від простроченої суми
у розмірі 22 678 (двадцять дві тисячі
шістсот сімдесят вісім) гривень 96
копійки та пеню у розмірі 111 227 (сто
одинадцять тисяч двісті двадцять сім)
гривень 32 копійки.

Стягнути із Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ТАСТ-ГАРАНТІЯ» на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 1 334 (одна тисяча
триста тридцять чотири) гривень 20
копійки.

Рішення суду може бути переглянуте за
заявою відповідача, якій не приймав
участі при розгляді справи, поданої
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

В.Я. Бондар