Справа № 636 / 3220 /
2 / 636 / 1660 / 2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Чугуївський
міський суд Харківської області в
складі:

головуючого - судді
Ковригіна О.С.

при секретарі -
Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чугуєві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказала, що їй на праві
приватної власності належить житловий
будинок, розташований за вище вказаною
адресою. Однак через те, що у її будинку
зареєстрований відповідач, який
фактично в ньому не проживає, вона як
власник нерухомості, не може повною
мірою реалізувати своє право,
встановлене Конституцією України та
Законом, на вільне володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд позов
задовольнити, пояснила, що відповідач є
її колишнім чоловіком з яким вони не
мешкають разом вже чотири роки, однак,
добровільно він знятися з
реєстраційного обліку за адресою
розташування її будинку не бажає.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причин неявки суду не повідомив.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе розглядати справу у
відсутність відповідача за наявними
доказами справи.

Суд, вислухавши доводи позивача,
дослідивши матеріали справи та
представлені докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню, як такий, що
знайшов своє повне підтвердження в
ході судового розгляду.

Позивачу на праві приватної власності
належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування
жилого будинку від 22.05.2004 року,
реєстровий № 2197, зареєстрованого в КП
«Чугуївське МБТІ» 27.07.2004 року (а.с. 7).

Окрім позивача в житловому будинку,
який належить їй на праві приватної
власності, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований також і
відповідач - ОСОБА_2, що підтверджується
довідкою Введеднської селищної ради
Чугуївського району Харківської
області від 06.08.2014 року (а.с. 9).

14 жовтня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 розірвано, свідоцтво про
розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 видане
ВДРАЦС по Чугуївському району
Чугуївського міськрайонного
управління Харківської області (а.с. 6).

З 2011 року відповідач не проживає в
будинку розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, і це підтверджується Актом
складеним комісією в складі депутата
селищної та сусідів від 22.07.2014 року (а.с.
8).

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

У зв'язку з тим, що в будинку позивача
зареєстрований відповідач, який
фактично в ньому не проживає, вона, як
власник будинку, не може повною мірою
реалізувати своє право, встановлене
Конституцією України та Законом, на
вільне володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Відповідач
жодної участі в сплаті комунальних
послуг, а також в поліпшенні стану
будинку за весь час володіння будинком
позивача не приймав, ОСОБА_1 самостійно
утримує будинок в належному стані,
здійснює його поточний ремонт.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 Цивільного
кодексу України та ст. 150 Житлового
кодексу України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Стаття 383 Цивільного Кодексу України
передбачає, що власник квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного Кодексу України
визнає сім'ю спільне проживання осіб,
що пов'язані спільним побутом та мають
взаємні права та обов'язки.

Статтею 321 Цивільного кодексу України
передбачена непорушність права
власності, отже ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

В частині 4 статті 156 Житлового кодексу
України зазначено, що до членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 64 визначено, що до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки.

Так як відповідач у відповідності ч.2
ст. 64 ЖК України не є членом сім'ї
позивача, а також оскільки у позивача
особово з відповідачем не було ніяких
письмових домовленостей стосовно
проживання у вище вказаному будинку,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_2
згідно чинного законодавства втратив
право користуватись житловим
приміщенням у будинку позивача.

Для зняття Відповідача з реєстрації у
відповідності до ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
необхідно отримати рішення суду про
позбавлення Відповідача права
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
391 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 16, 60 , 61, 88, 169, 209,
212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
будинком, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -