АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/851/14
Головуючий в першій інстанції -
Доповідач - Котушенко С.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 19
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради про визначення
місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання дитини. Позивач
вказував на те, від сумісного
проживання з відповідачкою мають
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, котра після
припинення його з відповідачкою
сімейних відносин залишилась
проживати з матір'ю. Щонеділі на
вихідні він забирає доньку до себе,
купує їй одяг, продукти харчування,
іграшки, ліки, сплачує внески до
дитячого садка, який відвідує дитина,
цікавиться її перебуванням у дитячому
садку.

Посилаючись не те, що відповідачка не в
змозі дати дитині необхідне
забезпечення та виховання, позивач
просив визначити місце проживання
доньки разом з ним.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013
року визначено місце проживання доньки
сторін перший та третій тиждень на
місяць - з батьком, а другий та
четвертий тиждень - з матір'ю.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення як
такого, що не відповідає нормам
процесуального права та дійсним
обставинам справи, а також про
ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Воно є таким, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, вирішить справу
згідно із законом, що підлягає
застосуванню до правовідносин сторін.

Ухвалене судом рішення не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони з 2006 по 2010
рік проживали однією сім'єю без
реєстрції шлюбу, мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, котра після припинення
відносин сторін проживала з матір'ю.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка має ще й синів
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, АДРЕСА_3,
батьком яких з березня 2007 року є
позивач.

Орган опіки та піклування у наданому
висновку №5-38-364 від 15 листопада 2013 року
вважає за необхідне визначити місце
проживання ОСОБА_4 перший та третій
тиждень на місяць - з батьком, а другий
та четвертий тиждень - з матір'ю
(а.с.115-116).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
виходив із того, що згідно зазначеному
висновку і поясненням представника
органу опіки та піклування, обидва з
батьків приймають участь у вихованні
доньки, у кожного з них створені
належні умови для життя і виховання
дитини, обидві сторони працюють, мають
самостійний дохід, обставин, що
зумовлюють неможливість залишення з
ними дитини не вбачається.

Погодитись з такими висновками не
можна з огляду на наступне.

У відповідності з ч.4 ст.29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до частин 1, 2 ст.161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з частинами 4, 5, 6 ст.19 СК України
при розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Тобто висновок органу опіки та
піклування для суду не є обов'язковим і
суд вирішує спір з урахуванням усіх
обставин, установлених у справі.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю Організації
Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року,
містить принцип, згідно з яким
малолітня дитина може бути розлучена
зі своєю матір'ю лише за наявності
виняткових обставин.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував те,
що фактично спір про визначення місця
проживання дитини залишився не
вирішеним; не прийняв до уваги
поведінку відповідачки в період
розгляду даної справи, яка в жодне з
судових засідань не з'явилася, просила
розглядати справу без її участі, не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, про що вказала у своїй
власноручній заяві (а.с.183).

В суді апеляційної інстанції
відповідачка також спочатку не
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, про що свідчить
інформація з носія, на який
здійснювався технічний запис судового
засідання приєднаного до матеріалів
справи. Пізніше відповідачка
наполягала на залишенні рішення без
змін, мотивуючи тим, що дитина повинна
проживати як з батьком, так і з матір'ю,
а в останньому судовому засіданні
заявила, що донька повинна проживати з
нею, але позов про визначення місця
проживання дитини вона заявляти не має
наміру.

Поклавши в основу оскарженого рішення
висновок третьої особи, суд не
перевірив достовірність викладених в
ньому фактів, не з'ясував, чи були
обстежені належною комісією умови
проживання дитини та відповідачки, чи
відповідає дійсності зазначений у
висновку розмір доходів відповідачки
та інше.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що умови проживання
дитини та відповідачки належною
комісією органу опіки та піклування не
обстежувались. Акт обстеження умов
проживання складено одноособово
представником третьої особи (а.с.215).
Викладені в цьому акті дані, щодо
розміру кімнати, кількості проживаючих
та іншого, не відповідають матеріалам
справи.

Так, в зазначеному акті вказано, що
квартира АДРЕСА_1, де проживає
відповідачка з донькою ОСОБА_4 та сином
ОСОБА_5, складається з 1 кімнати площею 24
кв.м., проте в довідці КП ЖЕП №8 площа
кімнати за вказаною адресою складає 17,9
кв.м. і проживає в ній чотири, а не три
чоловіки (а.с.50). В акті зазначено, що для
проживання, навчання та розвитку
ОСОБА_4 за вказаною адресою створені
належні умови, мається двоповерхове
ліжко, письмовий стіл, комп'ютер, книги,
іграшки та інше, але не вказано як на
цьому ліжку розміщується троє
різностатевих дітей, а з одним
письмовим столом і комп'ютером - троє
учнів.

Той факт, що ОСОБА_6 навчається в
ліцеї-інтернаті не свідчить про те, що
він не буває вдома і йому не потрібно
місце для відпочинку, приготування
уроків та інше.

Також в акті викладено інформацію про
доходи відповідачки та позитивну її
характеристику (зі слів сусідів). Проте,
в судовому засіданні представник
третьої особи, який складав зазначений
акт, посилався лише на те, що він
достатньо давно знає цю сім'ю і не зміг
пояснити, хто саме охарактеризував
відповідачку і чому цих осіб не вказано
в акті, а дані про доходи відповідачки
зазначив з її слів.

В суді апеляційної інстанції
відповідачка вказувала на те, що має
значно більший щомісячний дохід, ніж
вказаний у зазначеному акті та
висновку третьої особи, але доказів про
свої доходи не надала, посилаючись на
те, що офіційно вона не
працевлаштована. Після оголошення у
справі перерви вона зареєструвалась 21
січня 2014 року як фізична
особа-підприємець, але даних про доходи
ще не має.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги
наведені обставини, постановлене
судове рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Вирішуючи питання про визначення місця
проживання дитини, колегія суддів
враховує те, що відповідачка має трьох
дітей, двоє з яких навчаються в
інтернатах. З її пояснень вбачається,
що забирати щодня доньку додому та
приділяти їй належну увагу вона не має
змоги, оскільки декілька днів на
тиждень вона працює до 20 години.

З пояснень сторін та свідків
встановлено, що й раніше в основному
дівчинку доглядав її старший брат,
котрий забирав її з дитячого садка і
знаходився з нею за відсутності
відповідачки вдома. Між дітьми часто
виникають неприязні стосунки, дівчинка
боїться брата, котрий агресивно
ставиться до неї, застосовує фізичну
силу, що підтвердили свідки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

По факту спричинення ОСОБА_5 тілесних
ушкоджень сестрі Жовтневим РВ ДМУ
ГУМВС в Дніпропетровській області в 2013
році було розпочато досудове
розслідування по кримінальному
провадженню, яке пізніше було закрито
(а.с.62).

Крім того, з пояснень відповідачки в
суді апеляційної інстанції
встановлено, що з грудня 2013 року свою
квартиру вона здає в оренду, а сама
орендує однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.
З наданих суду договорів найму житла
вбачається, що при їх укладенні
відповідачка взяла на себе ряд
зобов'язань, в тому числі й те, що
кількість проживаючих в орендованій
нею квартирі не повинна перевищувати
раніше оговорених двох чоловік (а.с.216).

Виходячи з того, що з відповідачкою
постійно проживає лише старший син,
колегія суддів дійшла висновку, що в
орендованій квартирі мають проживати
лише вказані особи. Де повинна
проживати донька, у разі залишення її з
матір'ю, відповідачка пояснити суду не
змогла.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне ухвалити рішення
про визначення місця проживання дитини
з батьком.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013
року скасувати.

Визначити місце проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: