Справа № 452/393/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" червня 2014 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

в складі головуючого судді Марчука
І.С.

при секретарі Ковалець Г.І.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Самборі справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа державний нотаріус Самбірської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить постановити
рішення, яким визнати за ним право
власності на спадкове майно по
заповіту, а саме ? частину земельної
частки ( паю ), після смерті матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в
с. Бісковичі, Самбірського району,
Львівської області в розмірі 1.09 га., що
належав ОСОБА_7 на підставі Сертифікату
на право на земельну частку ( пай ),
виданого 19.03.1996 року.

В підтвердження позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла його бабця, а мама відповідача,
ОСОБА_7. Остання до дня смерті проживала
в АДРЕСА_1. Разом із нею постійно з дня
свого народження і до дня смерті, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживала її дочка,
а мати позивача ОСОБА_6. Після смерті
бабці ОСОБА_7 відкрилася спадщина. До
спадкового майна належить земельна
частка ( пай ) розміром 1.09 га., що
знаходиться в с. Бісковичі,
Самбірського району. Мати ОСОБА_6 із
заявою про відмову від спадщини після
смерті своєї матері не зверталася,
проживаючи разом із своєю матір'ю
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном, а тому
вважається, такою що прийняла спадщину.
Відповідач вважаючи себе єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, не
вказавши свою сестру ОСОБА_8 отримав
свідоцтво про право на спадщину по
закону. Оскільки відповідач є не єдиним
спадкоємцем, повинен отримати право на
спадкування тільки 1/2 частини. Вважає,
що ? частина спадкового майна повинна
належати дочці померлої ОСОБА_6

25.06.1999 року ОСОБА_8 склала заповіт
яким все своє майно заповіла своєму
сину - позивачу по справі.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги, вважає, що
його матері ОСОБА_8 належало все майно
померлої ОСОБА_7, оскільки вона
вступила у володіння спадковим майном,
заяви про відмову до нотаріуса не
подавала.

Крім того до 2012 року ніхто із
заявою про прийняття спадщини після
ОСОБА_7 не звертався. Оскільки ОСОБА_8
належало все майно ОСОБА_7, йому як
спадкоємцю майна ОСОБА_8 по заповіту
повинна належати вся земельна частка (
пай ), тому просить визнати в цілому
недійсним свідоцтво про право на
спадщину по закону видане на ім'я
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7 та визнати
за ним право власності на земельну
частку ( пай ), розміром 1.09 га., що
належав ОСОБА_7 на підставі Сертифікату
на право на земельну частку ( пай ).

В судовому засіданні позивач та
представник позивача вимоги позовної
заяви підтримали, просять позов
задоволити та визнати ОСОБА_3 власником
земельної частки ( пай ) що належала
ОСОБА_7, визнавши недійсним свідоцтво
про право на спадщину на вказану
земельну частку ( пай ) на ім'я
відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позову не визнав та пояснив,
що дійсно його сестра - мати позивача
проживала разом із його матір'ю ОСОБА_7
Обидві вони були хворі і він та його
дружина доглядали їх. Після смерті
матері ОСОБА_7 його сестра спадщини не
оформляла, так як вважала, що все майно
має належати йому. У 2012 році він
звернувся до Самбірської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті матері ОСОБА_7
Із заявою про прийняття спадщини
більше ніхто не звертався. Заповіту
його мати також не складала. Дійсно на
день смерті матері з нею проживала його
сестра ОСОБА_8, однак на майно матері
сестра не претендувала. Вважає, що він
на даний час є єдиним спадкоємцем
першої черги після смерті матері
ОСОБА_7, просить в позові відмовити.

Третя особа - державний нотаріус
ОСОБА_5 позов визнала частково та
пояснила, що збільшення позовних вимог
вважає безпідставними, оскільки
позивач є спадкоємцем ОСОБА_6, а не
ОСОБА_7 В даний час позивач не може
пред'являти заперечень, щодо прийняття
спадщини ОСОБА_4 За життя тільки ОСОБА_6
могла заперечувати проти прийняття
спадщини своїм братом ОСОБА_4, але на
протязі 11 років вона спадщину не
приймала. Відповідач звернувся у
серпні 2012 року до державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті своєї
матері ОСОБА_7 При відкритті спадкової
справи нею було здійснено перевірку
про те чи звертався за оформленням
спадщини ще хто-небудь із спадкоємців.
Відповідач пред'явив у нотаріальну
контору оригінали документів, що
давало можливість вважати, що він
прийняв спадщину та підтвердив вступ в
управління чи володіння спадковим
майном. Дійсно, відповідно до довідки
Бісковицької сільської ради на день
смерті ОСОБА_7 за її адресою була
зареєстрована ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яка була донькою
померлої. Вважає, що ОСОБА_9 повинна
належати ? частка в майні ОСОБА_7
Просить позов задоволити частково.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши інші докази по
справі суд вважає, що позов підлягає до
задоволення із наступних підстав:

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
пояснили, що дійсно ОСОБА_6 з дня
народження до дня смерті проживала із
ОСОБА_7 ОСОБА_6 померла у 2007 році. Як
ОСОБА_7 так і ОСОБА_6 доглядали
відповідач по справі із своєю дружиною.

Із свідоцтво про право на спадщину
за законом від 11 листопада 2013 року
вбачається, що відповідач є
спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року. Спадкове майно складається із
земельної частки ( паю ), що належав
спадкодавцю на підставі Сертифіката на
право на земельну частку ( пай ) серія ЛВ
№ 039294 виданого 19 березня 1996 року
Самбірською державною адміністрацією,
на підставі розпорядження голови
Самбірської райдержадміністрації від
03 квітня 1996 року за № 189.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української
РСР ( в редакції 1963 року ) спадкоємцями
першої черги в рівних частках є діти
померлого.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач та ОСОБА_6 є дітьми
померлої ОСОБА_7

У встановлений законом термін
відповідач із заявою про прийняття
спадщини в державну нотаріальну
контору не звернувся, про що ствердив
сам в судовому засіданні, а також
ствердила державний нотаріус.
Посилання третьої особи - державного
нотаріуса на те, що відповідач
пред'явив в нотаріальну контору
оригінали документів, тим самим
вступив у володіння спадковим майном
судом не можуть бути взяти до уваги,
поскільки згідно п. 113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 18.06.1994 року, яка діяла на час
відкриття спадщини, доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном можуть бути: довідка житлово
-експлуатаційної організації,
правління житлово - будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом із ним.

Із довідки № 1362 від 10.12.2013 року
виконавчого комітету Бісковицької
сільської ради Самбірського району
Львівської області вбачається, що
ОСОБА_6 проживала разом із ОСОБА_7 до
дня її смерті, а пізніше до дня своєї
смерті в будинку АДРЕСА_1, отже вступила
у володіння спадковим майном після
смерті ОСОБА_7, що відповідно до ст. 549
ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року )
визнається що спадкоємець прийняв
спадщину. В судовому засіданні
встановлено, поясненням відповідача та
третьої особи, що заяви про відмову у
прийнятті спадщини ОСОБА_6 не подавала.

У випадку, коли на день смерті
зареєстрована особа першого ступеня
споріднення до шести місяців не
відмовилася від спадщини, вона є такою,
що прийняла спадщину ( за умови, що вона
там фактично проживала ). У такому
випадку нотаріус зобов'язаний видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частку спадкового майна, а
іншу ? частку залишити відкритою до
моменту звернення спадкоємців ОСОБА_6
Нотаріусом цього не було зроблено, не
з'ясовано всі обставини, що призвело до
помилкового висновку та видачі
незаконного свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України ( у
редакції 2003 року) свідоцтво про право
на спадщину визнається недійсним, якщо
буде встановлено, що особа якій воно
видане не мала права на спадкування, а
також в інших випадках встановлених
законом.

За таких обставин свідоцтво про
право на спадщину за законом від
11 листопада 2013 року видане
державним нотаріусом Самбірської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 2-539,
спадкова справа № 405/2012, що посвідчує,
що спадкоємець майна ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року є її син
ОСОБА_4 на спадкове майно земельну
частку ( пай ), що належав спадкодавцю на
підставі Сертифіката на право на
земельну частку ( пай ) серія ЛВ № 039294
виданого 19 березня 1996 року Самбірською
державною адміністрацією, на підставі
розпорядження голови Самбірської
райдержадміністрації від 03 квітня 1996
року за № 189 слід визнати недійсним.

Із свідоцтва про смерть ( серія
НОМЕР_2 ) вбачається, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у с. Бісковичі,
Самбірського району.

Відповідно до заповіту
складеного ОСОБА_6 25 червня 1999 року
остання все своє майно заповіла синові
ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено,
що до складу майна померлої ОСОБА_6 (
відповідно до ст. 1218 ЦК України )
входить і земельна частка ( пай ), що
належав спадкодавцю, як спадкове майно
після смерті ОСОБА_7 на підставі
Сертифіката на право на земельну
частку ( пай ) серія ЛВ № 039294 виданого 19
березня 1996 року Самбірською державною
адміністрацією, на підставі
розпорядження голови Самбірської
райдержадміністрації від 03 квітня 1996
року за № 189.

Згідно ст. 12 Закону України « Про
власність » однією з підстав
виникнення права власності є
спадкування. Право власності
набувається на підставі, що не
заборонено законом.

Позивач, будучи спадкоємцем майна
ОСОБА_6 за заповітом, яка прийняла
спадщину, однак не оформила своїх
спадкових прав, має право на набуття
всього майна ОСОБА_6 в тому числі і на
середню земельну частку ( пай ), що
знаходиться у Бісковицькій спілці
власників селянських господарств в с.
Бісковичі, Самбірського району,
Львівської області, розміром 1.09 га.

Відповідно до ст.ст. 15,16
Цивільного Кодексу України кожна особа
має право на судовий захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Оскільки право на спадкове майно
після смерті ОСОБА_6 не може бути
оформлено у державній нотаріальній
конторі і тим самим не визнається
державним органом то згідно ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов до суду про визнання його права
власності.

За таких обставин суд вважає,що
позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України,
ст. ст. 346,1262,1268, 1301 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від
11 листопада 2013 року видане державним
нотаріусом Самбірської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5,
зареєстроване в реєстрі за № 2-539,
спадкова справа № 405/2012, що посвідчує,
що спадкоємець майна ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року є її син
ОСОБА_4 на спадкове майно земельну
частку ( пай ), що належав спадкодавцю на
підставі Сертифіката на право на
земельну частку ( пай ) серія ЛВ № 039294
виданого 19 березня 1996 року
Самбірською державною адміністрацією,
на підставі розпорядження голови
Самбірської райдержадміністрації від
03 квітня 1996 року за № 189.

Визнати ОСОБА_3, реєстраційний номер
обліку платника податків НОМЕР_1,
власником спадкового майна по заповіту
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а саме земельної
частки ( пай ), яка перебуває у
колективній власності Бісковицької
спілки власників селянських
господарств в с. Бісковичі,
Самбірського району, Львівської
області, розміром 1.09 в умовних
кадастрових гектарах, що належав
ОСОБА_7 на підставі Сертифіката на
право на земельну частку ( пай ) серія ЛВ
№ 039294 виданого 19 березня 1996 року
Самбірською державною адміністрацією,
на підставі розпорядження голови
Самбірської райдержадміністрації від
03 квітня 1996 року за № 189.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення в Апеляційний
суд Львівської області через
Самбірський міськрайонний суд
Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
І.С.Марчук