Справа № 456/5255/13
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/928/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Дідуся О.Р.,

з участю:
позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Бондаренка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ "Укргазвидобування" в
особі філії Геофізичного управління
"Укргазпромгеофізика" про визнання
незаконною відмову у видачі документів
та зобов'язання їх надати, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, необґрунтованість,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Зазначає, що у період з 2004 по 2009 роки по
ПАТ Геофізичне управління
«Укргазпромгеофізика» було підвищення
заробітної плати на 10%, однак йому таке
підвищення не було проведено, чим
порушено право на отримання підвищеної
заробітної плати. Вважає, що без видачі
документів, які це посвідчують,
позбавлений можливості звернутись до
суду за захистом своїх порушених
трудових прав, отримання підвищеної
заробітної плати та роботи у
понаднормовий час.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, пояснення
представника відповідача Бондаренка
В.А. на заперечення скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59,
60 ЦПК України кожна особа має право в
порядку встановленому цим Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Розгляд
цивільних справ здійснюється не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому кожна із сторін самостійно, на
власний розсуд розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору й
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Захист прав у порядку цивільного
судочинства - це передбачені законом
способи охорони цивільних, житлових,
земельних, сімейних чи трудових прав у
разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_2 перебував
з відповідачем у трудових відносинах з
09 липня 2001 року по 15 травня 2013 року і
працював у філії ГУ
«Укргазпромгеофізика» на посаді
каротажника шостого розряду
промислово-геофізичної партії,
звільнений з роботи за власним
бажанням у зв'язку із виходом на пенсію.

Позовні вимоги ОСОБА_2 полягали в тому,
щоб зобов'язати роботодавця надати
йому документи про зростання
заробітної плати на підприємстві за
вересень - грудень 2009 р., за 2010 і 2011 роки
та лютий 2012 р., акти виконаних робіт,
табель робочого часу, накази про
підвищення заробітної плати за 2004-2009
роки, визнати відмову відповідача
неправомірною.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не подав доказів незаконної
відмови відповідача у видачі йому
документів.

З висновками суду погоджується колегія
суддів, оскільки вони відповідають
наявним у справі належно оціненим
судом доказам та нормам права.

Згідно зі ст. 49 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівникові на його вимогу
довідку про його роботу на даному
підприємстві, в установі, організації
із зазначенням спеціальності,
кваліфікації, посади, часу роботи і
розміру заробітної плати.

Матеріалами справи установлено, що
позивач та в його інтересах адвокат
ОСОБА_4 зверталися до роботодавця із
зверненням про надання відповідних
документів, до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Харківській області, в органи
прокуратури, звернення були
розглянуті і заявникам надано
обґрунтовані відповіді згідно вимог
щодо якості звернень.

У відповідності зі ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
трудових відносин, інших відносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено
загальний перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів.

Матеріалами справи установлено, що
запитувана інформація позивачу не
надана у зв'язку із неможливістю
встановити повноваження ОСОБА_4 на
отримання такої, не конкретизовано які
саме документи потрібно надіслати.

Нормами цивільного судочинства та
цивільного права не передбачено такого
способу захисту права, з яким ОСОБА_2
звернувся до суду.

Відтак суд першої інстанції ухвалив
законне і обґрунтоване рішення про
відмову в позові за його
безпідставністю, з яким судова колегія
погоджується.

У цьому зв'язку, доводи апеляційної
скарги не заслуговують на увагу,
оскільки вони висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушення
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення суду відповідно до
ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду відповідає вимогам закону
і зібраним доказам, а тому, відповідно
до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.