інстанції - Черних О. М.Номер
провадження 22-ц/788/283/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 5
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції, Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк», Кредитна спілка
«Громадська каса», про визнання права
власності на автомобіль та скасування
акту опису й арешту майна,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
вимог.

Колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_4 на праві
власності належить автомобіль марки
ВАЗ 2111, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований у РЕВ при УДАІ ГУМВС
України в Сумській області від 04
вересня 2007 року (а. с. 5, 33).

25 вересня 2009 року ОСОБА_4 видав позивачу
нотаріально оформлену довіреність на
розпорядження зазначеним вище
автомобілем строком до 2012 року, дію
якої в подальшому було продовжено до 2022
року (а. с. 9, 11).

19 вересня 2013 року при здійсненні
виконавчих проваджень щодо
примусового стягнення з ОСОБА_4
грошових сум державний виконавець
склав акт опису й арешту даного
автомобіля (а. с. 76-77).

У своєму позові ОСОБА_3 просив
скасувати цей акт внаслідок того, що
спірний автомобіль на момент його
арешту згідно з розпискою, довіреністю,
показаннями свідків та іншими доказами
належав не боржникові, а йому.

Проте наведені доводи суд обґрунтовано
відхилив.

Так, згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

У пункті 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» №14 від 26 грудня 2003 року
також роз'яснено, що вимоги інших осіб
щодо належності їм, а не боржнику майна,
на яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності на рухоме майно набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Підстави набуття права власності на
транспортний засіб визначені
затвердженим постановою Кабінету КМУ
від 07 вересня 1998 року №1388 Порядком
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, який згідно з п.2 є
обов'язковим для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Пунктом 8 зазначеного Порядку (у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) було
передбачено, що правомірність
придбання транспортного засобу
підтверджується лише письмовими
документами, зокрема довідкою-рахунком
за спеціальною формою, договорами та
угодами, укладеними на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, договорами
купівлі-продажу транспортних засобів,
оформленими в Державтоінспекції,
іншими засвідченими в установленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на цей транспортний
засіб.

З аналізу пунктів 8, 40 цього Порядку
слідує, що перед відчуженням
автомобіль повинен бути знятий з
обліку в підрозділі ДАІ після його
огляду на підставі заяви власника з
поданням документа, що посвідчує особу,
про що у свідоцтві про реєстрацію
(технічному паспорті) робиться
відмітка про його зняття з обліку для
реалізації в межах України.

Отже до вчинення цих дій продавець не
вправі відчужувати транспортний засіб,
а покупець його придбавати.

Власники транспортних засобів та
особи, що експлуатують такі засоби на
законних підставах, або їх
представники (далі - власники)
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення та територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів (п. 7 Порядку).

Беручи до уваги викладене, колегія
визнає, що рішення суду про відмову в
позові суд ухвалив з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Поряд із цим вимога позивача про
скасування акту опису та арешту майна з
огляду на ч. 1 ст. 60 Закону «Про
виконавче провадження» є неправильним
способом судового захисту.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 23 грудня 2013 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -