У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А., Писаної Т.О.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку,

за касаційними скаргами Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» та ОСОБА_6 на
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 21
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 27 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що 29 серпня 2006 року між позивачем та
ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 33
216 дол. США зі сплатою 12 % за
користування кредитними коштами та зі
строком повернення грошових коштів до
29 серпня 2016 року. На забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 29 серпня 2006 року між ОСОБА_6
та Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» (далі -
ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було
укладено договір іпотеки, предметом
якої є квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе за
кредитним договором зобов'язань,
станом на 25 серпня 2011 року утворилася
заборгованість у розмірі 40 963,32 дол. США.

Оскільки добровільно відповідач
заборгованість за кредитним договором
не сплатив, ПАТ КБ «ПриватБанк»
просило суд у рахунок погашення
заборгованості за кредитом у розмірі 40
963,32 дол. США звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, шляхом її продажу із
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом із іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також із наданням ПАТ
КБ «ПриватБанк» усіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
виселити осіб, які зареєстровані та
проживають у вищезазначеній квартирі,
а також зняти осіб із реєстраційного
обліку у відділі у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України у м.
Івано-Франківську.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 21
листопада 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 29
серпня 2006 року в розмірі 40 963,32 дол. США,
що еквівалентно 326 539 грн 11 коп.,
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Застосовано процедуру продажу
предмета іпотеки, передбачену ст. 41
Закону України «Про іпотеку», шляхом
проведення публічних торгів,
зазначивши початкову ціну на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
(незалежним експертом) на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій щодо його реалізації.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від
27 березня 2014 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 21
листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 29
серпня 2006 року, укладеним між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6, яка
станом на 25 серпня 2011 року становить 39
689 дол. США, що еквівалентно 316 328 грн 02
коп., звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Застосовано процедуру продажу
предмета іпотеки, визначену ст. 38
Закону України «Про іпотеку», шляхом
укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» від
свого імені договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, встановивши
початкову ціну продажу предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
не нижче ніж 216 645 грн.

Виселено ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить суд касаційної
інстанції скасувати рішення
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення пені
за весь період її нарахування та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов в цій частині задовольнити,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд
виходив із того, що в зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору утворилася
заборгованість, в рахунок погашення
якої необхідно звернути стягнення на
предмет іпотеки. Крім того, апеляційний
суд дійшов висновку, що відповідач
відповідно до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» підлягає
примусовому виселенню із квартири.
Також апеляційний суд, керуючись
положеннями ст. 258 ЦК України, відмовив
позивачу у стягненні пені за весь
період нарахування заборгованості.

Зазначені висновки апеляційного суду
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону та зроблені при
повному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судами встановлено, що 29 серпня 2006 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого відповідач отримав
кредит у розмірі 33 216 дол. США зі сплатою
12 % за користування кредитними коштами
та зі строком повернення грошових
коштів до 29 серпня 2016 року (а. с. 7-8).

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 29
серпня 2006 року між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» було укладено договір
іпотеки, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1 (а. с. 9-10).

Із розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 29 серпня 2006
року, вбачається, що станом на 25 серпня
2011 року заборгованість відповідача
становить 40 963 дол. США (а. с. 4-5).

Відповідно до частини 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

17 серпня 2011 року позивач надіслав
відповідачу вимогу про погашення
кредитної заборгованості в розмірі 42
846,34 дол. США, а також повідомив
останнього про те, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» було прийнято рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення кредитної
заборгованості. Запропоновано
відповідачу в тридцятиденний строк
звільнити квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
(ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку»).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки та в
частинні виселення відповідача із
квартири, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку, що позивачем
виконані передбачені ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» умови
позасудового врегулювання спору,
заборгованість відповідачем не було
сплачено, добровільно ОСОБА_6 квартиру
не звільнив, що є підставою для
звернення стягнення на предмет іпотеки
та примусового виселення позивача із
неї.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи вищезазначені положення
норм матеріального права, апеляційний
суд дійшов правильного висновку, що на
користь позивача підлягає стягненню
пеня саме за період з 27 серпня 2010 року
по 25 серпня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційним судом
правильно встановлено та належно
перевірено обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення
відповідає вимогам
статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись
статтями 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» та ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 27
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана