Провадження № 2-4319/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
««Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у травні 2011 року звернувся до
суду з позовом і просив стягнути з
відповідачки 88060, 42гр. заборгованості
за Кредитним договором.

В вересні 2014 року після перегляду судом
ухваленого в справі заочного рішення
та призначення справи до судового
розгляду позивач збільшив розмір
позовних вимог і просить стягнути з
відповідачки 259 771, 28гр. заборгованості
станом на 15 вересня 2014 року.

Посилається в позові на те, що 11.10.2006
року між банком та відповідачкою був
укладений Кредитний договір №
010/4038/82/47256, на умовах п. 1.2. якого
відповідачці було відкрито
відновлювальну кредитну лінію до
карткового рахунку для здійснення
розрахунків за допомогою платіжної
картки, отримання коштів у касах банків
або через мережу банкоматів.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору
розмір кредитної лінії/ліміт
кредитування/ становить 5000,00 Євро.

За користування коштами, які
обліковуються за дебетом карткового
рахунку банк щомісяця нараховує
проценти за ставкою, встановленою
рішенням Комітету з управління
активами та пасивами, чинними на дату
розрахунків таких проценті, та
стягуються з відповідачки в день
нарахування шляхом списання з
карткового рахунку.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору
станом на дату підписання Кредитного
договору рішенням Комітету
встановлено процентну ставку за
користування кредитними коштами в
розмірі 0,1% річних.

В разі непогашення кредитної
заборгованості до 15 числа наступного
місяця відсоткова ставка з 15 числа до
моменту погашення даної
заборгованості автоматично
збільшується до 14% та становить 14,1%
річних.

Після погашення заборгованості
відсоткова ставка нараховується в
розмірі 0,1%.

Відповідно до п.3.1 Кредитного договору
договір набуває чинності з дати його
укладення та діє до повного виконання
сторонами своїх зобов»язань або
закриття карткового рахунку. Кредитна
лінія відкривається на 24 місяці, а
відповідно до п.3.4 Кредитного договору
його дія не може бути припиненою за
умови існування невиконаних
зобов»язань сторонами.

Термін користування кредитною лінією
продовжується на наступні 24 місяці в
разі відсутності письмового звернення
жодної зі сторін про припинення
терміну кредитного договору, таке
продовження може проводитися кожні два
роки з дня підписання кредитного
договору.

Відповідно до п.п.5.1 та 5.2 договору
відповідачка зобов»язалася
поповнювати картковий рахунок до
повного погашення заборгованості за
кредитом та повернути одержаний кредит
та сплатити проценти, комісії, штрафні
санкції та інші платежі за період дії
кредитної лінії.

Станом на 15.09.2014 року в зв»язку з
невиконанням відповідачкою умов
договору утворилася заборгованість у
розмірі 14 407, 39 Євро, що становить 259 771,
28гр. і складається з:

-5000,00 Євро заборгованості за дозволеним
овердрафтом, або 90 152, 10гр.;

-1221, 04 Євро за недозволеним овердрафтом,
або 22 015, 86гр.;

-6 011, 47 Євро заборгованості по
відсотках, або 108 389, 32гр.;

-39 214, 00гр. заборгованості по штрафу.

Виходячи з того, що добровільно
сплатити дану суму відповідачка
відмовляється, просив задовольнити.

Представник відповідачки в судовому
засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що з банківських
виписок позивача вбачається, що
останній платіж відповідачкою було
здійснено в 2007 році, а остання операція
по картковому рахунку 04.01.2008 року.

Виходячи з того, що з позовом банку
звернувся до суду в травні 2011 року,
тобто з пропуском строку, подав заяву
та просить відмовити в позові з цих
підстав.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов"язується надати грошові
кошти/кредит/ позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 11.10.2006 року між
сторонами був укладений Кредитний
договір № 010/4038/82/47256.

Відповідно до п.1.2 та 1.3 Договору
відповідачці було відкрито
відновлювальну кредитну лінію до
карткового рахунку для здійснення
розрахунків за допомогою платіжної
картки, отримання коштів у касах банків
або через мережу банкоматів.

Розмір кредитної лінії/ліміт
кредитування/ становить 5000,00 Євро.

Згідно з п.2.1 Договору за користування
коштами, які обліковуються за дебетом
карткового рахунку банк щомісяця
нараховує проценти за ставкою,
встановленою рішенням Комітету з
управління активами та пасивами,
чинними на дату розрахунків таких
процентів, та стягує їх з відповідачки,
як позичальника, в день нарахування
шляхом списання з карткового рахунку.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору
станом на дату підписання Кредитного
договору рішенням Комітету
встановлено процентну ставку за
користування кредитними коштами в
розмірі 0,1% річних.

В разі непогашення кредитної
заборгованості до 15 числа наступного
місяця відсоткова ставка з 15 числа до
моменту погашення даної
заборгованості автоматично
збільшується до 14% та становить 14,1%
річних.

Після погашення заборгованості
відсоткова ставка нараховується в
розмірі 0,1%.

З п.3.1 Кредитного договору
вбачається, що сторони при його
укладенні дійшли згоди, що він набуває
чинності з дати його укладення та діє
до повного виконання сторонами своїх
зобов»язань або закриття карткового
рахунку. Кредитна лінія відкривається
на 24 місяці, а відповідно до п.3.4
Кредитного договору його дія не може
бути припиненою за умови існування
невиконаних зобов»язань сторонами.

Термін користування кредитною лінією
продовжується на наступні 24 місяці в
разі відсутності письмового звернення
жодної зі сторін про припинення
терміну кредитного договору, таке
продовження може проводитися кожні два
роки з дня підписання кредитного
договору.

При укладенні договору відповідачка
взяла на себе зобов»язання його п.п.5.1
та 5.2 поповнювати картковий рахунок до
повного погашення заборгованості за
кредитом та повернути одержаний кредит
та сплатити проценти, комісії, штрафні
санкції та інші платежі за період дії
кредитної лінії.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається і цього не спростовував
представник позивача в судовому
засіданні,останній платіж
відповідачкою було здійснено в 2007 році,
а остання операція по картковому
рахунку 04.01.2008 року.

/ а.с. 6 - 14 /

Вважаючи це порушенням зобов»язань
відповідачки за умовами договору
позивачем станом на 15.09.2014 року
нарахована заборгованість у розмірі 14
407, 39 Євро, що становить 259 771, 28гр. і
складається з:

-5000,00 Євро заборгованості за дозволеним
овердрафтом, або 90 152, 10гр.;

-1221, 04 Євро за недозволеним овердрафтом,
або 22 015, 86гр.;

-6 011, 47 Євро заборгованості по
відсотках, або 108 389, 32гр.;

-39 214, 00гр. заборгованості по штрафу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акта
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок- відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, суд
вважає, що відповідачка неналежним
чином виконувала умови укладеного з
позивачем договору та допустила
заборгованість по ньому.

В той же час, з приведеного позивачем
розрахунку вбачається, що окрім
непогашення суми заборгованості за
дозволеним овердрафтом, відповідачка
допустила недозволений овердрафт у
розмірі 1221, 04 Євро.

З Кредитного договору вбачається, що
предметом договору був кредит у
розмірі 5000, 00 Євро, який відповідачкою
не був погашений у строки, визначені
договором.

Яким чином при визначеній сторонами
при укладенні договору сумі кредиту в
5000,00 Євро міг утворитися недозволений
овердрафт, представник позивача суду
пояснити не зміг.

З яких підстав при цьому
нараховувалися санкції за невиконання
умов договору, в т.ч. у частині
недозволеного овердрафту, представник
позивача також пояснити не зміг, не
дивлячись на те, що дане питання було
предметом заперечення представника
відповідача і в зв»язку з цими
обставинами судом неодноразово
оголошувалася перерва в справі для
надання доказів у цій частині.

Належних, з точки зору закону, доказів у
цій частині представник відповідача
суду не надав, як і не обґрунтував у
судовому засіданні правильність
розрахунку заборгованості та порядок
нарахування цієї заборгованості.

За таких обставин суд приходить до
висновку про безпідставність
проведених розрахунків
заборгованості, пов»язаних з
заборгованістю по недозволеному
овердрафту.

В той же час, суд вважає обґрунтованими
твердження представника відповідачки
щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст.256 та 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 11 постанови №14 від 18.12.2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» Пленум Верховного Суду України
роз»яснив, що суд, встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною
у спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Заперечуючи проти тверджень
представника відповідачки,
представник позивача посилався на те,
що за умовами договору він продовжує
свою дію до цього часу, т.я.
відповідачка не заявила банку про своє
бажання розірвати його.

Крім того, за умовами договору він
продовжує свою дію до повного
виконання відповідачкою.

Суд не зважає на твердження
представника позивача з цього приводу,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору
відповідачка зобов»язана була до 15
числа кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місцем отримання
кредиту,поповнювати картковий рахунок
до повного погашення заборгованості по
кредиту.

Пунктом 5.3 договору сторони домовилися,
що відповідачка зобов»язана повернути
кредит та інші нараховані за
користування кредитними коштами
платежі в разі не подовження строку дії
договору або при отриманні письмового
повідомлення від банку погасити
заборгованість на дату, вказану в
повідомленні.

З листа-попередження від 03.06.2009 року,
доданого позивачем до справи,
вбачається, що позивач вимагав від
відповідачки повернути суму
заборгованості, яка на 08.04.2009 року
становила 6046, 06 Євро.

Представник відповідачки суду
пояснив,що такого листа відповідачка
не отримувала.

Доказів його направлення та отримання
відповідачкою представник позивача
суду також не надав.

/ а.с.24 - 25 /

З розрахунку заборгованості, наданого
позивачем до суду, вбачається, що що
останній платіж відповідачкою було
здійснено в 2007 році, а остання операція
по картковому рахунку 04.01.2008 року.

До суду з позовом позивач звернувся в
травні 2011 року, тобто з пропуском
встановленого законом строку.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання
(неналежне виконання).

За правилами ч.2 ст.1050 ЦКУ України якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, при укладенні договору сторони
обумовили строк його дії та встановили
порядок та строки виконання окремих
зобов»язань (поповнення карткового
рахунку до 15 числа для погашення
заборгованості), що входять до змісту
зобов»язання, яке виникло на основі
договору.

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечував, що
відповідача перестала виконувати
умови укладеного договору в січні 2008
року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Виходячи з того, що умовами договору
сторони погодили внесення
відповідачкою щомісячних платежів,
початок позовної давності для
стягнення цих платежів має
обчислюватися з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов»язань.

Це відповідає правовим позиціям
Верховного Суду України за наслідками
розгляду заяв про перегляд судових
рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, які, відповідно до ч.1
ст. 360-7 ЦПК, є обов»язковими для всіх
судів України, і викладені в постанові
від 06.11.2013 року № 6-116 цс13 та від 17.09.2014
року № 6-95цс14 та ін.

Виходячи з того, що відповідачка
перестала вносити щомісячні платежі на
виконання умов укладеного з позивачем
договору в січні 2008 року, позивач
пропустив строк для звернення до суду,
а тому суд приходить до висновку про
відмову в позові з цих підстав.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження представника позивача щодо
того, що за умовами договору він діє до
повного виконання, виходячи з
наступного.

Порядок визначення та обчислення
строків врегульовано гл.18 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.251 та ст.252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Виходячи з цього та враховуючи умови
укладеного між сторонами договору суд
вважає твердження представника
позивача в судовому засіданні з цього
приводу такими, що суперечать закону, а
тому правові підстави для задоволення
вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 251, 2512, 254,256-257, ч.4 ст.267,
526-527,610, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-4,
10-11,57-60,88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
««Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя