Справа № 360/3041/13-ц Головуючий у І
інстанції Унятицький Д.Є.Провадження №
22-ц/780/6041/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Голуб С.А.

суддів Приходька К.П.,

при секретарі Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 03 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Бородянської
селищної ради Київської області про
визнання відмови у приватизації
будинку незаконною та усунення
перешкод в приватизації будинку,

В С Т А Н О В И
Л А :

В грудні 2013 року позивач
пред»явила в суді названий позов
посилаючись на те, що рішенням
Бородянського районного суду
Київської області від 15 травня 2006 року
за нею було визнано право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 з яким вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах,
добровільно вибув із вказаного
житлового будинку в 2010 році на інше
постійне місце проживання.

В березні 2013 року вона звернулась
до Бородянської селищної ради
Київської області із заявою про
передачу у власність спірного будинку,
який перебуває на балансі селищної
ради. Протягом одного місяця її заява
відповідачем не була розглянута.

У вересні 2013 року вона звернулась до
відповідача із заявою про необхідність
розгляду її заяви про передачу їй
будинку в особисту власність. Однак на
засіданні виконавчого комітету
Бородянської селищної ради Київської
області, яке відбулось 10 грудня 2013 року,
її заява не розглядалась за
"відсутністю на даний час підстав".
Таким чином відповідач створює
перешкоди в приватизації займаного нею
будинку.

Позивач просила визнати відмову
Бородянського селищного голови
розглянути її заяву про передачу їй у
власність будинку з березня 2013 року та
мотиви відмови в передачі будинку у
власність, викладені у відповіді від 17
грудня 2013 року за №01-21/613 незаконною;
зобов'язати виконавчий комітет
Бородянської селищної ради Київської
області не чинити їй перешкод в
приватизації будинку АДРЕСА_1 та
передати їй у власність даний будинок
на підставі ст.5,6 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" та ст.14 п.4, ст.23 ч.2 п.4 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та видати
свідоцтво про право власності на дане
житло.

Рішенням Бородянського
районного суду Київської області від 03
березня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано відмову у розгляді заяви
ОСОБА_2 щодо приватизації будинку
АДРЕСА_1 від 17 грудня 2013 року
незаконною.

Зобов'язано виконавчий комітет
Бородянської селищної ради в місячний
строк з дня набрання чинності рішенням,
розглянути заяву ОСОБА_2 щодо
приватизації будинку АДРЕСА_1, вирішити
питання про передачу даного будинку у
власність ОСОБА_2.

Розподілено судові витрати.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_1, як особа, яка не брала
участі у розгляді справи, але суд
вирішив питання про його права та
обов»язки оскаржив вказане рішення
суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
вказує на те, що суд встановив у своєму
рішенні обставини щодо нього, а саме
те, що він знявся з реєстрації в
будинку АДРЕСА_1, тобто не має права на
приватизацію будинку, однак при цьому
не залучив його до участі у справі в
якості третьої особи, внаслідок чого
не надав можливості висловити свою
думку щодо заявленого позову.

ОСОБА_1 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову. Крім того, просить визнати
незаконним рішення виконавчого
комітету Бородянської селищної ради №
111/07 від 07.08.2014 року про безоплатну
передачу ОСОБА_2 житлового будинку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду і пояснення осіб, що
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з викладених
нижче підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проживає в
АДРЕСА_1, віднесена до четвертої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи. З довідки
виконкому Бородянської селищної ради
від 16 вересня 2008 року (а.с.22) вбачається,
що вона частково використала своє
право на безоплатну приватизацію житла
в розмірі 22 кв.м. загальної площі при
нормі 26 кв.м.

26 березня 2013 року позивач
звернулась до Бородянської селищної
ради із заявою про приватизацію
житлового будинку в якому вона
проживає по АДРЕСА_1 (а.с.87).

Бородянською селищною радою в
особі селищного голови листом від 17
грудня 2013 року (а.с.23) повідомлено
позивача про відсутність підстав для
розгляду її заяви, оскільки за вказаною
адресою встановлено факт самочинних
добудов, крім того до виконкому
селищної ради надійшла заява ОСОБА_1
про призупинення розгляду заяви ОСОБА_2
про передачу їй в приватну власність
спірного житлового будинку.

З копій будинкової книги (а.с.31-33),
акту депутата (а.с.34), відповіді КП КОР
"Бородянкатепловодопостачання" (а.с.35),
відповіді ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз" вбачається, що
ОСОБА_1 з 2010 року за зазначеною адресою
не проживає.

Рішенням №190-09-У від 08 лютого 2007
року (а.с.39) Бородянською селищною радою
прийнято на баланс будинок АДРЕСА_1. З
копії технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с.51-55) вбачається, що
самочинно побудовані споруди
побудовані до передачі будинку у
комунальну власність.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач,
відповідно до п.5 ч.1 ст.23 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням Рішення Конституційного
суду України №15-рп/2010 від 10 червня 2010
року, має право на отримання безоплатно
в приватну власність житла, яке вона
займає .

Відповідач, відповідно до вимог п.14
Положення про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 396 від 16 грудня
2009 року, повинен був розглянути заяву
позивачки протягом одного місяця
прийнявши відповідне рішення.

Судова колегія погоджується із
такими висновками суду.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що дійсно,
Бородянська селищна рада зобов»язана
була в межах своїх повноважень
розглянути заяву ОСОБА_2 і надати їй
відповідь, а тому постановив
відповідне рішення.

При цьому суд правильно
застосував норми матеріального права.

Разом із тим, судова колегія
погоджується із доводами апеляційної
скарги в тій частині, що до участі у
справі мав би бути залучений в якості
третьої особи ОСОБА_1, оскільки селищна
рада саме на підставі його звернення
призупинила розгляд заяви ОСОБА_2 про
передачу у власність житлового
будинку. Отже його прав та обов»язків
вказане рішення суду стосувалось і він
мав право висловити свою думку з
приводу заявленого позову.

Статтею 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази,
які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Враховуючи наведену норму,
судова колегія може прийняти від
особи, яка не була залучена до розгляду
справи в суді першої інстанції нові
докази, дослідити їх і зробити інші
висновки, ніж суд першої інстанції,
скасувавши при цьому його рішення.

ОСОБА_1 додав до своєї
апеляційної скарги копію архівного
витягу рішення виконавчого комітету
Бородянської селищної ради від 20.01.1987
року № 14, відповідно до якого
надавалось тимчасово евакуйованим із
зони Чорнобильської АЕС робітниками
Прип'ятського АТП 31015 житло. Під
номером 16 зазначений ОСОБА_1 зі складом
сім»ї дві особи, будинок АДРЕСА_1; (а.с.137)

копію корінця ордера № 361 від 11
березня 1987 року, з якого вбачається, що
будинок, з приводу приватизації якого
позивач зверталась до селищної ради із
завою, був наданий ОСОБА_1 на сім»ю з
двох осіб, тобто на нього та його
бабушку - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3; (а.с.136)

копію архівного витягу з
протоколу № 2 засідання виконавчого
комітету Бородянської селищної ради
народних депутатів від 24 лютого 1994 року
про передачу Бородянським
автопідприємством житлового будинку
ОСОБА_1 у особисту власність, яким був
затверджений акт передачі житлового
будинку АДРЕСА_1, який належав
Бородянському АТП 13237, вартістю 30 тисяч
карбованців, загальною житловою площею
64,3 кв.м. у особисту власність ОСОБА_1
(а.с.138);

копію рішення Бородянського
районного суду Київської області від 15
травня 2006 року та копію рішення
апеляційного суду Київської області
від 07 листопада 2006 року, яким
визнавалось за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право
на користування спірним будинком та
встановлювався порядок користування
цим будинком (а.с.139-142);

копію розпорядження № 36
Бородянської селищної ради від 18
травня 2007 року про передачу будинку
АДРЕСА_1 у приватну спільну часткову
власність ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1
відповідно до встановленого рішеннями
судів порядку користування будинком.
(а.с.143)

Із наданих ОСОБА_1 доказів
вбачається, що він також претендує на
отримання у власність будинку АДРЕСА_1.
Однак надані докази ніяким чином не
спростовують висновків суду про
право позивача на розгляд селищною
радою її заяви.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що суд першої інстанції
визнав одноосібне право позивача на
отримання у власність будинку, є
голослівними, оскільки суд лише
зобов»язав Бородянську селищну раду
розглянути заяву ОСОБА_2 і вирішити
питання про передачу будинку у
власність ОСОБА_2 Однак суд не вказував
селищній раді про її обов»язок
позитивно вирішити дане питання, таким
чином селищна рада була вільна у
прийнятті нею рішення.

Враховуючи наведене, судова
колегія не вбачає підстав для
ухвалення нового рішення навіть при
наявності нових доказів, які судовою
колегією були досліджені.

Щодо вимог апеляційної скарги
про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Бородянської
селищної ради від 07.08.2014 року, то ця
вимога не може бути задоволена,
оскільки вона не була заявлена в суді
першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростували ,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Бородянського районного
суду Київської області від 03 березня
2014 року у даній справі залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржене до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів, з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді