Справа № 2-1796/2010
У Х В А Л А

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного
суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про закриття
виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою, у якій просить суд
ухвалити рішення про закриття
виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1796, виданого Ленінським
районним судом м. Миколаєва 1 липня 2010
року, посилаючись на те, що
Центральним районним судом м.
Миколаєва ухвалене рішення про
визнання договору поруки недійсним.

Главою VI ЦПК України врегульовані
процесуальні питання, пов’язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах та рішень інших органів
(посадових осіб).

А саме щодо: негайного виконання
судових рішень; звернення судових
рішень до виконання; оформлення
виконавчого листа, виправлення помилки
в ньому та визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню;
видача дублікату виконавчого листа
або судового наказу; поновлення
пропущеного строку для пред’явлення
виконавчого документу до виконання;
мирова угода в процесі виконання;
відстрочка і розстрочка виконання,
зміна чи встановлення способу і
порядку виконання; вирішення питання
про тимчасове влаштування дитини до
дитячого або піклувального закладу;
вирішення питання про оголошення
розшуку боржника бо дитини; вирішення
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння особи;
вирішення питання про звернення
стягнення на грошові кошти, що
знаходяться на рахунках; вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України; зміна
сторони виконавчого провадження;
визначення частки майна боржника у
майні, яким він володіє спільно з
іншими особами; порядок вирішення
питання про поворот виконання.

Відповідно положень ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспрюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Порядок і умови виконання рішень
судів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку визначено Законом України
«Про виконавче провадження».

Зокрема, статтею 49 цього Закону
визначено, у яких випадках виконавче
провадження підлягає закінченню.

Відповідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк

надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що дана заява не підсудна
суду, вона підлягає поверненню
заявнику на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК
України.

Керуючись ст. 15, п.4 ч.3 ст. 121, 209, 210 ЦПК
України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про закриття виконавчого
провадження повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська