АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/439/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
20 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів
Міщенко С. В. , Трюхан Г. М. при
секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Черкаського районного Черкаської
області від 18 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на лікування, вивчивши
матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 22 серпня 2013 р. подала до суду
позов до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
В позовній заяві вказувала, що вони з
відповідачем спільно проживали та у
них народилася дочка - ОСОБА_8,
На день звернення до суду сторони не
проживають однією сім'єю, дочка
залишилась на утриманні позивачки, та
хоч і є повнолітньою, але навчається на
першому курсі денного відділення
«Золотоніського технікуму
ветеринарної медицини
Білоцерківського національного
аграрного університету». Дата
закінчення навчання 30 червня 2015 р., що
підтверджується довідкою з місця
навчання. Навчання на стаціонарному
відділенні вимагає від позивача
щомісячної, регулярної матеріальної
Позивачка вказувала також, що ОСОБА_8
страждає на тяжку хворобу псоріаз. Для
лікування цієї хвороби потрібні
додаткові кошти на купівлю ліків та
санаторне лікування.
Відповідач регулярно отримує пенсію і
працюючи охоронцем отримує регулярну
заробітну плату, але коштів на
утримання власної дитини не надає.
Тому позивачка просила суд стягнути з
відповідача на її користь кошти на
утримання їх дочки ОСОБА_8 в розмірі 25 %
з усіх його доходів, але не нижче 30 % від
прожиткового мінімуму для громадян
відповідного віку, та стягнути
додаткові витрати на лікування в сумі
Рішенням Черкаського районного
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на
утримання ОСОБА_8 в розмірі 1/6 частини
всіх видів його заробітку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для громадян
відповідного віку починаючи з 22 серпня
2013 р. до закінчення ОСОБА_8 навчання, але
не пізніше досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
додаткові витрати на лікування ОСОБА_8
в сумі 250 грн. щомісячно до її
виздоровлення, але не пізніше
досягнення нею 23 років.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу в якій просить
його змінити, відмовивши ОСОБА_7 в
частині стягнення з нього додаткових
витрат на лікування ОСОБА_8 в сумі 250
грн. щомісячно до її виздоровлення, але
не пізніше досягнення нею 23 років,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

ОСОБА_7 вважаючи, що висновки суду не
відповідають обставинам справи також
оскаржила рішення Черкаського
районного Черкаської області від 18
грудня 2013 року та просила його змінити:
стягнути з ОСОБА_6 на її користь
аліменти на утримання ОСОБА_8 в розмірі
1/4 частини всіх видів його заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для громадян відповідного віку
починаючи з 22 серпня 2013 р. до закінчення
ОСОБА_8 навчання, але не пізніше
досягнення нею 23 років, стягнути з
ОСОБА_6 на її користь додаткові витрати
на лікування ОСОБА_8 в сумі 500 грн.
щомісячно до її виздоровлення, але не
пізніше досягнення нею 23 років.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 і її представника, які
підтримали свої апеляційні скарги та
заперечували проти доводів
апеляційних скарг іншої сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга ОСОБА_7
повинна бути відхилена, а апеляційна
скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення,
а рішення в суду в частині стягнення з
відповідача на користь позивачки
додаткових витрат на лікування
повнолітньої дочки повинно бути
скасовано і в задоволенні позову в цій
частині вимог відмовлено виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 в частині стягнення щомісячних
додаткових витрат на лікування
повнолітньої дочки сторін, суд
послався на вимоги ст. 185 СК України, що
міститься у главі 15 СК, та якою
встановлено обов'язок батьків брати
участь у додаткових витратах на дитину,
що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Між тим, вимоги вказаної норми закону
стосуються зобов'язань батьків по
утриманню неповнолітніх дітей.

Обов'язки батьків відносно утримання
повнолітніх дітей встановлені главою 16
цього Кодексу.

Так, ст. 198 СК України передбачено
зобов'язання батьків утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Однак, позивачка не надала ні суду
першої інстанції, ні апеляційному суду
доказів про те, що повнолітня дочка
сторін ОСОБА_8 є непрацездатною.

Вимогами ст. 199 СК визначено обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчання.

А ст. 201 вказаного Кодексу встановлено,
що до відносин між батьками і дочкою,
сином щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Отже, як зазначено у даній статті,
вимоги ст. 185 СК до правовідносин між
батьками та повнолітніми дочкою, сином
не застосовуються.

Зважаючи на те, що суд невірно
застосував норми матеріального права
щодо вимог позивачки про стягнення
додаткових витрат на утримання
повнолітньої дочки, рішення суду в цій
частині не може залишатися без змін,
підлягає до скасування з ухваленням в
цій частині вимог нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення відповідає
вимогам закону і підстав для його
скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про
те, що суд безпідставно визначив розмір
аліментів на утримання повнолітньої
дочки, яка продовжує навчання, у частці
в 1/6 від доходів відповідача, колегія
суддів не може прийняти до уваги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 200 СК суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 182 СК передбачено, що при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Судом при визначенні розміру
аліментів, що підлягають стягненню,
було враховано, що на утриманні ОСОБА_6
знаходиться двоє неповнолітніх дітей:
дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на яку він
сплачує аліменти за рішенням суду, та
дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
проживає з ним та перебуває на його
утриманні; стан здоров'я відповідача,
наявність у нього ряду хронічних
захворювань, а також розмір його
доходів, які складаються із заробітної
плати у розмірі 1 150 грн. на місяць та
пенсії - 1 200 грн. на місяць, що разом
складає 2 350 грн.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про те, що розмір аліментів,
стягнутих з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на
утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8,
що продовжує навчання, визначений
відповідно до вимог закону та з
урахуванням обставин справи.

Не приймаються до уваги колегією
суддів і доводи апеляційної скарги
ОСОБА_7 стосовно вимог про збільшення
розміру щомісячної матеріальної
допомоги у зв'язку з хворобою
повнолітньої дочки сторін, оскільки, як
зазначалося вище, законні підстави для
стягнення такої допомоги відсутні.

У зв'язку з наведеним, апеляційна
скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити,
рішення Черкаського районного
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення аліментів та додаткових
витрат на лікування скасувати в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 додаткових витрат на лікування
повнолітньої дочки.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення додаткових витрат на
лікування повнолітньої дочки
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :