Провадження №2/333/667/14
Комунарський районний суд м.Запоріжжя
судді Тучкова С.С.,
за участю представника позивача
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
квартирою шляхом визнання фізичної
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
треті особи - Житлово-будівельний
кооператив «Дніпро», Управління
державної міграційної служби у
Запорізькій області, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
квартирою шляхом визнання відповідача
ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, в
якому зазначив, що він є власником
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. Крім нього, за зазначеною
адресою зареєстрована його дочка -
ОСОБА_4 При цьому відповідач у
вищезазначеній квартирі з квітня 2004
року не проживає. Майна та особистих
речей ОСОБА_4 у квартирі немає.
Договірних відносин між нею та
відповідачем з приводу найму вказаного
житла не існує. Добровільно знятися з
реєстраційного обліку відповідач
відмовляється. У зв'язку з реєстрацією
ОСОБА_4 у квартирі він, інвалід першої
групи, який потребує постійного
догляду, змушений нести зайві витрати
по сплаті за комунальні послуги.
Теперішнє місцезнаходження
відповідача йому не відоме. Враховуючи
викладене, він просить суд визнати
ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
визначити порядок виконання рішення
згідно з яким, після набрання ним
законної сили, зазначити, що це рішення
є підставою для Державної міграційної
служби Комунарського районного
відділу у м.Запоріжжі для зняття з
реєстраційного обліку відповідача за
Позивач, будучи належним чином
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю та
просив суд його задовольнити в повному
Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, повторно у судове
засідання не з'явився і не повідомив
суд про причини неявки. Оскільки суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Представник позивача у судовому
засіданні не заперечував проти такого
вирішення справи.
Представник третьої особи - Управління
державної міграційної служби у
Запорізькій області, в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяви, в якій просив розглядати справу
без його участі, проти позову не
Представник третьої особи -
Житлово-будівельного кооперативу
«Дніпро» в судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечував.
Відповідно до вимог ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України неявка
позивача, відповідача, представника
третьої особи в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи. За таких
обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника третьої особи,
відповідача та позивача.
Суд, заслухавши представника позивача,
представника третьої особи, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
письмові докази, приходить до
наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору дарування від
08.01.1992 року, укладеного між ОСОБА_1
(дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований),
посвідченого державним нотаріусом
Масловець Л.С. та зареєстрованого в
реєстрі за №1-26, дарувальник подарив
обдарованому, а обдарований прийняв в
дар належну дарувальнику двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5).
Згідно довідки вих.№383 від 19.12.2013 року,
виданої Житлово-будівельним
кооперативом «Дніпро», за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4
На підставі витягу з державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію шлюбу
02.06.2012 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб,
після державної реєстрації шлюбу
змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.7).
Згідно пенсійного посвідчення
№НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 є
пенсіонером та інвалідом першої групи
На підставі акту від 27.01.2014 року,
складеного представниками
Житлово-будівельного кооперативу
«Дніпро», зі слів сусідів було
встановлено, що ОСОБА_4 з 2004 року не
проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7, яка зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_8, яка
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_3, ОСОБА_9, яка зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_4, кожний
окремо, суду показали, що з 2004 року
відповідач у спірній квартирі не
проживає, комунальні послуги не
сплачує, з того часу вони її більше не
З урахуванням вищевикладеного, у суду
немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Дані про їхню
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
Конституцією України (ст. 41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997
року, закріплено принцип непорушності
права приватної власності, який
означає право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України). Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло: житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають, що
власник використовує житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.
Згідно ст.3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» поняття
реєстрації визначено як внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюють відповідні органи
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації в АР Крим, областях,
містах, районах, районах у містах, а
також у містах Києві та Севастополі.
На підставі ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, оскільки відповідач не є
власником спірної квартири, не
проживає у ній, витрати на її утримання
не несе, комунальні послуги не сплачує,
а також враховуючи те, що платежі по
наданню водопостачання, вивіз сміття,
залежить від кількості зареєстрованих
в квартирі осіб, і зазначені витрати в
даному випадку несе власник, суд
вважає, що факт реєстрації відповідача
в квартирі позивача порушує право
останнього як власника цієї квартири.
Разом за тим, не підлягає задоволенню
вимога позивача про визначення порядку
виконання рішення згідно з яким, після
набрання ним законної сили, зазначити,
що це рішення є підставою для Державної
міграційної служби Комунарського
районного відділу у м.Запоріжжі для
зняття з реєстраційного обліку
відповідача за адресою: АДРЕСА_1, так як
кожна особа має право в порядку,
встановленому законом звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Вимагаючи в позові
визначити порядок виконання рішення
позивач не зазначив, яким чином
Державною міграційною службою
Комунарського районного відділу у
м.Запоріжжі порушені його права і які є
підстави для примусового покладення на
останнього такого обов'язку. Крім того,
зазначений орган залучений до справи у
якості третьої особи, а не в якості
відповідача, і за процесуальним
становищем він не є суб'єктом
матеріально-правових відносин, не
користується правами сторін і не несе
їх обов'язків. Тому суд не вправі
поширювати на третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, матеріально-правові
наслідки вирішення позову та покладати
обов'язок виконання рішення, а отже
Державна міграційна служба
Комунарського районного відділу у
м.Запоріжжі не може бути зобов'язана
рішенням суду до вчинення будь-яких
дій.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, суд приходить
до висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Так як позивач при подачі позовної
заяви був звільнений від сплати
судового збору, тому з відповідача
відповідно до ч.2 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України
повинен бути стягнений судовий збір на
користь держави, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України», ч.4 ст.169, ст.ст.209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
квартирою шляхом визнання фізичної
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
треті особи - Житлово-будівельний
кооператив «Дніпро», Управління
державної міграційної служби у
Запорізькій області, - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати у розмірі 57 (п'ятдесят
сім) гривень 35 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков