У х в а л а

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІпроектреконструкція» про зміну
формулювання підстави та дати
звільнення, стягнення заробітної
плати, двох посадових окладів у зв'язку
з виходом на пенсію, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Державного підприємства Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІпроектреконструкція» на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 16 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
достроково припинити дію контракту,
зобов'язавши роботодавця змінити дату
звільнення з посади з 21 жовтня 2013 року
на 03 жовтня 2013 року та
формулювання підстави звільнення,
зазначивши, що за власним бажанням у
зв'язку із виходом на пенсію; стягнути
утриману заробітну плату в сумі 2 528 грн
92 коп., два посадових оклади у зв'язку із
виходом на пенсію, середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні та на відшкодування
моральної шкоди - 10 тис. грн.
На обґрунтування позову посилався
на те, що 03 жовтня 2013 року поштою
направив заяву про звільнення за ст. 38
КЗпП України у зв'язку з виходом на
пенсію, однак наказ про звільнення
виданий роботодавцем тільки 21 жовтня
2013 року та без зазначення про вихід на
пенсію, що позбавило його права на
отримання згідно з п. 3.5 контракту від 18
серпня 2010 року № 177 двох посадових
окладів при звільненні. Крім того, при
звільненні незаконно утримані кошти у
сумі 2 528 грн 92 коп. за ввірені йому
матеріальні цінності.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 16 травня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут»
утриману заробітну плату в сумі 2 528 грн
92 коп., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 2 528,92 грн. за вирахуванням всіх
податків і зборів та на відшкодування
моральної шкоди - 500 грн. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 09 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено частково.

Суд ухвалив: дію контракту припинити та
вважати ОСОБА_4 звільненим з посади
директора Житомирського філіалу ДП
«Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут» з 03
жовтня 2013 року за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію згідно зі
ст. 38 КЗпП України; стягнути з
ДП «Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут» на
користь ОСОБА_4 2 528 грн 92
коп. заборгованості із заробітної
плати, 9 325 грн 72 коп. грошової допомоги у
зв'язку з виходом на пенсію, 40 585 грн 05
коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
500 грн на відшкодування моральної
шкоди. Указані суми визначено без
утримання податків та інших
обов'язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в
частині стягнення заробітної плати у
сумі 2 528 грн 92 коп.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції у повному обсязі, скасувати
рішення суду першої інстанції у
частині стягнення грошових коштів на
відшкодування моральної шкоди,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
часткове задоволення указаного позову,
суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі і надавши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст.
10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також,
врахувавши обставини справи, правильно
виходив з доведеності позову та
наявності правових підстав для його
часткового задоволення.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Вимога касаційної скарги про часткове
скасування рішення суду першої
інстанції є некоректною, ураховуючи, що
це рішення обґрунтовано скасоване
рішенням суду апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
підприємства Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІпроектреконструкція» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 09 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик