АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7155/14
Справа № 644/2556/14-ц
Категорія: надання комун. послуг
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 15 вересня
2014 року у справі за позовом
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі » до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги з
центрального опалення та подачу
гарячої води,-

ВСТАНОВИЛА:

20 березня 2014 року представник позивача
звернувсь у суд з позовом в якому , з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
послуги з теплопостачання за період з
01.03.2002 року по 28.02.2014 року в сумі 14663,95
грн. та судові витрати у справі. ( а.с. 1,
81).

В обґрунтування свого позову зазначив,
що позивач надає відповідачу
централізовано послуги з опалення та
гарячого водопостачання , однак
остання користуючись такими послугами
не проводить своєчасну їх оплату,
внаслідок чого утворилась вказана
заборгованість, а також зазначає, що
заборгованість за вказані послуги була
стягнута з відповідача наказом суду
від 02.12.2013 року та ухвалою суду від 26
лютого 2014 року за заявою відповідача
вказаний наказ було скасовано.

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності сторін.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 15 вересня
2014 року позовні вимоги позивача
задоволено частково. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача
заборгованість за комунальні послуги
за період з 01.11.2010 року по 28.02.2014 року в
розмірі 5611,74 грн. та витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн. Суд
відмовив позивачу в задоволенні іншої
частини позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
неї на користь позивача заборгованість
за три роки з урахуванням сплачених нею
сум.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
невідповідністю висновків суду та
наданим нею доказам щодо оплати нею
послуг позивача в зазначений період
часу.

Сторони в судове засіданні суду
апеляційної інстанції не з»явились,
будучи належним чином повідомленими
про час та місце розгляду справи, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення їм судових повісток (а.с.62, 63).

ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про
підтримку апеляційної скарги та
розгляд справи за її відсутності (
а.с.65).

Представник КП «Харківські теплові
мережі » в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явився та
про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин та у відповідності
до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України судова
колегія вважає за необхідне розглянути
справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача та стягуючи з відповідача на
його користь заборгованість за послуги
з центрального опалення та гарячого
водопостачання, суд першої інстанції, з
посиланням на вимоги ст.ст. 68, 162 ЖК
України, ст.ст. 257, 267 ЦК України, п.18
Правил надання послуг по
централізованому опаленню, постачанню
холодної і гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
21.07.2005 року № 630 застосувавши до таких
вимог позивача строку позовної
давності за період з 01.03.2002 року по 31
жовтня 2010 року строк позовної давності,
виходив з доведеності позивачем вимог
щодо наявності у відповідача такої
заборгованості за три роки, які
передавали зверненню його у суд з
зазначеним позовом , а саме : з 01.11.2010
року по 28.02.2014 року в розмірі 5611,74 грн.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду не можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено, підтверджено наявними у
справі доказами та відповідачем
вказаний факт не заперечується, що
вона, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1 ,
зазначеними вище послугами позивача
користується в централізованому
порядку, однак сплату за такі послуги
проводить нерегулярно в та в меншому
розмірі.

Як свідчить позовна заява в суд з
зазначеним позовом позивач звернувсь 20
березня 2014 року та при зверненні у суд з
таким позовом не просив суд поновити
йому строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений
загальний строк позовної давності
тривалістю три роки.

В ч.4 ст. 267 ЦК України встановлено, що
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою для відмови у
позові.

З такою заявою відповідач звернулась
до суду 11.09.2014 року ( а.с.38).

Задовольняючи позовні вимоги позивача
та стягуючи з відповідача
заборгованість по сплаті зазначених
вище послуг, за період з 01.11.2010 року по
19.03.2011 року, суд першої інстанції не
навів мотивів, з яких прийшов до
висновку про поновлення позивачу
строку позовної давності за вказаний
період, тоді як в суд з зазначеним
позовом позивач звернувся 20 березня 2014
року та строк позовної давності
поновити не просив.

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи та вимоги норм
матеріального права уваги не звернув
та безпідставно стягнув з відповідача
на користь позивача заборгованість за
послуги з централізованого опалення та
гаряче постачання за межами строку
позовної давності.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню як таке, що ухвалено судом
першої інстанції з порушенням
зазначених норм матеріального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам ( п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ), з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення з відповідача на
його користь заборгованості за вказані
послуги за період з 01.11.2010 року по 19 03. 2011
року. з підстав пропуску ним строку
позовної давності.

Визначаючи розмір заборгованості, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в сумі 5611,74 грн., суд
першої інстанції не навів розрахунків,
на підставі яких він визначив такий
розмір стягнення.

Відповідно ж до наданих позивачем
розрахунків ( а.с.31-32) розмір нарахувань
за послуги з опалення та гарячого
водопостачання за період з 20 березня 2011
року по 28 лютого 2014 року становить 8663,04
грн., вказаний розрахунок також містить
данні про сплату відповідачем цих
послуг в зазначений період на загальну
суму 2532,17 грн..

Таким чином, розмір виниклої у ОСОБА_3
заборгованості, згідно з розрахунком
позивача, за період з 20 березня 2011 року
по 28 лютого 2014 року становить 6130,87 грн.(
8663,04 грн. - 2532, 17 грн.).

Як свідчать надані ОСОБА_3 квитанції
про сплату таких послуг в період з
квітня 2011 року по березень 2014 року, без
врахування наданих нею квитанцій про
сплату послуг позивача у січні, лютому
та березні 2011 року, оплата по яким була
проведена позивачем за послуги надані
позивачем у грудні 2010 року, січні та
лютому 2011 року та без врахування
квитанції про сплату таких послуг у
грудні 2010 року, розмір сплачених нею
послуг позивача за вказаний період
складає 2560,88 грн. ( а.с.45-50) .

Таким чином , розмір виниклої у ОСОБА_3
заборгованості , згідно з фактичною
оплатою нею таких послуг, складає 6102,16
грн. (8663,04 грн. нарахованих до сплати
коштів - 2560,88 грн. сплачених
відповідачем коштів).

Між тим, позивач погодився з висновком
суду першої інстанції щодо визначеного
ним розміру такої заборгованості
відповідача в сумі 5611,74 грн. та в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції не оскаржує.

За таких обставин та враховуючи вимоги
ч.1 ст. 303 ЦПК України , судова колегія
погоджується висновком суду щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за зазначені вище
послуги в сумі 5611,74 грн.

В іншій частині доводи, викладені
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ,
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для його скасуванню чи
зміни в іншій частині.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції в іншій
частині без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК
України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Змінити рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 15 вересня 2014 року,
скасувавши його в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» заборгованості за послуги з
централізованого опалення та гаряче
водопостачання за період з 01.11.2010 року
по 19.03.2011 року.

В задоволенні позовних вимог
Комунальному підприємству «Харківські
теплові мережі» в цій частині
відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :