Справа № 0907/2-5286/2011
Провадження № 22-ц/779/379/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді Фединяка
В.Д.

суддів:
Малєєва А.Ю., Васильківського В.М.

секретаря
Гавриляк Є.М.

з участю
прокурора Гоголя В.В.

представника банку Бойчука
М.Й.

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом заступника
прокурора м. Івано-Франківська в
інтересах ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії
Івано-Франківського обласного
управління до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення пені за апеляційною
скаргою заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Івано-Франківського
обласного управління ВАТ «Державний
Ощадний банк України» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
03 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року заступник
прокурора м. Івано-Франківська в
інтересах ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії
Івано-Франківського обласного
управління звернувся в суд із указаним
позовом і зазначав, що 10 липня 2008 року
на 12 місяців з терміном остаточного
погашення до 10 липня 2009 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№421 згідно якого банк надав, а
позичальник отримав кредит в сумі 18000
грн. з сплатою відсотків за
користування кредитом. Згідно п.5.2.
зазначеного Договору позичальник
зобов'язувався сплачувати в користь
банку пеню у розмірі 0.2% від суми
платежу за кожний день прострочення. З
метою виконання зобов'язань за
кредитним договором, позивач уклав з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки
№№421,421-1 та №421-2 від 10 липня 2008 року.
Однак позичальник належним чином не
виконував взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором і станом на 01
лютого 2011 року має заборгованість по
пені у розмірі 9208,91 грн., яку просив
стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 03 грудня 2013 року
відмовлено заступнику прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Івано-Франківського
обласного управління у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах ВАТ «Державний ощадний банк
України» ставиться питання про
скасування оскаржуваного рішення з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову, посилаючись на те,
що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини справи, дав
неправильну оцінку поданим доказам,
допустив порушення норм матеріального
і процесуального права й ухвалив
незаконне рішення. На думку апелянта,
суд не врахував того, що сторони
домовились про збільшення строків
позовної давності до трьох років
згідно умов кредитного договору №421
від 10 липня 2008 року, який не пропущено.

У судовому засіданні заступник
прокурора м. Івано-Франківська і
представник банку підтримали доводи
апеляційної скарги, просять
задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не
визнав, вважає рішення суду законним та
обґрунтованим .

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
кредитним договором встановлений
строк виконання зобов'язання до 10 липня
2009 року. Позивач звернувся в суд з
позовом 15 березня 2011 року, тобто з
пропуском строку позовної давності,
клопотання про поновлення строку
позовної давності не подавав тому суд
відмовив у задоволенні позову за
спливом позовної давності, яку просив
застосувати відповідач ОСОБА_3

Висновок суду не повністю
відповідає вимогам закону і погодитись
з ним не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Статтею 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Судом установлено, що 10 липня 2008
року між сторонами укладено кредитний
договір №421 згідно якого позичальник
отримав кредит в сумі 18 000 грн. з
терміном остаточного повернення не
пізніше 10 липня 2009 року.

Відповідності до п. 1.5 кредитного
договору укладеного між сторонами
відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
здійснювати щомісячно проводити
погашення заборгованості рівними
частинами в сумі 1500 грн. Останній
платіж в рахунок погашення
заборгованості здійснити не пізніше 10
липня 2009 року. Пунктом .7.8 кредитного
договору за домовленістю сторін
збільшено строк позовної давності до
трьох років для всіх грошових
зобов'язань.

Згідно поданого позивачем
розрахунку, у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_3 умов кредитного
договору, станом на 24 грудня 2010 року
утворилась заборгованість по пені у
розмірі 9208,91 грн.

У зв'язку з цим, суд відхиляє заяву
ОСОБА_3 про застосування до спірних
правовідносин позовну давність,
оскільки відповідно ч. 1. ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, збільшена за домовленістю
сторін і на час звернення до суду строк
її давності не сплив.

Щодо відмови у стягнення
заборгованості по пені за кредитним
договором з поручителів ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, то в цій частині рішення суду є
законним виходячи з наступного.

Відповідно умов кредитного
договору №421 ОСОБА_3 надано кредит з
терміном остаточного погашення не
пізніше 10 липня 2009 року (а.с.5).

З метою виконання зобов'язань за
кредитним договором, позивач уклав
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки № 421-1
та №421-2 від 10 липня 2008 року.

Відповідно до умов, викладених у
п. 4.2. вищевказаних договорів поруки,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителів.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Враховуючи наведене, у ВАТ
«Державний ощадний банк України»
виникло право пред'явити вимогу до
поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
виконання порушеного зобов'язання
боржника ОСОБА_3 щодо повернення
кредиту за кредитним договором №421 від
10 липня 2008 року починаючи з 10 липня 2009
року протягом наступних 6 місяців.

Таку вимогу до поручителів банк
пред'явив, однак, як убачається з
матеріалів справи, лише 15 березня 2011
року, тобто вже після спливу
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України
шестимісячного строку (а. с. 3-10).

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що вирішуючи
даний спір суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тому
оскаржуване рішення в частині відмови
у стягненні з ОСОБА_3 9208,91 грн. пені за
кредитним договором підлягає
скасуванню з підстав встановлених
п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про задоволення ВАТ
«Державний ощадний банк України» у цій
частині позову.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора. Івано-Франківської області
в інтересах ВАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії
Івано-Франківського обласного
управління ВАТ «Державний Ощадний банк
України» задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського
суду від 03 грудня 2013 року в частині
відмови у стягненні з ОСОБА_3 9208,91 грн.
пені за кредитним договором скасувати.

Ухвалити у цій частині нове
рішення.

Позов заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Івано-Франківського
обласного управління задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь
ВАТ «Державний ощадний банк України» в
особі філії Івано-Франківського
обласного управління ВАТ «Державний
Ощадний банк України» 9208,91 грн. пені за
неналежне виконання кредитного
договору.

Врешті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
А.Ю.Малєєв

В.М.Васильковський