У Х В А Л А

іменем України

"30" жовтня 2014 р.

Справа153/1809/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Сарафімовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ямпільського районного управління
юстиції у Вінницькій області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без вилучення паспорту
громадянина України відносно боржника
ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець
відділу ДВС Ямпільського РУЮ
Вінницької області звернулася до
суду із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1 Вказав, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Ямпільського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист №2-186
Томашпільського районного суду
Вінницької області про стягнення з
ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття. Заявник
зазначає, що боржник рішення суду не
виконує, ухиляється від боргових
зобов’язань покладених на нього
Томашпільським районним судом
Вінницької області. Заявник просить
суд винести ухвалу про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України без вилучення паспорту
громадянина України до повного
виконання ним судового рішення.

Державний виконавець
відділу ДВС Ямпільського РУЮ
Вінницької області ОСОБА_4, який діє на
підставі Доручення №4508/3-30/2 від 30.10.2014
року, подання підтримав, про що надав
суду заяву від 30.10.2014 року із
клопотанням справу розглянути без його
участі, у зв’язку із зайнятістю в
службових справах.

Відповідно до ст.377-1 ч.2 ЦПК
України суд негайно розглядає подання
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом ухвалено про
задоволення заявленого клопотання
державного виконавця, оскільки його
неявка не перешкоджає розгляду
подання, такий розгляд справи не
порушує прав та інтересів державного
виконавця або будь-яких інших осіб.

Із досліджених доказів,
а саме – копії виконавчого листа,
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 01.042011 року встановлено,
що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Ямпільського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист №2-186
Томашпільського районного суду
Вінницької області про стягнення з
ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття. Із
адресної довідки про реєстрацію місця
проживання боржника встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державним виконавцем у цьому
провадженні не заявлено клопотань про
витребування інших доказів, виклик
свідків чи призначення судових
експертиз, а тому суд розглянув справу
на підставі наявних у ній доказів,
відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності та враховуючи, що
відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, суд
вважає, що заявлені вимоги є такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишити
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України
зазначені правовідносини регулюються
ст. 313 Цивільного кодексу України (далі
- ЦК), відповідно до якої фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК
України до особистих немайнових прав
фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК).
Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті
немайнові права тісно пов'язані з
фізичною особою. Фізична особа не може
відмовитись від особистих немайнових
прав, а також не може бути позбавлена
цих прав.

В матеріалах подання
відсутні будь-які докази, які б
підтвердили ту обставину, що боржник
отримав копію постанови про відкриття
виконавчого провадження відносно
нього та повідомлений у встановленому
порядку про можливість добровільного
виконання судового рішення. Відсутні
докази, що боржник отримав закордонний
паспорт чи має намір іншим чином
перетнути Державний кордон України,
з метою ухилення від виконання
судового рішення. Вказані в поданні
державним виконавцем обставини про
необхідність обмеження права боржника
у виїзді за кордон не ґрунтуються на
вимогах закону та не є підставою
вважати, що боржник ухиляється від
виконання рішення або може виїхати за
кордон саме з метою ухилення від
виконання судового рішення. Із наданих
державним виконавцем доказів – а саме
із адресної довідки від 13.02.2014 року про
реєстрацію місця
реєстрацію/перебування особи
встановлено, що боржник ОСОБА_1
зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Суду не
надано жодного доказу про вихід
державного виконавця за місцем
проживання боржника з метою виявлення
майна боржника, на яке можливо
звернення стягнення, відсутній акт
державного виконавця про наявність
(відсутність) боржника за місцем свого
постійного проживання, не витребувано
відомостей про наявність (відсутність)
у боржника нерухомого майна та
транспортних засобів станом на
теперішній час, що свідчить про
неповноту вчинених виконавчих дій з
метою належного виконання вказаного
судового рішення.

Неповнота вчинення
виконавчих дій у цьому виконавчому
провадженні, відсутність доказів на
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов'язань, відсутність у поданих
державним виконавцем доказах
відомостей про обізнаність боржника
ОСОБА_1 щодо наявності відкритого
виконавчого провадження та строків
його добровільного виконання дає
підставу суду вважати недоведеними
обставини, на які державний виконавець
посилається у своєму поданні.

Оскільки заявником не
надано суду переконливих та
достовірних доказів на підтвердження
його вимог, суд вважає подання
необґрунтованим і має підстави
відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.5,
8, 10, 11, 60, 208, 212, 213, 214, 215, 293, 377-1 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ямпільського
районного управління юстиції у
Вінницькій області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорту
громадянина України відносно боржника
ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п’яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.Г.
ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА