Справа № 201/5319/14-ц (2/201/1606/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Шнейдеріс
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення (а. с. 2-3).

Позивач у своїй позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що їй та її сину
ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1. У
2013 році ОСОБА_2 зробив самовільне
переобладнання зазначеної квартири,
внаслідок чого забороняє позивачці
користуватись переобладнаною частиною
квартири. Дані дії ОСОБА_2 ОСОБА_1
розцінює як зловживання своїм правом з
метою обмежити обсяг користування
займаної квартири, яка знаходиться у
рівних частках для подальшої
можливості передачі цього
відокремленого приміщення у найм
третім особам для отримання прибутку. У
зв'язку з зазначеним позивачка просила
суд усунути їй перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення з вказаної квартири ОСОБА_2
до домоволодіння АДРЕСА_2, а також
шляхом демонтажу відповідачем
самовільної перебудови та приведення у
первинний стан відповідно до
технічного плану квартири АДРЕСА_1 (а. с.
2-3).

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд даної цивільної справи за
відсутності сторони позивача, в заяві
вказав, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі (а. с. 39).

Відповідач ОСОБА_2 У судове засідання
не з'явився, свого представника для
участі в розгляді даної цивільної
справи не направив, про час, дату та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином, про що свідчать
розписки представників за довіреністю
ОСОБА_2 про ознайомлення із датою та
часом проведення вказаних судових
засідань (а. с. 32, 38).

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224
ЦПК України за правилами Глави 8
розділу ІІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до висновку щодо
можливості часткового задоволення
позовних вимог позивача з таких
підстав.

Відповідно до відповіді КП «ДМБТІ» ДОР
№ 2031 від 27 лютого 2014 року наданої на
запит приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, квартира
АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної
власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 19 жовтня 1998 року, виданого
Виконкомом міської Ради народних
депутатів згідно з розпорядженням за №
1/3165-98 та зареєстрованого в реєстрі за №
33-65 (а. с. 5).

Згідно з технічним паспортом на
квартиру АДРЕСА_1, дана квартира
складається з: 1 - санвузла, площею 2,6
кв.м, 2 - кухні-їдальні, площею 28,7 кв.м, 3 -
кладової, площею 0,8 кв.м, 4 - житлової,
площею 11,4 кв.м, І - балкону, площе. 0,7 кв.,
загальна площа квартири становить 44,2
кв.м. (а. с. 7-10).

З відповіді Новоолександрівської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
наданої на адвокатській запит ОСОБА_5
за № 363/2-14 від 14 квітня 2014 року,
вбачається, що ОСОБА_2 на підставі
договору дарування посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за № 6051, є
власником будинку АДРЕСА_2 (а. с. 4).

Судом встановлено, що актом від 24
квітня 2014 року за підписом ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 було підтверджено
переобладнання квартири АДРЕСА_1,
внаслідок чого був заблокований доступ
до балконної частини квартири, а також
встановлена невідповідність плану
квартири технічному паспорту квартири
(а. с. 6).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Житлового кодексу
України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно з ч. 1,2 ст. 372 ЦК України майно, що
є у спільній сумісній власності, може
бути поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у ході судового
розгляду в їх сукупності, та приймаючи
до уваги, що у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
самовільного переобладнання
відповідачем однокімнатної квартири,
яка знаходиться у його та позивачки
спільній сумісній власності, внаслідок
чого унеможливився доступ до балкону
та зменшилась площа кухні-їдальні
квартири, суд приходить до висновку
щодо доведеності та обґрунтованості
позовних вимог в частині усунення
перешкод позивачці з боку відповідача
шляхом приведення даної квартири у
первісний стан відповідно до
технічного паспорту.

У задоволенні вимог щодо виселення
відповідача до домоволодіння АДРЕСА_2,
суд не вбачає підстав, оскільки ОСОБА_2,
як і ОСОБА_1, є законним співвласником
спірної квартири.

При цьому посилання сторони позивача
на самовільне переобладнання
відповідачем квартири як на підставу
для визначення його дій такими, що
«систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі» суд
оцінює критично, оскільки доказів
зазначеного позивачем надано не було.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, приймаючи до уваги
результат розгляду справи на підставі
ст.. 88 ЦПК України суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір у сумі 243,60
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
47 Конституції України, ст. ст. 316, 321
Цивільного кодексу України, ст.ст. 116
Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
ОСОБА_2 самовільної перебудови та
приведення у первинний стан відповідно
до технічного плану квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в
рахунок повернення витрат по сплаті
судового збору 243 (двісті сорок три)
грн.. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії. В разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме: рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой