У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І., Гончара
В.П.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- орган опіки та піклування Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду м. Києва від 3 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітньої дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що
відповідач не піклується про фізичний
і духовний розвиток дитини, не
забезпечує необхідним харчуванням,
медичним доглядом, не спілкується з
дитиною, не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу, ухиляється від
виховання дитини, свідомо нехтує
своїми правами та обов'язками.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013
року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
3 березня 2014 року заочне рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
23 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність
змінити своє ставлення до виконання
батьківських обов'язків щодо виховання
та утримання малолітньої дочки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду м. Києва від 3 березня
2014 року, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, встановивши, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, дійшов
правильного висновку про необхідність
його попередження про зміну ставлення
до виховання дитини, оскільки
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального права (ч. 1 ст. 337 ЦПК
України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 3
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін В.П.Гончар