У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача: Куцина
М.М.

суддів : Собослоя Г.Г.,
Павліченка С.В.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 серпня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(далі Банк) звернулося в суд із позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 05 лютого 2008 року
між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №б/н, у
відповідності до умов якого остання
отримала кредит у сумі 1000 дол. США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачка
ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим, станом на 16 жовтня 2013 року
має заборгованість в розмірі 2862, 79 дол.
США (що за курсом 7, 99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 16
жовтня 2013 року складає 22873, 71 грн.), яка
складається з наступного: 913, 63 дол. США -
заборгованість за кредитом, 1588, 79 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 164, 45 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
у відповідності до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 62, 58 дол.
США - штраф (фіксована частина) , 133, 34
дол. США - штраф (процентна складова),
позивач просив суд стягнути з неї на
його користь зазначену суму боргу.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідачки на свою користь 229,
40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 21 серпня 2014 року у
задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» -
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на незаконність
судового рішення із-за порушення норм
процесуального та матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог Банку в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції не взято до
уваги те, що строк дії картки не
припиняє строку дії договору, а Умови
не містять положень, що строк дії
договору та строк дії картки це одне й
те ж саме поняття та вони співпадають.
Крім того, позивач звернувся до суду 02
грудня 2013 року, тобто у межах строку
позовної давності, з урахуванням його
переривання внесенням платежу на
погашення заборгованості за кредитним
договором 09 грудня 2010 року. Апелянт
вважає, що при ухваленні оскаржуваного
рішення місцевий суд не дослідив
належним чином Кредитній договір та не
надав йому належної правової оцінки.

Представник апелянта Гриниха Т.Ю. -
підтримала апеляційну скаргу з
мотивів викладених в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_4 -
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена. Відповідно до ч. 2
ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у
відсутності відповідачки.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся в судове засідання сторін,
дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення або змінює рішення, якщо судом
першої інстанції порушено або
неправильно застосовано норми
матеріального або процесуального
права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року
між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №б/н, у
відповідності до умов якого остання
отримала кредит у сумі 1000 дол. США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з тим, що станом на 16 жовтня 2013
року має заборгованість в розмірі 2862, 79
дол. США (що за курсом 7, 99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 16
жовтня 2013 року складає 22873, 71 грн.), яка
складається з наступного: 913, 63 дол. США -
заборгованість за кредитом, 1588, 79 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 164, 45 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
у відповідності до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 62, 58 дол.
США - штраф (фіксована частина) , 133, 34
дол. США - штраф (процентна складова),
позивач просив суд стягнути з неї на
його користь зазначену суму боргу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Банку, суд першої інстанції
виходив із того, що сплив строку
позовної давності, про застосування
якого заявлено стороною по справі, є
підставою для відмови у позові. Колегія
суддів із даним висновком суду першої
інстанції погоджується, виходячи із
наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору №
б/н від 05 лютого 2008 року ОСОБА_2 05 лютого
2008 року отримала кредит у розмірі 1000, 00
дол. США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Незважаючи на те, що відповідачка
ОСОБА_2 свої зобов'язання перед Банком
у встановлений строк не виконувала
починаючи із повернення першого
платежу по заборгованості у березні 2008
року, Банк звернувся із вимогою про
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором тільки 02 грудня 2013
року, хоча Умовами та правилами надання
банківських послуг передбачено, що у
разі невиконання позичальником своїх
зобов'язань перед Банком, Банк має
право достроково розірвати договір із
спрямуванням Позичальнику
відповідного повідомлення.

Матеріали справи не містять, а
позивачем не надано жодного доказу про
те, що позичальнику пред'являлися у
встановленні законодавством та
Договором строки вимоги про погашення
заборгованості за кредитом достроково
та після настання дати повного
погашення кредиту.

Посилання апелянта на те, що трирічний
строк позовної давності звернення до
суду із вимогою про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було перервано у зв'язку зі сплатою
відповідачкою платежу на погашення
кредиту 09 грудня 2010 року не може бути
взято до уваги, як таке, що не
відповідає дійсним обставинам справи,
оскільки даний факт заперечується
відповідачкою, а позивачем не надано
жодного належного доказу з цього
приводу.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовує висновків суду першої
інстанції.

Проаналізувавши в сукупності
встановлені в ході судового розгляду
фактичні обставини справи,
підтверджені дослідженими доказами, що
були надані сторонами в обґрунтування
своїх вимог і заперечень, урахувавши
заяву представника відповідача -
ОСОБА_4 про застосовування строків
позовної давності (а.с. 42-44), суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що у задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за кредитним договором
слід відмовити, у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід
відхилити як необгрунтовану та
безпідставну й залишити без змін
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 серпня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: