РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2014 року

м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

04.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, зареєстрованого
14.09.1991 року (актовий запис №156) відділом
реєстрації актів цивільного стану
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області.

В обґрунтування позову зазначив, що
шлюбні відносини між ними фактично
припинені з 20.09.2010 року, спільне життя
не склалося з вини відповідача, який
самоусунувся від сімейних справ.

Спору про розділ майна немає.

Від шлюбу мають повнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вважала, що збереження шлюбу є
неможливим, а подальше спільне життя і
збереження шлюбу буде суперечити її
інтересам, та інтересам її
неповнолітньої дитини.

Сторони в судове засідання не
з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про
розгляд справи за її відсутністю, на
позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про
розгляд справи за його відсутністю,
позовні вимоги визнав, просив
розірвати шлюб.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть
участь у справі в судове засідання не
з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
14.09.1991 року. (а. с. 3).

За рішенням Зміївського
районного суду Харківської області від
04.07.11 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягуються аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 8).

Сторонами визнані та, відповідно
до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають
доказуванню ті обставини, що фактично
вони припинили шлюбні стосунки,
проживають окремо, спільне
господарство не ведуть, збереження
шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Спору про розділ майна та проживання
дитини між сторонами немає.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 у
заяві наполягала на розірванні шлюбу,
відповідач ОСОБА_2 подав заяву про
визнання позову, а подальше збереження
шлюбу є неможливим та суперечило б
інтересам сторін, позовна заява про
розірвання шлюбу є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 169, 174, ч. 2 ст.
197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 14 вересня 1991 року
(актовий запис №156) відділом реєстрації
актів цивільного стану Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області -розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Головуючий: