У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук
С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Буцяк
З.І.

секретар судового засідання
Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 25 грудня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції, ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідачів - ОСОБА_3, про
виключення з акту опису майна та
звільнення з-під арешту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 25 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції, ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідачів
- ОСОБА_3, про виключення з акту опису
майна та звільнення з-під арешту
відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач вказує на її
незаконність, оскільки судом не взято
до уваги, що автомобіль ВАЗ 21099 належить
йому на праві приватної власності з
квітня 2013 року, а відтак, 08 травня 2013
року державним виконавцем
безпідставно складено акт опису та
арешту майна, щодо належного йому на
праві власності автомобіля за
зобов'язаннями ОСОБА_2. Вважає, що право
власності останього припинено 20.03.2010
року у зв'язку з відчуженям автомобіля
ОСОБА_4 Дана обставина встановлена і
рішенням суду від 15 червня 2012 року яке
набрало законної сили.

Вважає, що в нього виникло право
власності на автомобіль з моменту
передачі йому майна, а державна
реєстрація транспортного засобу не є
державною реєстрацією права власності
на транспортний засіб.

Просить скасувати рішення та
постановити нове яким позов
задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що позивач
в установленому законом порядку не
набув право власності на спірний
автомобіль, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

На підтвердженні такого висновку в
рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що автомобіль марки
ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 зареєстрований на
ім'я ОСОБА_2 (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених ч.1 ст.206
цього Кодексу.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля також
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 року №1388,
якою затверджені Правила державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі Правила),
згідно п.2 яких вони є обовязковими для
всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п.8 зазначених Правил,
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови
попереднього зняття їх з обліку в
підрозділі ДАІ. Згідно п.40 цих Правил,
зняття з обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

Згідно ч.3 ст.34 Закону України «Про
дорожній рух», державній реєстрації та
обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується, зокрема,
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1, виданою суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, та
іншими посвідченими в установленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на автомобіль /п.8
Правил/.

Проте, спірний автомобіль ОСОБА_2 не був
знятий з обліку в органах ДАІ у зв'язку
із його відчуженням за процедурою,
встановленою п.п.8, 40 Правил, залишаєся
зареєстрованим за ним, доказів подання
заяви останнім про зняття автомобіля з
обліку і його огляд органами ДАІ, не
надано позивачем в судовому засіданні.
Не надходила така заява й від позивача,
інших осіб, які мали право на
розпорядження вказаним транспортним
засобом згідно довіреності від
власника автомобіля.

Доводи позивача про те, що
підставою для визнання права власності
на автомобіль є усний договір
купівлі-продажу із гр. ОСОБА_5 та факт
передачі спірного автомобіля є
безпідставними, оскільки суперечать
вищезазначеним вимогам закону.

Посилання позивача на ч.1 ст.334 ЦК
України безпідставні, оскільки дана
норма права не регулює спірні
правовідносини.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді :