Справа № 492/1147/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
_________________________________________
Арцизький районний суд Одеської
головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,
при секретарі - Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Арциз Одеської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
Позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення аліментів з відповідача
на її користь на утримання їх спільного
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в
твердій грошовій сумі в розмірі
600,00грн., з дня пред'явлення позову і до
досягнення сином повноліття
посилаючись на те, що з відповідачем по
справі вони перебувають у шлюбі, але
спільно не проживають з 2012 року, мають
спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який постійно проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні. В
свідоцтві про народження дитини
відповідач записаний батьком.
Позивачка вказує на те, що їй одній
важко утримувати дитину, а відповідач
добровільно не надає матеріальної
допомоги на її утримання, тому вона
змушена звернутися до суду з
У судове засідання позивачка не
з'явилася, але надіслала до суду заяву,
в якій уточнила позовні вимоги та
просила суд стягувати з відповідача
аліменти на її користь на утримання
сина в твердій грошовій сумі в розмірі
1000,00 грн., щомісячно, з наступною
індексацією відповідно до закону, з дня
пред'явлення позову і до досягнення
дитиною повноліття, мотивуючи це тим,
що дитина хворіє. Також позивачка в
заяві зазначила, що в разі неприбуття в
судове засідання відповідача, згодна
на прийняття заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату час та місце розгляду
справи двічі повідомлявся належним
чином, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення йому судових
повісток про виклик до суду, однак до
суду не з'являвся, клопотання про
розгляд справи у його відсутності не
подавав, про причини неявки також не
Враховуючи двічі належним чином
повідомленого відповідача, який до
суду не з'явився, згоду позивачки, що
викладена у її письмовій заяві, суд
вважає за можливе у відповідності до ч.
4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у
справі при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
У зв'язку з неявкою сторін в судове
засідання, судом, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги позивачки підлягають
частковому задоволенню виходячи з
Суд вважає, що між сторонами склалися
правовідносини, що випливають із
сімейного законодавства, пов'язані з
обов'язком батьків утримувати
малолітню дитину, тому, при вирішенні
спору між сторонами, слід керуватися
Сімейним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про шлюб, 27
червня 2007 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області, актовий запис № 55, між
позивачкою і відповідачем
зареєстровано шлюб (а.с. 2). Відповідно
до свідоцтва про народження ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком вказаний
ОСОБА_2 - відповідач по справі (а.с. 3). Як
вбачається з УЗД щитовидної залози від
04.07.2014р. у ОСОБА_2 виявлені ознаки
колоїдного вузла в правій частині
щитовидної залозі (а.с. 21).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Такий принцип рівності прав та
обов'язків батьків щодо дитини
ґрунтується на нормах Конституції
України, які проголошують, що усі люди є
вільні і рівні у своїй гідності та
правах (ст. 21), громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками (ст. 24).
Обов'язок батьків щодо утримання своїх
дітей є одним з головних
конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51
Конституції України) і закріплюється в
сімейному законодавстві, зокрема
статтею 180 Сімейного кодексу України на
батьків покладено обов'язок по
утриманню дитини до досягнення нею
Згідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Отже, обов'язок батьків з утримання
своїх дітей виникає незалежно від
факту реєстрації шлюбу, наявності між
ними фактичних шлюбних відносин або
спільного проживання. Батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
Відповідно до роз'яснень, що надані у п.
17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.
Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються в долі
від доходу його матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом (ст. 183 СК України).
Розмір аліментів у твердій грошовій
сумі визначається судом за заявою
платника або одержувача, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону (ст. 184 СК України).

В судовому засіданні було встановлено,
що відповідач є батьком
неповнолітнього ОСОБА_3, що
підтверджено свідоцтвом про його
народження та не заперечувалося
відповідачем, тому, проживаючи окремо,
відповідач зобов'язаний утримувати
свою дитину до досягнення нею
повноліття.

Таким чином, виходячи з аналізу
перелічених норм закону, враховуючи
обставини та матеріали справи, суд
приходить до висновку, що не зважаючи
на те, що в наявний час сторони
проживають окремо один від одного,
відповідач, будучи батьком малолітньої
дитини, проживаючи окремо, зобов'язаний
утримувати свою малолітню дитину, яка
проживає з матір'ю до досягнення
дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне визначити
розмір аліментів, які відповідач
повинен виплачувати на користь
позивачки на утримання дитини до її
повноліття, у твердій грошовій сумі,
яка підлягає індексації відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при
визначенні розміру аліментів враховує
такі обставини як стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, інші обставини, що мають
істотне значення.

Позивачкою не надано суду жодного
доказу, підтверджуючого матеріальне
становище дитини, знаходження дитини
на утриманні позивачки.

В судовому засіданні не знайшов свого
підтвердження факт можливості
відповідача сплачувати аліменти в
розмірі, зазначеному позивачкою.
Позивачка не надала суду жодного
переконливого доказу такої можливості
відповідача, зокрема сплачувати
аліменти на її користь у розмірі
1000,00грн., чим не виконала вимоги ст. ст.
10, 60 ЦПК України.

Судом не береться до уваги копія чеку №
51198 від 29.09.2014р. на аркуші справи № 23,
оскільки позивачкою не наведено
обставин у зв'язку з чим вона надала
зазначений письмовий доказ. Також,
судом не береться до уваги, долучений
до матеріалів справи позивачкою
результат ультразвукового дослідження
дитини, оскільки цей документ не
містить лікарського діагнозу щодо
хвороби дитини.

Тому, з урахуванням встановлених в
судовому засіданні фактів та обставин
справи, суд, виходячи із засад
розумності виваженості та
справедливості, вважає, що з
відповідача на користь позивачки
щомісячно на утримання малолітньої
дитини до її повноліття, підлягають
стягненню аліменти в сумі 600,00 грн.,
починаючи з дня подачі позовної заяви,
тобто 20 червня 2014 року.

На підставі вищезазначеного, суд,
оцінивши в сукупності всі добуті в
судовому засіданні докази, вважає
необхідним задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
вважає необхідним покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України, суд вважає необхідним
допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 181, ст. ст. 182, 184,
191 СК України, ст. ст. 6, 15, 30, 62, 84, 88, 197, 208,
213, 214, 215, 224-226, 228, 233, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання якого зареєстроване в
АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
твердій грошовій сумі в розмірі 600,00
гривень, щомісячно, з наступною
індексацією відповідно до закону,
починаючи з дня подачі позовної заяви,
тобто з 20 червня 2014 року і до досягнення
повноліття ОСОБА_3, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежів за один
місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подання апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду
Гусєва Н.Д.