Справа № 511/2887/14-ц
Номер провадження 6/511/69/14
У Х В А Л А

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області у
складі:головуючого судді Ільяшук А. В,
при секретарі Войнікової Л.Ф., без
участі сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в
порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксування судового процесу
технічними засобами, цивільну справу
за поданням Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції, в особі державного виконавця
Крецького Я.Т. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
який за судовим рішенням зобов’язаний
до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування подання ОСОБА_3
зазначає, що на виконанні ВДВС
знаходиться виконавчий лист №2/511/256/14,
виданий 27.02.2014 року Роздільнянським
судом Одеської області про стягнення з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на
користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини
усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно. 12.03.2014 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (за ЄДРВП №42473549) по
примусовому виконанню виконавчого
листа, вказаного вище.

Боржник ОСОБА_1 аліменти на користь
стягувача не сплачує та має
заборгованість, яка не погашена. На
виклики державного виконавця боржник
до відділу ДВС не з’явився, отже він
від сплати боргу ухиляється, місце
роботи приховує.

Суд вивчивши матеріали справи,
дослідивши заяву начальника ВДВС, який
просив розглядати подання без участі
державного виконавця, вважає, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні з’ясовано, що
27.02.2014 Роздільнянським рйонним судом
Одеської області було видано
виконавчий лист №2/511/256/14 про стягнення
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого
та мешкаючого за адрсою: м.Роздільна
вул.Радянська 148, Одеської області на
користь ОСОБА_2 на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі
1/4 частини з усіх видів заробітку
(доходу) щомісяця, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.01.2014
року і до її повноліття, тобто до 31.07.2026
року. 12.03.2010 року винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
(за ЄДРВП №42473549) по примусовому
виконанню виконавчого листа, вказаного
вище. З метою виконання виконавчого
листа державним виконавцем було
здійснено перевірку наявності майна
боржника, на яке можливо звернути
стягнення, та не виявлено таке майно. На
неодноразові виклики державного
виконавця боржник до відділу ДВС не
з’явився, від сплати боргу ухиляється,
місце роботи приховує. Станом на 31.08.2014
року ОСОБА_1 має заборгованість по
аліментам у розмірі 4930,58 гривен.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України. Відповідно до ст.14
ЦПК України та ст.13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили є
обов’язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними та юридичними особами та їх
об’єднаннями на всій території
України. Обов’язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції. Порядок
здійснення права громадян на виїзд з
України та визначення випадків
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України регулює Закон
України «Про порядок виїзду з України
та в’їзду в Україну громадян України».
Пленум Верховного Суду України у
Постанові «Про судове рішення» №11
звертає увагу на те, що судове рішення є
найважливішим актом правосуддя,
покликавши забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини, правопорядку та
здійснення проголошеного Конституцією
принципу верховенства права (п.1).
Відповідно до п.п.2,5,8 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України»,
п.п.24-26 Правил оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитиною їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року №231 (у редакції постанови КМУ від
24.03.2004 року №380) громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо боржник ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням – до виконання
зобов’язань. Указом Президента
України «Про додаткові заходи щодо
підвищення ефективності виконання
рішень судів» від 24.03.2008 року №261/2008
визнане за необхідне вжиття додаткових
заходів, спрямованих на посилення
забезпечення захисту конституційних
прав та свобод людини щодо належного
виконання рішень судів, зокрема, щодо
удосконалення процедур, пов’язаних із
примусовим виконанням рішень судів.
Стаття 5 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод
передбачає, що кожен має право на
свободу та особисту недоторканість.
Нікого не може бути позбавлено свободи,
крім таких випадків і відповідно до
процедури, встановленої законом:
законний арешт або затримання особи за
невиконання законного припису суду або
для забезпечення виконання будь-якого
обов’язку, встановленого законом. Як
наголосив Європейський суд з прав
людини у п.34 рішення, ухваленому 7
травня 2002 року у справі «Бурдов проти
Росії» суд знову наголошує право на
суд, одним з аспектів якого є право
доступу до суду, тобто право порушувати
у судах позов для вирішення цивільного
спору та гарантії виконання судових
рішень. Статтею 217 ЦПК України
встановлено,що суд, який ухвалив
рішення, може визнати порядок його
виконання, надати відстрочку або
розстрочити виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає рішення.

Отже, наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, є підставою для обмеження її
у праві виїзду за межі України, що є
одним із заходів забезпечення
виконання рішення суду. Тому суд вважає
за необхідне обмежити ОСОБА_1 право на
виїзд за межі України до виконання
зобов’язання щодо погашення
заборгованості по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_2 за виконавчим листом
№2/511/256/14 від 27.02.2014 року, виданим
Роздільнянським районним судом
Одеської області.

Керуючись ст.ст.208-210,217 ЦПК України,
суд –

УХВАЛИВ:

Подання Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України – задовольнити
частково.

Обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві виїзду за межі
України до погашення заборгованості у
сумі 4930,58 грн. станом на 31.08.2014 року по
виконавчому листу №2/511/256/14 виданого
27.02.2014 року Роздільнянським рйонним
судом Одеської області, без вилучення
закордонного паспортного документу.

Виконання рішення про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України покласти на Державну
прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Одеської області
через Роздільнянський районний суд
Одеської області протягом п’яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було винесен

Суддя :

Іл
ьяшук А. В

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили “_____ ”
________ 2014 року

Суддя ______________ А. В. Ільяшук

Оригінал рішення знаходиться в суді

у справі за _______________,

провадження _______________

Голова Роздільнянського районного
суду

Одеської області ___________________ ОСОБА_5