Провадження №2/751/110/2014
Рішення

Іменем України

27 січня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення з відповідача 55 930
грн. 90 коп. боргу за договором позики, 2
740 грн. 57 коп. інфляційних, 5 029 грн. 10 коп.
- 3 % річних, а всього 63 700 грн. 57 коп.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 17.08.2010 року позичила відповідачу
грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ складало 55 930
грн, які останній зобов'язувався
повернути в строк до 19.10.2010 року. В
порушення своїх зобов'язань,
відповідач у вищезазначений строк
позику не повернув. Зазначає, що у
відповідності до вимог ст. 625 ЦК
України, на вимогу кредитора,
відповідач зобов'язаний сплатити 3%
річних від простроченої суми та
інфляційні витрати. Вказує, що відмовою
відповідача у поверненні належних
грошових коштів їй була завдана
моральна шкода, яка виразилась у
моральних стражданнях та втрати
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагає додаткових зусиль для
організації свого життя. Розмір
моральної шкоди позивач оцінює у 1000
грн.

У судовому засіданні представник
позивача зменшив розмір позовних вимог
у зв'язку з частковою сплатою боргу,
остаточно просив стягнути з
відповідача 31 960 грн основного боргу, 2
229,21 - інфляційних витрат та 3 265,17 грн - 3%
річних, а також 1 000 грн у відшкодування
моральної шкоди та понесені судові
витрати (а.с.32).

Представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, заперечує
проти стягнення 1 000 грн у відшкодування
моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_5 - дружина відповідача, в
судовому засіданні пояснила, що 07.02.2011
року передала ОСОБА_6 кошти в сумі 3 000
долари США для передачі позивачу
ОСОБА_3 в рахунок боргу за розпискою від
17.08.2010 року.

Вислухавши представників сторін,
допитавши свідка, дослідивши письмові
докази у справі, розглядаючи позов в
межах заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 17
серпня 2010 року відповідач взяла в борг
у позивача грошові кошти в сумі 7 000
доларів США, строком до 19.10.2010 року. Дана
обставина підтверджується оригіналом
розписки від 17.08.2010 року (а.с.33).

Факт написання розписки, отримання
коштів, умов користування коштами та
обов'язку повернення боргу представник
відповідача в судовому засіданні не
заперечував.

Між сторонами виникли правовідносини,
які регулюються ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049
Цивільного кодексу України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві отриману за договором
позики таку ж суму грошових коштів у
порядку та строки, що встановлені
зазначеним договором.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин
вважається укладений у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксовано в
листах, телеграмах або за допомогою
електронного або іншого зв'язку.
Розписка підписана відповідачем
(позичальником), є документом, що
стверджує про вчинення правочину між
позивачем та відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач 07
лютого 2011 року частково сплатив борг,
повернувши 3 000 доларів США. Дана
обставина не заперечується сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня.

Офіційний курс долара США по
відношенню до національної валюти -
гривні станом на 27.01.2014 року становить
7,99 грн..

Суд, враховуючи викладене, знаходить
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 31 960 грн 00 коп ( 4 000х7,99)
заборгованості за договором позики від
17.08.2010 року обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При цьому офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто зменшення
купівельної спроможності гривні, а не
іноземної валюти.

Отже, визначення в договорі грошових
зобов'язань у іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству,
однак унеможливлює урахування
розрахованого Державним комітетом
статистики України індексу інфляції
для обґрунтування вимог, пов'язаних зі
знеціненням боргу, визначеного в
іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи,
позика надавалась у доларах, а не у
національній валюті, і при перерахунку
суми боргу з іноземної валюти на
національну, враховується офіційний
курс гривні до долара, установлений
Національним банком України на день
ухвалення судового рішення. А тому, при
вирішенні питання про повернення боргу
не може враховуватись індекс інфляції,
який установлений відносно гривні, а не
іноземної валюти.

За вказаних обставин, вимога щодо
стягнення інфляційних нарахувань не
підлягає задоволенню, оскільки сума
боргу у розписці визначена сторонами в
іноземній валюті.

Вимоги позивача про стягнення 3% річних
від простроченої суми суд вважає
обґрунтованими, оскільки відповідач
взяв на себе зобов'язання повернути
грошові кошти у встановлений термін,
при цьому обов'язку свого не виконав,
прострочив виконання зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача (а.с.32) 3% від
простроченої суми боргу за період з
19.10.2010 року по 07.02.2011 року складає 514 грн
86 коп, за період з 08.02.2011-20.12.2013 року
становить 2 750,31 грн, а всього 3 265,17 грн.

Суд також не вбачає підстав для
задоволення позову в частині
відшкодування моральної шкоди,
оскільки правовідносини, що склалися
між сторонами по справі, а саме:
правовідносини щодо укладення та
виконання зобов'язань за договором
позики, регламентуються нормами
параграфу 1 Глави 71 ЦК України, якими не
передбачено відшкодування моральної
шкоди у разі порушення даного виду
зобов'язання, як і не передбачено
настання такого правового наслідку як
відшкодування моральної шкоди і
договором позики, укладеним між
сторонами, у разі його невиконання.

За правилами ст.88 ЦПК України про
розподіл судових витрат, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
витрати по сплаті судового збору
пропорційно до задоволених позовних
вимог в сумі 352,25 грн (374,54х35 225,17/37
454,38=352,25).

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 292 ЦПК України,
ст.ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1046, 1049,1050 ЦК
України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 31 960
грн 00 коп заборгованості за договором
позики від 17.08.2010 року та 3 265 грн.. 17 коп.
в рахунок 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання, а
всього 35 225 (тридцять п'ять тисяч двісті
двадцять п'ять) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 352
(триста п'ятдесят дві) грн. 25 коп
судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк