Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/347/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Сарапа
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого
Голованя А.М.

суддів:
Кривохижі В.І., Гайсюка О.В.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 22
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Кіровоградський районний сектор
Управління Державної міграційної
служби України в Кіровоградській
області, про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення та зняття з
реєстрації і

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона є власником
будинку по АДРЕСА_1. Після купівлі
будинку вона в ньому не проживала,
оскільки постійно мешкає в іншому
місті. В травні 2013 року їй стало відомо,
що в зазначеному будинку незаконно
проживають та зареєстровані ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 На її пропозицію знятися з
реєстрації та звільнити житлове
приміщення, відповідачі відповіли
відмовою.

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 22 листопада 2013 року позов
задоволено повністю. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
ставить питання про скасування рішення
як незаконного і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на
необгрунтованність висновків суду і
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_4, які підтримали доводи
скарги, заперечення ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_6, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом установлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_3 є влаником будинку по АДРЕСА_1,
що підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
житлового будинку від 20.12.2005 року та
витягом з Державного реєстру речових
прав па нерухоме майно про реєстрацію
нрава власності №4526290 від 07.06.2013 року
(а.с. 5-6).

Відповідно довіреності від 25.07.2009
року, серії ВМІ № 811493 позивач
уповноважила ОСОБА_7 продати
зазначений будинок.(а.с. 32)

Із змісту розписки, датованої
13.11.2009 року, убачається, що ОСОБА_7, в
присутності свідків, продає ОСОБА_2
вищезгаданий будинок та підтверджує
факт отримання від неї 25 000 гривень й
зобов'язується всіляко допомогати в
підготовці всіх необхідних документів
для нотаріального підтвердження
процедури купівлі-продажу вказаного
будинку (а.с. 31)

В матеріалах справи міститься
довідка про реєстрацію місця
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в будинку
по АДРЕСА_1.(а.с.45)

Вирішуючи спір суд першої
інстанції зазначив, що, оскільки
відповідачі, зважаючи на те, що
правовим наслідком недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
купівлі - продажу житлового будинку є
його нікчемність, без належних на те
правових підстав вселилися та
зареєструвалися в будинку належному на
праві власності позивачу, то повинні
бути виселеними з нього зі зняттям з
реєстрації.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК
України договір купівлі-продажу
житлового будинку укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 220 Цивільного
кодексу України, недодержання вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину робить такий правочин
нікчемними, якщо він відповідно до
чинного законодавства підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

За правилами ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст. 391 ЦК України)

Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК
України осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання
іншого жилого приміщення.

Отже, встановивши, що укладений
13.11.2009 року, договір купівлі-продажу
житлового будинку по АДРЕСА_1 є
нікчемним, суд обґрунтовано виселив
відповідачів із незаконно займаного
ними будинку.

Частиною 1 статті 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
встановлено, що зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи або її законного
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою; свідоцтва про
смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України викладеного у
постанові від 16 січня 2012 року у справі
№ 6-57цс11 у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, ухваливши рішення
про виселення, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення вимоги про зняття
відповідачів з реєстрації місця
проживання в будинку по АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що відповідачі
вважають себе власниками спірного
будинку, оскільки сплатили за нього
гроші, не спростовують висновків суду і
не дають підстав вважати, що при
розгляді справи судом були порушені
або неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Рішення суду ухвалене в межах
позовних вимог з дотриманням вимог
процесуального та матеріального права,
підстав для його зміни або скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: