Єдиний унікальний номер 205/2288/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан
Д.В.

при
секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: представника позивача -
Демарчук М.В., представника
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до укладеного
Кредитного договору № DNRORX99400536 від
08.09.2006 року банк надав ОСОБА_4 (далі -
Відповідач) кредит в сумі 1713 (одна
тисяча сімсот тринадцять) грн. 77 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 08.09.2007
року. Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом із
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним та
банком Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов.

У свою чергу відповідач порушив умови
укладеного договору в частині
своєчасного погашення платежів, та
відсотків, передбачених умовами
кредитного договору, у зв'язку з чим,
станом на 26.02.2014 року за договором
виникла заборгованість на загальну
суму 50 760 (п'ятдесят тисяч сімсот
шістдесят) грн. 01 коп., де
заборгованість за кредитом - 1 638 (одна
тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 13
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 15 638
(п'ятнадцять тисяч шістсот тридцять
вісім) грн. 26 коп., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 208
(двісті вісім) грн. 26 коп., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 30 382 (тридцять тисяч
триста вісімдесят дві) грн. 03 коп., а
також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
Правил надання банківських послуг: 500
(п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована
частина), 2 393 (дві тисячі триста
дев'яносто три) грн. 33 коп. - штраф
(процентна складова).

Оскільки відповідач у добровільному
порядку вказану заборгованість не
погашає, позивач вимушений звернутись
до суду із даним позовом та просить суд
стягнути з відповідача на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість на загальну суму 50 760
(п'ятдесят тисяч сімсот шістдесят) грн.
01 коп.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав і
просив їх задовольнити, в
обґрунтування позовних вимог
посилався на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти факту укладання
кредитного договору, розрахунку
залишку щодо процентів, залишку по
комісії, розміру нарахованої
заборгованості пені, просила суд також
застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши представника позивача
та представника відповідача,
з'ясувавши обставини справи, та
перевіривши їх доказами, доходить
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню по наступних підставах.

Судом встановлені такі обставини
справи та визначені відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що 08 вересня 2006 року
між Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» та
ОСОБА_4 був укладений Кредитний
договір № DNRORX99400536, відповідно до якого
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 1713 (одна тисяча сімсот тринадцять)
грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 08.09.2007 року (а.с.5).

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що означений
кредитний договір між сторонами було
укладено в спосіб подання письмової
заяви відповідача на надання
відповідної суми кредиту (а.с.5),
погодження позивачем такої заяви та
сплати грошових коштів на поточний
рахунок торгівельної організації ТОВ
«Євросеть» за придбаний відповідачем
товар, погодження відповідача із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Суд зауважує, що відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом із Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним та банком Договір, про що
свідчить особистий підпис відповідача
у заяві. Вказані дії сторін не
суперечать загальним засадам
цивільного законодавства щодо способу
укладання договору, а відтак
породжували відповідні договірні
зобов'язання для сторін по справі.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач свої зобов'язання за вказаним
кредитним договором виконав в повному
обсязі, сплативши на рахунок
торгівельної організації за придбаний
відповідачем товар обумовлену
сторонами грошову суму.

З огляду на наведені обставини справи,
суд відхиляє тези представника
відповідача щодо не укладання
сторонами кредитного договору, не
ознайомлення відповідача з умовами
такого договору, та не виконанням
банком своїх зобов'язань за таким
договором. Суд з цього приводу також
зазначає, що відповідач будучи
достеменно обізнаний ще у 2009 році щодо
майнових вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
(а.с.24) не вчинив жодної дії спрямованої
на оспорення вказаного правочину або
його частини.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором. Згідно умов вказаного
кредитного договору, укладеного між
сторонами, позичальник зобов'язаний:
сплачувати заборгованість перед
банком (п. 3.2.2. Умов надання споживчого
кредиту); сплачувати банку проценти за
користування кредитом (п. 3.2.3. Умов
надання споживчого кредиту),
сплачувати комісійну винагороду банку
(3.2.4. Умов надання споживчого кредиту)
та у випадку порушення зобов'язання,
сплачувати відповідні штрафні санкції.
(розділ 5 Умов надання споживчого
кредиту).

Із матеріалів справи вбачається, що в
порушення умов договору, відповідач
свої зобов'язання належним чином не
виконав, допустив прострочення
повернення кредиту і сплати процентів
та комісійної винагороди, внаслідок
чого за ним, ОСОБА_4, утворилась
заборгованість, яка станом на 26.02.2014
року була обрахована позивачем на
загальну суму 50 760 (п'ятдесят тисяч
сімсот шістдесят) грн. 01 коп., де
заборгованість за кредитом - 1 638 (одна
тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 13
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 15 638
(п'ятнадцять тисяч шістсот тридцять
вісім) грн. 26 коп., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 208
(двісті вісім) грн. 26 коп., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 30 382 (тридцять тисяч
триста вісімдесят дві) грн. 03 коп., а
також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
Правил надання банківських послуг: 500
(п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована
частина), 2 393 (дві тисячі триста
дев'яносто три) грн. 33 коп. - штраф
(процентна складова).

Із матеріалів даної цивільної справи
також вбачається, що у зв'язку з
виникненням заборгованості по оплаті
передбачених кредитним договором
платежів позивач 18.05.2009 року боржнику
направив претензію дострокового
повернення всієї суми кредиту та
процентів за користування кредитом в
добровільному порядку. Однак
відповідач на означену досудову вимогу
не віадрегував, добровільно порушення
умов кредитного договору не усунув,
суму простроченої заборгованості не
сплатив (а.с. 24).

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
заборгованість частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з цим, суд, частково погоджуючись
із розміром вказаних майнових вимог, не
знаходить підстав для стягнення з
відповідача в повному обсязі суми пені
у розмірі 30 382 (тридцять тисяч триста
вісімдесят дві) грн. 03 коп.

Відповідно до п. 5.1 Умов надання
споживчого кредиту при порушені
позичальником будь - якого із
зобов'язань, передбачених заявою та п.п.
3.2.2., 3.2.3 даних умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню у
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менш 1 гривні за кожен
день прострочки платежу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
- розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та наявності
інших обставин, які мають істотне
значення.

Згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України - суд має
право зменшити розмір збитків та
неустойки, які стягуються з боржника,
якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Суд зазначає, що в даному випадку,
відповідач не виконував умови договору
щодо щомісячного погашення кредиту,
відсотків за користування ним та
сплати комісійної винагороди, про що
банку було достеменно відомо, але не
зважаючи на це банк не вирішував
питання щодо стягнення заборгованості
у встановленому законом порядку, у тому
числі стягненню заборгованості в
судовому порядку, на протязі майже 8
років, задовільнившись разовим та
незначним платежем погашення
заборгованості, чим самим сприяв
збільшенню, як розміру відсотків так і
розміру пені.

Суд, враховуючи вказані обставини у їх
сукупності, зокрема, те що розмір
неустойки (пені) в даному випадку
значно перевищує розмір основного
зобов'язання, обставини, що зумовили
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, обставини сприяння з боку
позивачу збільшенню такої пені, вважає
за можливе зменшити розмір неустойки
та обмежитись стягненням з відповідача
пені у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00
коп., відмовивши позивачеві в
задоволенні іншої частини цих позовних
вимог.

Стосовно заперечень представника
відповідача проти розрахунків сум
заборгованості, суд зазначає про
наступне. Представник відповідача,
заперечуючи проти такого розміру
заборгованості, жодного доказу на
підтвердження такого заперечення
(власного розрахунку тощо) суду не
надав. Суд не сприймає доводів
представника відповідача про
неможливість проведення ним власного
розрахунку, адже відповідний графік
надходження платежів (із зазначенням
календарних дат та суми окремих
платежів) в рахунок погашення
заборгованості є в матеріалах справи,
відсоткова ставка, графік погашення та
сума кредиту визначена договором, що
міститься у сторін та в матеріалах
справи, процедура обчислення пені
передбачено у нормативному порядку, та
разом із процедурою нарахування
відсотків є загальновідомими.

Щодо доводів представника відповідача
про неможливість стягнення із
відповідача одночасно пені та штрафів,
так як це, на думку такої сторони,
уявляє собою подвійну
відповідальність, суд зазначає про
наступне.

Так, за положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм сплата неустойки є єдиним видом
відповідальності за порушення
зобов'язання незалежно від виду
неустойки (штраф або пеня).

Разом з тим, умовами вказаного
кредитного договору пеня, як вид
цивільно-правової відповідальності
застосовується у випадку порушення
позичальником обов'язку з повернення
тіла кредиту та сплати процентів за
користування кредитом у визначений
договором строк, а сплата штрафу як
виду цивільно-правової
відповідальності передбачена за інше
правопорушення - за прострочення
зазначених у договору строків
погашення тіла кредиту і процентів за
кредитом, тобто за порушення графіку
погашення кредиту і процентів.

Стосовно застосування строків
позовної давності суд зазначає про
наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України -
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
але згідно ст. 263 ЦК України - перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку, а після переривання перебіг
позовної давності починається заново.

Як вбачається, із матеріалів даної
цивільної справи, останнє погашення
заборгованості по означеному
кредитному договору відбулося 24.02.2012
року шляхом списання грошових коштів
позивачем на свою користь із
зарплатної картки ОСОБА_4

Судом встановлено, що на підставі
анкети-заяви ОСОБА_4 про приєднання до
Умов та Правилами надання банківських
послуг в ПАТ «Приватбанк»
відповідачеві було видано зарплатну
картку. Як вбачається з цієї
анкети-заяви відповідач є ознайомленим
з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, ПАТ «Приватбанк»,
про що така особа, проставила
власноручний підпис у вказаній заяві.

Згідно п. 1.1.3.1.6. Умов та Правил надання
банківських послуг клієнт (в даному
випадку відповідач по справі) доручив
банку проводити списання сум
заборгованості з картрахунку в разі
настання строків платежів по іншим
договорам клієнта в розмірах,
визначених цими договорами (договірне
списання) в межах платіжного ліміту
картрахунку.

Отже, посилання представника
відповідача на те, що списання банком
грошових коштів з його зарплатного
рахунку на погашення боргів за
Договором, є незаконним, - не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки банк
діяв в межах чинного законодавства та
умов договорів, які були укладені між
сторонами.

Таким чином, в даному випадку 24.02.2012
року мала місце обставина переривання
строку позовної давності, а відтак суд
не бере до уваги заяву представника
відповідача про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності.

Таким чином, аналізуючи здобуті у
справі докази, суд приходить до
висновку про те, що з відповідача
підлягає стягненню за Кредитним
договором № DNRORX99400536 від 08 вересня 2006
року заборгованість у розмірі 21 377
(двадцять одна тисяча триста сімдесят
сім) грн. 98 коп., яка станом на 26.02.2014
року складається з простроченої
заборгованість по тілу кредиту у
розмірі 1 638 грн. 13 коп., заборгованості
по відсотках за користування кредитом
у розмірі - 15 638 грн. 26 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі - 208
грн. 26 коп., пені за несвоєчасність
виконання договірних зобов'язань у
розмірі 1 000 грн. 00 коп., 500 (п'ятсот) грн.
00 коп. штрафу (фіксована частина) та 2 393
грн. 33 коп. штрафу (процентна складова).

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судові витрати, що були ним
понесені, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме:
судового збору у розмірі 213 (двісті
тринадцять) грн. 77 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.
2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за Кредитним договором
№ DNRORX99400536 від 08 вересня 2006 року у
розмірі 21 377 (двадцять одна тисяча
триста сімдесят сім) грн. 98 коп., яка
станом на 26.02.2014 року складається з
простроченої заборгованості по тілу
кредиту у розмірі 1 638 грн. 13 коп.,
заборгованості по відсотках за
користування кредитом у розмірі 15 638
грн. 26 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом у розмірі - 208
грн. 26 коп., пені за несвоєчасне
виконання договірних зобов'язань у
розмірі 1000 грн. 00 коп., 500 грн. - штрафу
(фіксована частина) та 2393 грн. 33 коп.
штрафу (процентна складова).

3. В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 213 (двісті тринадцять)
грн. 77 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги на рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :
Мовчан Д.В.