АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/1456/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774/233/К/14
Категорія № 27 (І)
Доповідач Грищенко Н.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», третя особа :
ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
( надалі - ПАТ «Дельта Банк»), третя
особа : ОСОБА_5, про зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що із відповідачем
ОСОБА_4 він уклав шлюб 06.09.2002 року, який
рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 11.12.2012 року
розірваний.

За час сімейного життя з метою
придбання житлової квартири в
інтересах сім'ї він 03 травня 2007 року
уклав кредитний договір №0307/0507/71-244 із
АТ «СведБанк», правонаступником якого
є ПАТ «Дельта Банк», та отримав кредит в
сумі 24000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору укладено
іпотечний договір на житлову квартиру
АДРЕСА_1.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 12.02.2013 року
поділено спільне майно подружжя та
визнано за відповідачем ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину спірної
квартири, проте не вирішено питання
про обов'язок сплачувати 1/2 частину
кредиту.

У зв'язку з цим позивач просить суд
зобов'язати ОСОБА_4 сплачувати,
починаючи з березня 2012 року, 1/2 частку
кредиту за кредитним договором
№0307/0507/71-244 від 03.05.2007р., який укладено
ОСОБА_2 із АТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк».

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2013
року ОСОБА_2 відмовлено в задоволені
позовних вимог до ОСОБА_4, ПАТ «Дельта
Банк», третя особа : ОСОБА_5 , про
зобов'язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи.

Зокрема, судом не взято до уваги, що
кредитні кошти були отримані в
інтересах сім'ї на придбання квартири,
тому обов'язок сплачувати залишок не
погашених кредитних коштів повинні
нести подружжя разом.

Судом не взято до уваги, вимоги ч.4 ст.64
СК України , щодо обов'язку другого з
подружжя нести обов'язок за договорами
укладеними в інтересах сім'ї.

Суд проігнорував бажання відповідача
сплачувати ? частину вартості
невиплаченого кредиту.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06 вересня 2002
року укладено шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 Рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
11.12.2012 року, яким шлюб, зареєстрований 06
вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.,
розірваний (а.с.4).

Як убачається з копії рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 12.02.2013 року, визнано за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, кожним окремо, право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як убачається з копії кредитного
договорі №0307/0507/71-244 від 03.05.2007 року,
укладеного між ОСОБА_2 та АТ «СведБанк»,
відповідно до якого ОСОБА_2 отримав
кредит в розмірі 24000 доларів США, зі
сплатою відсотків за користуванням
кредитом, терміном повернення до 02
травня 2022 року (а.с.8-11).

Як убачається з довідки, наданої ПАТ
«Дельта Банк», станом на 22 жовтня 2013
року заборгованість за кредитним
договором становить 19 398,68 дол.США,
сума заборгованості за відсотками 351,77
дол.США ( а.с.89).

Відмовляючи позивачу ОСОБА_2 в
задоволені позовних вимог про
зобов'язання вчинити певні дії, щодо
зобов'язання ОСОБА_4 сплачувати ?
вартості кредиту, суд першої інстанції
керувався ст..520 ЦК України та дійшов
висновку про неможливість переходу
обов'язку виконання боргових
зобов'язань без згоди кредитора.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Зазначена норма встановлює, що дружина
та чоловік, незалежно від припинення
шлюбу, мають рівні права і обов'язки
щодо спільно нажитого майна, оскільки
розірвання шлюбу не звільняє подружжя
від зобов'язань за кредитом.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело та час його
придбання. При поділі майна також
враховуються борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Тобто, кредитна заборгованість ОСОБА_2
повинна була бути врахована під час
поділу спільного сумісного майна
подружжя, а за правилами ч.4 ст. 65СК
України заборгованість за кредитом
може бути компенсована за рахунок
майна, яке підлягає поділу між
подружжям.

Відповідно до ст.520 ЦК України боржник
у зобов'язанні може бути змінений
іншою особою (переведення боргу) лише
за згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Як убачається з п. 10.5 спірного
Кредитного договору №0307/0507/71-244 від
03.05.2007 року, позичальник не має права за
власною ініціативою повністю або
частково уступити свої права та
обов'язки по цьому Договору іншій особі
без попередньої письмової згоди банку.

Кредитор банк АТ «Дельта Банк»
заперечував проти зміни боржника,
мотивуючи свою відмову положеннями
ст.520 ЦК України та тим, що спільне майно
подружжя , квартира АДРЕСА_1, передана
в іпотеку банку (а.с.90-95).

Колегія суддів, погоджується із
висновками суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо
зобов'язання ОСОБА_4 сплачувати ?
частку заборгованості за кредитним
договором. Однак, це не позбавляє
ОСОБА_2 вирішити спірне питання шляхом
пред'явлення позову про стягнення з
ОСОБА_4 відповідної частини боргу, яка
буде ним погашена.

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
позивача в частині не застосування до
спірних правовідносин ст..65 СК України
в частині розподілу боргових
зобов'язань, оскільки судом враховано,
що кредит було отримано ОСОБА_2 в
інтересах сім'ї. Однак правовідносини,
які виникли між ОСОБА_2 та Банком, в
частині порядку сплати кредитних
коштів, регулюються нормами
договірного зобов'язання, які є
спеціальними.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що відповідач ОСОБА_4 не
заперечувала проти сплати ? частини
кредиту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки письмові заяви
відповідача про визнання позову у
справі відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: