Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/484/14-ц

10 липня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківскої області

в складі: головуючого судді -
Грещука Р.П.

секретаря -
Госедло Л.І.,

з участю: позивачки -
ОСОБА_1,

її представника -
ОСОБА_2,

відповідачки -
ОСОБА_3,

її представників -
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Надвірна справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
спадкового майна та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_1
від права на спадкування за законом
після смерті батька ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

27.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового
майна .

14.04.2014 року позивачка збільшила
позовні вимоги в частині визнання за
нею права на 1/5 частку спадкового майна
- житлового будинку та земельної
ділянки, що розташована в АДРЕСА_1.

13.05.2014 року ОСОБА_3 подала зустрічний
позов до ОСОБА_1 про усунення її (ОСОБА_1)
від права на спадкування за законом
після смерті батька ОСОБА_6

Ухвалою суду від 26.05.2014 року дані позови
об'єднані в одне провадження та
прийняті до сумісного розгляду.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 просить суд
постановити рішення, яким зобов'язати
відповідача-позивача ОСОБА_3 повернути
їй частку спадщини у розмірі 19122 грн.24
коп, що залишилися після смерті її
батька ОСОБА_6

Визнати за нею право на 1/5 частку у
житловому будинку площею 84,7 кв.м., який
розташований за адресою АДРЕСА_1, а
також право на 1/5 частку земельної
ділянки площею 0,21 га., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Вимоги відповідача -позивача ОСОБА_3
ОСОБА_1 не визнала, вважає їх
безпідставними, оскільки вона не
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, в даному випадку своєму
батькові. В її діях немає умислу, а
існують об'єктивні причини -заборона
його дружини ОСОБА_3 спілкуватися з
колишньою сім'єю, в зв'язку з чим були
припинені всі стосунки з батьком. ЇЇ
намагання зустрітися з ним не давали
позитивних результатів внаслідок
постійного контролю з боку ОСОБА_3

Просить суд відмовити в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3

Відповідач-позивач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1
не визнала та подала заперечення в
якому вказала, що позивач-відповідач
ухилялася від надання допомоги
спадкоємцеві, не підтримувала його ні
морально, ні матеріально, тому не має
права на спадкування.

Крім того, ОСОБА_1 проживає окремо, не є
членом сім'ї спадкодавця, повнолітня,
не пов'язана з спадкодавцем спільним
побутом і не має правових підстав на
отримання грошових сум.

З цих самих підстав не підлягають до
задоволення і збільшені позовні вимоги
ОСОБА_1

Також вказала, що позивач- відповідач
не зверталася в нотаріальну контору
для одержання свідоцтва про право на
спадщину, а тільки через чотири роки
п'ять місяців звернулася до суду,
пропустивши строк звернення до суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх
представників, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, дослідивши докази, надані
сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60
ЦПК України, і які сторони вважають
достатніми для обгрунтування і
заперечення своїх позовних вимог,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
та, за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні обставин справи, прийшов
до висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 , а також в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому зазначеним кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
також доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача-відповідача ОСОБА_1-ОСОБА_6 В
своїй позовній заяві позивач-
відповідач ОСОБА_1 зазначає, що після
його смерті залишилась спадщина, яка
складається з житлового будинку площею
84,7 кв.м., який розташований за адресою
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,21
га., що знаходиться за цією ж адресою.

Також після смерті ОСОБА_6 залишилися
грошові кошти в розмірі 95611 грн.19
коп.,нараховані покійному УПФ в
Надвірнянському районі, згідно
судових рішень, зокрема: 52068 грн.65 коп.
на прізвище покійного ОСОБА_6, а 43542
грн.54 коп. на прізвище його дружини
ОСОБА_3

З метою одержання частки спадщини, що
залишилась після смерті батька,
позивач-відповідач звернулася із
заявою про прийняття спадщини до
Надвірнянської районної державної
нотаріальної контори та була
зареєстрована як спадкоємець ОСОБА_6

Дана обставина підтверджується листом
державного нотаріуса Надвірнянської
РДНК Войташек І.І., від 24.04.2013 року, копія
якого долучена до матеріалів справи.

З'ясовано також, що крім
позивача-відповідача спадкоємцями
також є дружина ОСОБА_6 від другого
шлюбу- ОСОБА_3, відповідач-позивач по
справі та троє її дітей.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.І ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла(спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців),.

Як вбачається з довідки Пнівської
с/ради від 10.04.2014 року за №02-25/318,
відповідно до записів погосподарської
книги Пнівської с/ради за ОСОБА_6 на
день його смерті було обліковано
житловий будинок загальною площею 84,7
кв.м., який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,21
га.

Однак, як видно з відповіді відділу
Держземагенства у Надвірнянському
районі від 18.06.2014 року за №467/09/12 13.10.2011
року ОСОБА_3, відповідачу-позивачу по
справі видано державний акт на право
власності серії ЯЛ №442968, реєстаційний
№00878 на земельну ділянку площею
0,0840 га в АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а як
вбачається з інформації Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчудження об'єктів
нерухомого майна від 18.06.2014 року
Реєстраційної служби Надвірнянського
РУЮ, ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право
власності б/н від 02.08.2010 року, також є
власником домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1.

Копії вказаних документів
зберігаються в матеріалах справи.

З листа державного нотаріуса
Надвірнянської РДНК Войташека І.І. від
17.06.2014 року за №02-14/855 встановлено, що
неможливо видати на ім'я ОСОБА_1
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/5 частку недоотриманої
пенсії, домоволодіння та земельну
ділянку в АДРЕСА_3, оскільки відсутні
будь-які документи, які б
підтверджували наявність у померлого
ОСОБА_6 сум недоотриманої пенсії, а
також документів, які б підтверджували
право власності померлого на
домоволодіння та земельну ділянку в
АДРЕСА_3.

Зазначені обставини не спростовані в
судовому засіданні позивачем
-відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Із змісту ст. 1218 ЦК України вбачається,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Однак, в судовому засіданні
позивачем-відповідачем ОСОБА_1 не
доведено, що у ОСОБА_6 за життя виникло
чи існувало право на житловий
будинок, який розташований за адресою
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,21
га., що знаходиться за цією ж адресою, а
також що це право перейшло після його
смерті до кола спадкоємців, в тому
числі і до неї.

Ч. І ст.11 ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Беручи до уваги наведене, вимоги
позивача-відповідача ОСОБА_1 щодо
визнання за нею права на 1/5 частину
житлового будинку площею 84,7 кв.м., який
розташований за адресою АДРЕСА_1 та 1/5
частину земельної ділянки площею 0,21
га., до задоволення не підлягають,
оскільки дане майно не ввійшло в
спадкову масу.

Також, відповідно до ст.1277 ЦК України
суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Як доведено в судовому засіданні та не
спростовано учасниками процесу, до
складу сім'ї ОСОБА_6, який проживав в
АДРЕСА_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 входили
дружина -ОСОБА_3, дочки -ОСОБА_12,ОСОБА_13,
син- ОСОБА_15 Дана обставина
підтверджується довідкою Пнівської
с/ради від 20.03.2014 року за №02-25/251.

Позивачка по справі ОСОБА_1- донька
ОСОБА_6 від першого шлюбу, проживає з
сім'єю- чоловіком та дітьми в АДРЕСА_2.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Позивачка ОСОБА_1 є повнолітньою, має
самостійні права та обов'язки не
пов'язані (невзаємні) з правами та
обов'язками померлого.

В зв'язку з наведеним, вимоги ОСОБА_1 в
частині повернення їй відповідачкою
частки грошових коштів в сумі 19122 грн.24
коп., що залишилися після смерті ОСОБА_6
до задоволення не підлягають.

Що стосується вимог зустрічного позову
відповідача-позивача ОСОБА_3, суд
встановив наступне.

Покійний ОСОБА_6 дійсно в останні роки
свого життя стражав тяжкою хворобою та
потребував сторонньої допомоги. Як
вбачається з пояснень свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 таку допомогу йому
надавала його дружина - ОСОБА_3Дана
обставина не заперечується сторонами
по справі.

В судовому засіданні також
встановлено, що після того як ОСОБА_6
вдруге одружився з відповідачем
-позивачем по справі ОСОБА_3, його
стосунки з першою дружиною та дочкою
припинилися. На утримання дочки ОСОБА_6
до її повноліття сплачував аліменти,
однак ні з колишньою дружиною, ні з
донькою від першого шлюбу не
спілкувався.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_9 в судовому
засіданні повідомили, що покійний
ОСОБА_6 говорив, що в нього від першого
шлюбу є дочка, якій він сплачує
аліменти, однак жодного разу не казав,
про те, що хоче зустрітися з нею, бажає
щоб дочка прийшла до нього, надавала
йому матеріальну допомогу, або
скаржився на те, що дочка не надає йому
матеріальної допомоги, а він її
потребує та наполягає, щоб ОСОБА_1 її
надавала.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

За змістом норми закону лише при
одночасному настанні двох обставин:
ухилення від надання допомоги та
безпорадний стан спадкодавця, і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності, спадкоємець може бути
усунений від права на спадщину.

Крім того, у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що факт
ухилення особи від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Отже, ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в умисних
діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю. Ухилення, пов'язане з
винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

У судовому засіданні
позивач-відповідач пояснила, що її
батько- ОСОБА_6 пішов з сім'ї до іншої
жінки- відповідача- позивача по справі-
ОСОБА_3, та перейшов жити в АДРЕСА_3. Він
перестав спілкуватися з нею та її
матір'ю(колишньою дружиною), цікавитися
їхнім життям, зустрічатися з ними,
оскільки друга дружина категорично
забороняла йому будь-які стосунки з
ними. З другою дружиною її батько також
мав дітей, однак вони, як і їхня мати,
неприязно ставилися до неї.

Такі пояснення позивача -відповідача
ОСОБА_1 доводять, що немає підстав
вважати, що вона ухилялася від
обов'язку надання допомоги своєму
батькові.

Отже, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
-позивачем відповідно до вимог ст.ст. 10,
60 ЦПК України не доведено та не надано
доказів на підтвердження факту
навмисного та свідомого ухилення
ОСОБА_1 від надання відповідної
допомоги батькові.

За таких обставин, суд не знаходить
підстав для задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3.

На підставі ст.ст.328,1216,1218, 1224,1233, 1235, 1277
ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 5,10,15,16, 57,
60, 205 п.1, 208, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ спадкового майна -
відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
ОСОБА_1 від права на спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_6 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Грещук Р.П.

Повний текст рішення
виготовлено 14.07.2014 року