№ 637/619/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Шевченківський
районний суд Харківської області в
складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.

при секретарі Реуцькій Н.В.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування збитків, заподіяних
дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з відповідачів на його
користь матеріальні збитки, спричинені
пошкодженням його автомобіля в
результаті ДТП в сумі 53 тисячі 366
гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000
гривень, та судові витрати за справою.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 14.07.2013 року біля 19 год. 35 хв.
на перехресті вулиць
Шевченко-Харківської Набережної в
місті Харків виникло зіткнення
автомобілів: Тойота Лексус д.н. НОМЕР_1
під керуванням водія ОСОБА_2 та ВАЗ 2109
д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в
результаті їх зіткнення його
автомобілю Рено д.н. НОМЕР_3 і
автомобілю Опель д.н. НОМЕР_4, під
керуванням водія ОСОБА_4, які стояли на
перехресті на червоне світло і не
рухались було спричинено механічне
пошкодження.

Згідно протоколів про ДТП, вказана
дорожньо-транспортна пригода виникла
внаслідок проїзду автомобілів Тойота
Лексус рухаючого з боку площі
Фейербаха через перехрестя вулиці
Шевченко - вулиці Харківська Набережна
в бік вулиці Бажанова на червоне світло
та автомобіля ВАЗ 2109 рухаючого через
теж саме перехрестя з боку вул.Шевченко
за напрямком вулиці Харківська
Набережна на червоне світло. Своїми
діями водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили
п.п. 8.7.3 ПДР України, де вказано, що на
червоний сигнал, в тому числі мигаючий
або два червоних мигаючих сигналу,
заборонено рух.

Відповідачі по справі після
дорожньо-транспортної пригоди в
добровільному порядку відшкодувати
матеріальні і моральні збитки позивачу
відмовились.

Позивач і його представник в
судовому засіданні наполягали на
задоволенні позовних вимог.

Відповідачі і їх представники
проти вимог позивача заперечували, по
перше зазначили, що суд при відкритті
провадження по справі порушив правила
підсудності, а також те, що вони правил
дорожнього руху не порушували,
посилання позивача про стягнення з них
збитків на підставі постанови
Київського районного суду міста Харків
від 12.12.2012 року, як зазначено в
заперечені ОСОБА_2 (ас.75), ОСОБА_3
(а.с.101-1-2) є некоректно в зв'язку тим, що
зазначена постанова суду була
скасована апеляційним судом
Харківської області і провадження по
справі про притягнення відповідачів по
справі до адміністративної
відповідальності було закрито в
зв'язку з відсутністью в їх діях складу
адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши сторони вивчивши
матеріали справи, оглянувши в судовому
засіданні матеріали про відмову в
порушенні кримінальної справи по
відношенню до відповідачів за ст. 286 КК
України за 2012 рік(додаток №2), а також
адміністративне провадження
Київського районного суду про
притягнення відповідачів до
адміністративної відповідальності по
ст. ст..124 КпАП України (додаток№1),
висновки судово авто технічної
експертизи вважає, що позовні вимоги
позивача в суді підлягають задоволенню
в повному обсязі в частині
матеріальних збитків, а в частині
стягнення моральної шкоди частково з
наступних підстав.

Щодо заперечень відповідачів про
підсудності справи Шевченківському
суду Харківської області, суд враховує
як норми процесуального законодавства
п.3, 6 ст.109 ЦПК України, так і роз'яснення
дані в п.3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року, в 3 пункті
зазначено: Позови, що виникають із
відносин відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки,
пред'являються до суду за загальними
правилами підсудності, визначеними
главою 1 розділу III ЦПК України. При
цьому суд має враховувати право
позивача на пред'явлення позову про
відшкодування шкоди також за його
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування, або за місцем завдання
шкоди (частини третя, шоста статті 110
ЦПК), чи виконання договору у разі
виникнення спору із договору
страхування (частина восьма статті 110
ЦПК).

Згідно вивчених в суді матеріалів
про відмову в порушенні кримінальної
справи по відношенню до відповідачів
за ст. 286 КК України за 2012 рік (додаток
№2), схемою ДТП, яка була складена
відразу після ДТП 14.07.2012 року, за
участью відповідачів на схемі було
відображено розташування транспортних
засобів з якою відповідачі були згодні
і поставили свої підписи.

З даної схеми вбачається, що автомобіль
одного з відповідачів ОСОБА_3 - ВАЗ
після зіткнення з автомобілем Тойота
Лексус виїхав на сторону зустрічного
транспорту де допустив зіткнення з
автомобілем позивача по справі
-«Рено». Автомобіль другого
відповідача був розташований по
середині дороги по вулиці Бажанова,
відразу після закінчення перехрестя
доріг (а.с.9додаток 2).

З пояснень відповідачів які вони
відразу надали працівникам ДАІ,
вбачається, пояснення ОСОБА_2 (а.с.10), що
при переїзді ним перехрестя доріг він
помітив , що на великій швидкості
впритул до узбіччя дороги їхав
автомобіль червоного кольору ВАЗ -2109,
він питався уникнути зіткнення з даним
автомобілем, але ВАЗ вдарив його в
передній бампер, після чого даний
автомобіль винесло на зустрічну смугу
де стояли на червоне світло світлофора
автомобілі - «Рено» і «Опель», в які він
вдарився.

Пізніше в своїх поясненнях від 27.08.2012
року (а.с.38) ОСОБА_2 пояснював, що в
останній момент він замітив автомобіль
ВАЗ -2109 який їхав на червоний сигнал
світлофора на великій швидкості із-за
автомобілів які стояли на червоне
світло світлофора, але як вбачається зі
схеми ДТП, так і згідно висновків
експертизи ОСОБА_2 не застосував
гальмування свого автомобіля,
тормозних слідів у автомобіля яким
керував ОСОБА_2 не було (а.с.121).

- Поясненя ОСОБА_3 (а.с.15, 41 додаток 2)
При переїзді перехрестя він їхав по
правій смузі руху зі сторони вулиці
Шевченко в напрямку Московського
проспекту на зелений сигнал
світлофора. Доїхав до середини
перехрестя його удар в ліву задню
частину автомобіля, джип чорного
кольору від удару його автомобіль
виїхав на зустрічну смугу руху де
допустив зіткнення з автомобілем
темного кольору.

На (а.с.26 до додатку 2), мається фото
автомобіля ВАЗ 2109, з ознаками
спричинення пошкодження даному
автомобілю в задню ліву частину як
зазначив сам ОСОБА_3 саме в цю частину
його автомобіля вдарив своїм
автомобілем ОСОБА_2.

Після винесення постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи по
відношенню до відповідачів 24.07.2012 року,
сторони ДТП повідомлені про це не були
в на протязі семи днів порушення ст.99
КПК України, в матеріалах справи
відсутні дані про сповіщення сторін та
про ознайомлення їх з постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи.

З справи про адмістративне право
рушення ПДР, які були витребувані судом
з Київського районного суду міста
Харків (Додаток № 1 а.с.1,2) вбачається, що
після винесення постанови, 01.11.2012 року
старшим інспектором дізнання УДАІ
ГУМВС України в Харківській області
Цибулько М.М., на відповідачів були
складені протоколи про
адміністративне порушення ними п. 8.7.3
ПДР, В протоколі ОСОБА_2 пояснював, що
він рухався на автомобілі на зелений
сигнал світлофора, а автомобіль ВАЗ -2109
на червоний сигнал на великій
швидкості.

ОСОБА_3 в протоколі також зазначив, що
він рухався на автомобілі на зелений
сигнал світлофора.

Згідно постанови Київського районного
суду міста Харкова від 12.12.2012 року
вказана дорожньо-транспортна пригода
виникла внаслідок проїзду автомобілів
Тойота Лексус д.н. НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2, рухаю чого з
боку пл.Фейербаха через перехрестя
вул.Шевченко - вул.Харківська Набережна
в бік вул.Бажанова на червоне світло та
ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_3 рухаюхався через теж саме
перехрестя з боку вул.Шевченко за
напрямком вул.Харківська Набережна на
червоне світло. Своїми діями водії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили п.п. 8.7.3 ПДР
України, де вказано: п. е)червоний
сигнал, в тому числі мигаючий або два
червоних мигаючих сигналу, забороняють
рух (а.с.21). Провадження по
адміністративній справі відносно
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було закрите в зв'язку
зі спливом строків притягнення
останніх до адміністративної
відповідальності.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 08.05.2013 року,
постанова Київського районного суду
міста Харкова від 12.12.2012 року, була
скасована, провадження по справі про
притягнення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП було закрито постановою ХАС
в зв'язку з відсутністю в їх діях складу
адміністративного правопорушення.

Посилання відповідача ОСОБА_2 і його
представника на те що при зверненні
позивача до суду про стягнення з
відповідачів збитків на підставі
постанови Київського районного суду
міста Харків від 12.12.2012 року, є
некоректним в зв'язку тим, що зазначена
постанова суду була скасована
апеляційним судом Харківської області
08.05.2013року і провадження по справі про
притягнення відповідачів по справі до
адміністративної відповідальності
було закрито в зв'язку з відсутністью в
їх діях складу адміністративного
правопорушення.

Суд не сприймає до уваги вимоги
відповідачів з тих підстав, що в даному
випадку суд розглядає позов позивача
відповідно до норм ЦК України з
врахуванням роз'яснень
вищезазначеного Пленуму ВССУ «Про
деякі питання про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», щодо відповідальності
завдавача шкоди відшкодувати майнову і
моральну шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки на підставі
цивільно-правової відповідальності.

В п.4 даного пленуму зазначено -
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Далі в цьому пункті зазначено, що у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, (даний
випадок) наприклад, через закінчення
строків накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен зазначити в постанові;

- чи містить така постанова суду
відповіді на питання про те, чи мала
місце дорожньо-транспортна пригода,

- та чи сталася вона з вини відповідача.

Як вбачається з постанови ХАС від 08.05.2013
року (а.с.45-46 додаток 1), цього в
постанові суд апеляційної інстанції не
зазначив.

Відсутність складу злочину, наприклад
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012
року, адміністративного
правопорушення не означає відсутність
вини для цивільно-правової
відповідальності. При цьому постанова
(ухвала) слідчого, прокурора, суду про
відмову в порушенні кримінальної
справи або її закриття, кримінального
провадження є доказом, який повинен
досліджуватися та оцінюватися судом у
цивільній справі у порядку,
передбаченому ЦПК.

Незважаючи на те, що вказана постанова
була скасована постановою
апеляційного суду Харківської області
і провадження у справі закрито у
зв'язку з закінченням на момент
розгляду справи строків, передбачених
ст. 38 КУпАП., вина відповідачів в
спричиненні позивачу шкоди,
підтверджується - постановою про
відмову у порушенні кримінальної
справи по відношенню відповідачів,
схемою ДТП за підписами учасників ДТП,
довідкою по дорожньо - транспортній
пригоді, протоколом огляду місця ДТП,
пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_3 які вони
відразу надали працівникам ДАІ після
ДТП (додаток 2) і підтвердили в судовому
засіданні, що спричинення шкоди
позивачу сталося внаслідок зіткнення
їх автомобілів, але кожен з
відповідачів наполягає, що винуватцем
ДТП був не він.

При розгляді справи у порядку ЦПК,
судом було оглянуті і вивчені як
матеріалів про відмову в порушенні
кримінальної справи - додаток № 2, так і
справа про адміністративне
правопорушення - додаток № 1.

В відповідачів договорів страхування
на час скоєння ДТП укладено не було.

Вина відповідачів підтверджується
даними матеріалами, а саме - протоколом
огляду місця дорожньо-транспортої
пригоди від 14.07.2012 року, з якого
вбачається, що автомобіль НОМЕР_5
зазнав таких механічних пошкоджень, як
деформація передньої частини
автомобіля, деформація переднього
правого та лівого крила, капот (а.с.6-8).
Схемою ДТП матеріалу про відмову в
порушенні кримінальної справи за
участю ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3
(а.с.8-9), також первинними поясненнями
ОСОБА_2(а.с.10), ОСОБА_7(а.с.12),
ОСОБА_6.(а.с.13,14), ОСОБА_3.(а.с.15) та фото
автомобіля ВАЗ -2109 після ДТП, яка мала
місце 14.07.2012 року (а.с.26).

Фотокартками позивача з місця ДТП (а.с
10-15), місце спричинення автомобілем ВАЗ
ДТП, розташування автомобілів при ДТП,
наявні пошкодження автомобіля
позивача при ДТП, які суд вважає
визнати одним із доказів по справі, так
як вони об'єктивно підтверджують місце
розташування транспортних засобів
після ДТП, завдану шкоду автомобілям і
відповідають як схемі ДТП складеної
працівниками ДАІ, так і протоколу
огляду місця події.

Автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження згідно експертного
висновку в розмірі 53 366 гривень (а.с.5-7), а
сам позивач отримав тілесні
ушкодження, про що зазначено і
підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи по відношенню ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
довідкою ОКЛ міста Харків (а.с.1, 17).

Згідно висновків судово авто технічної
експертизи № 2637/3646 від 28.05.2014 року
(а.с.119-124), з врахуванням пояснень
ОСОБА_2, з моменту виникнення небезпеки
ОСОБА_2 повинен був застосувати
гальмування керованого ним автомобіля,
тобто діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР -
У разі виникнення небезпеки для руху
або перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди.
(а.с.123-124).

Як вбачається зі схеми ДТП, так і
висновків експертизи ОСОБА_2 не
застосував екстрене гальмування свого
автомобіля, хоча з його пояснень він
пояснював (а.с.10, додаток №2), що при
переїзді ним перехрестя доріг він
помітив, що на великій швидкості
впритул до узбіччя дороги їхав
автомобіль червоного кольору ВАЗ -2109,
але тормозних слідів у автомобіля яким
керував ОСОБА_2 на схемі немає, висновок
експертизи (а.с.121)

З врахуванням пояснень ОСОБА_3, як
зазначає експерт з моменту виникнення
небезпеки ОСОБА_3 повинен був також
застосувати екстрене гальмування
керованого ним автомобіля, тобто також
діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР (а.с.124).

В діях водія ОСОБА_1 невідповідностей
вимогам ПДР, які з технічної точки зору,
знаходились в причинному зв'язку з
пригодою не вбачається.

З вищевикладеного вбачається, що
в результаті порушення відповідачами
правил дорожнього руху, позивачу була
спричинена шкода.

Між діями відповідачів і шкодою яка
була спричинена позивачу є причинний
зв'язок. Даний випадок свідчить про
спільне заподіяння відповідачами
шкоди позивачу джерелами підвищеної
небезпеки.

Сторонами по справі не заперечується,
що шкода позивачу була спричинена
автомобілем ВАЗ під керуванням ОСОБА_3,
який після зіткнення з автомобілем
Тойота Лексус під керуванням ОСОБА_2
виїхав на смугу зустрічного руху і
допустив зіткнення з автомобілем
позивача який стояв на червоне світло
на перехресті. Відповідачі лише
стверджують, що кожен їхав на зелене
світло світлофора.

Необхідно розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам. У цьому випадку якщо внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки
було завдано шкоди іншим особам, особи,
які спільно завдали шкоди, зобов'язані
її відшкодувати незалежно від їхньої
вини (частина друга статті 1188 ЦК). Тому
суд застосовує до даних правовідносин
саме цю норму закону.

Позивач просить суд в уточненому
позові (а.с.131-133) стягнути дану шкоду з
відповідачів в рівній частині.

Згідно експертного автотоварозначого
висновку № 378 від 27.05.2013 року (а.с.27-32),
зробленого судовим експертом
Шаповаловим який має сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності № 10042/10
від 15.10.2010 року, відповідно до протоколу
огляду автомобіля позивача і
фототаблиці (а.с. 37-50), вартість
матеріального збитку спричиненого
автомобілю позивачу - RENAULT LOGAN державний
номер НОМЕР_3, 2012 року випуску, складає
57 тисяч 12 гривень 61 копійку.

Згідно акта Регіональної станції
технічного обслуговування автомобілів
«Рено» ТОВ «Трек» № ТР-0003172, акту
приймання-передачі робіт по ремонту
автомобіля, вартість ремонту
автомобіля позивача складає - 53 тисячі
366 гривень (а.с-5-7).

Зазначені висновки спеціалістів
ґрунтуються на технічному дослідженні
тих ушкоджень, які були виявлені в
результаті огляду автомобіля позивача,
оформленого протоколом його огляду
від 14.07.2012 року (додаток №1) і протоколом
огляду транспортного засобу від 31.07. 2012
року, суб'єктом оціночної діяльності з
фото таблицею (а.с.37-49).

Зазначена сума була сплачена позивачем
за ремонт свого автомобіля. що
підтверджується платіжними
документами - квитанціями про сплату
ТОВ «Трек» позивачем вищезазначеної
суми в розмірі - 53 тисячі 366 гривень (а.с.
23-26).

З відповідачів на користь
позивача необхідно стягнути суму
матеріальних збитків:

-вартість матеріального збитку за
пошкодження автомобіля у
відповідності до експертного висновку
- 53 366 гривень;

-моральну шкоду - 2 000 гривень .

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Позивач під час зіткнення автомобілів
відповідачів отримав тілесні
ушкодження, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи по відношенню
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та довідкою ОКЛ міста
Харків (а.с.1, 17).

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України « Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27. 03. 1992 року
№ 6, ( зі змінами від 25 травня 2005 року),
розмір відшкодування моральної шкоди
повинен визначатися судом залежно від
характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

При цьому суд має керуватися засадами
розумності, виваженості, та
справедливості.

Суд визнає, що діями відповідачів
дійсно позивачу була нанесена
моральна шкода яка виразилася в
спричиненні йому фізичного болю - забій
голови в результаті ДТП, що зазначено і
підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи і консультативним висновком ОКБ
(а.с.20-21).

З постанов і довідки (а.с.17 додаток 2)
вбачається, що позивачу були
спричинені фізичні больові страждання.
Однак суму моральної шкоди суд не може
задовольнити в заявлених позивачем
межах, так як до істотних змін в його
житті травми не призвели, звичайний
спосіб життя був змінений на незначний
час.

З врахуванням засад розумності,
виваженості та справедливості суд
вважає за необхідне визначити позивачу
моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень, а
не 5 тисяч як просив позивач по справі з
врахуванням того, що звичайний спосіб
життя з даною травмою позивача був
змінений лише на незначний час.

В зв'язку з цим суд вважає стягнути з
відповідачів окремо з кожного на
користь позивача як матеріальну так і
моральну шкоду в частці відповідно до
ступеня їх вини по 50% з кожного
спричиненої як матеріального збитку
так і моральної шкоди і судового збору.

Суд дійшов висновку, що відповідачі
керуючи джерелами підвищеної
небезпеки (автомобілями) спільними
діями відповідачі завдали шкоди
позивачу, в результаті ДТП, тому
зобов'язані її відшкодувати незалежно
від їхньої вини.

Загальна сума збитків при ДТП позивачу
згідно акта Регіональної станції
технічного обслуговування автомобілів
«Рено» ТОВ «Трек» № ТР-0003172 складає 53
тисячі 366 гривень (а.с-5-7). Моральна шкода
2 тисячі гривень, всього 55 тисяч 366
гривень.

Також з відповідачів на користь
позивача на підставі ст.88 ЦПК України,
необхідно стягнути судові витрати в
розмірі 4 тисяч 124 гривень, 72 копійки
судовий збір 540 гривень, вартість
експертизи 3 тисячі 680 гривень,
забезпечення позову 121,80, гривень
сплачені позивачем.

Керуючись ст.ст . 10, 11, 209, 212,
214-215 ЦПК України,

ст.23, ч.2 ст. 1188, ЦК
України,

Постановою Пленуму Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки».

Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 (зі
змінами) «Про судову практику про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування збитків, заподіяних
дорожньо-транспортною пригодою -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27
тисяч 683 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 27
тисяч 683 гривні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 2 тисячі 62
гривні 36 копійок..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 2 тисячі 62
гривні 36 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
С.М.Стеганцов