У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.Суддів:Дем'яносова М.В.,Касьяна О.П.,
Ступак О.В.,Штелик С.П., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, органу опіки і
піклування Тячівської районної
державної адміністрації, третя особа -
Тячівська міська рада, про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на нерухоме майно, за касаційними
скаргами заступника прокурора
Закарпатської області та ОСОБА_7 на
рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 19 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, органу опіки і
піклування Тячівської районної
державної адміністрації, третя особа -
Тячівська міська рада, про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що його мати ОСОБА_9
внаслідок розпаювання майна КСП
«Тячівське» отримала квартиру АДРЕСА_1.
В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу від 14 квітня 2006 року
ОСОБА_9 відчужила квартиру на користь
позивача. Право приватної власності на
вказану квартиру зареєстровано за
ОСОБА_6

Посилаючись на те, що відповідачі
самовільно вселилися у спірну квартиру
і їх проживання у цій квартирі
призводить до порушення права
власності позивача, останній просив
суд задовольнити позов.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 19
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року, позов задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_6 у здійсненні
ним права власності та користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_7 разом з членами
сім'ї, які проживають у спірній
квартирі, а також ОСОБА_8 звільнити
належну на праві власності ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_7 вивезти з квартири
АДРЕСА_1 все належне їй майно.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Закарпатської області
порушує питання про скасування рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 19 листопада
2013 року та ухвали апеляційного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року і направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує
питання про скасування рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 19 листопада
2013 року та ухвали апеляційного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року і ухвалення нового рішення про
відмову у позові, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційні скарги підлягають
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 14 квітня
2006 року ОСОБА_6 прийняв у власність
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї,
складеного депутатом Тячівської
міської ради, у квартирі АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_7 разом з дітьми:
ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15

Відповідно до рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 13 вересня 2012 року, яке набрало
законної сили, у позові ОСОБА_7,
ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання
недійсними передачі в рахунок
майнового паю частки в нерухомому
майні гуртожитку та договору
купівлі-продажу квартири відмовлено.

Вказаним судовим рішення було
встановлено, що на момент передання
спірної квартири АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_9, яка за договором
купівлі-продажу від 14 квітня 2006 року
відчужила це майно ОСОБА_6, ОСОБА_7
самовільно вселилась і проживала у
квартирі НОМЕР_1, а тому передачею
майнового паю у вигляді квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_9 права відповідачки не
порушено.

Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 316 ЦК України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Також, згідно з частиною 1 статті 383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 386 ЦК
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідачі самовільно вселились у
квартиру ОСОБА_6, в результаті чого
чинять останньому перешкоди у
здійсненні ним права власності та
заважають вільно користуватися і
розпоряджатися своїм майном, а тому
позов підлягає задоволенню.

При цьому, суди правильно врахували та
обґрунтовано посилались на рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 13 вересня 2012
року, яке набрало законної сили, і яким
встановлено обставини, що спростовують
доводи відповідачів про законність їх
вселення і проживання у спірній
квартирі.

До зазначених висновків суди дійшли на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційних скаргах доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій по їх
оцінці.

За таких обставин, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги заступника прокурора
Закарпатської області та ОСОБА_7
відхилити.

Рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від
19 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян О.В. Ступак С.П.
Штелик