Номер провадження: 22-ц/785/8362/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського
районного суду м. Одеси від 19 серпня 2014
року,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до
ОСОБА_3, в якій просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за договором позики
(розписки) у розмірі 235 100 грн.

Від позивача до надійшла заява про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль НОМЕР_1, а також на
земельну ділянку, площею 8,40га, яка
розташована на території Устинівської
селищної ради Устинівського району
Кіровоградської області, що належить
ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного
суду м. Одеси від 19 серпня 2014 року за
заявою ОСОБА_2 вжиті заходи
забезпечення позову. Накладений арешт
та заборона відчуження у будь-який
спосіб автомобілю НОМЕР_1, кузов №
НОМЕР_2, 2005року виготовлення, який
належить ОСОБА_3

Накладений арешт та заборона
відчуження у будь-який спосіб
земельної ділянки, площею 8,40га, яка
розташована на території Устинівської
селищної ради Устинівського району
Кіровоградської області, та належить
ОСОБА_3.

Не погодившись з зазначеним судовим
рішенням представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду в зв'язку з
тим, що вона постановлена з порушенням
норм процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про вжиття
заходів забезпечення позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

ОСОБА_2 заявив до відповідача майнові
вимоги, тобто просить стягнути з нього
борг за договором позики (розписки).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачу - ОСОБА_3 на підставі
довідки - рахунок ДПІ-614992 від 06.09.2012року,
виданої ТОВ «ПЛЕНТІ», та вантажної
митної декларації №205070000/12/045747 від
04.09.2012року, виданої Ягодинською
регіональною митницею, належить
автомобіль НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, 2005
року виготовлення.

На підставі державного акту на право
приватної власності на землю,
відповідачу - ОСОБА_3 належить на праві
приватної власності земельна ділянка,
площею 8,40 га, яка розташована на
території Устинівської селищної ради
Устинівського району Кіровоградської
області.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 та ч.3 ст.152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п.4 роз'яснив, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

З урахуванням вказаного вище
роз'яснення Пленуму Верховного
суду України, суд першої інстанції
вважав, що тимчасове обмеження права
розпоряджатися вищезазначеними
автомобілем та земельною ділянкою, без
обмеження права володіння та
користування ними, не зашкодить
істотним чином правам та охоронюваним
законом інтересів відповідача - ОСОБА_3,
з урахуванням ціни позову, вимоги
позивача співмірними із заявленими
позовними вимогами.

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що 31.07.2014
року відповідач подарував автомобіль
НОМЕР_3 ОСОБА_5, а тому накладення арешту
порушує права ОСОБА_5, що є підставою
для скасування ухвали суду першої
інстанції колегія вважає, помилковими.

ОСОБА_5, апеляційну скаргу на ухвалу
суду першої інстанції не подав, в
апеляційній скарзі відсутні докази
того, що накладення арешту на
автомобіль порушує права відповідача.
Крім того в матеріалах справи відсутні
докази того, що на час постановлення
ухвали про вжиття заходів забезпечення
позову, автомобіль був знятий з
реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі відсутні будь які
посилання які б свідчили про
помилковість висновків суду першої
інстанції в частині накладення арешту
на земельну ділянку.

На підставі наведеного колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги не
містять підстав для скасування ухвали
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313-315,
317 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити. Ухвалу Київського
районного суду м. Одеси від 19 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді

О.А. Ступаков

В.А.
Станкевич

О.Д. Варикаша