АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/469/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1468/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В.,
Юзюка О.М.,

при
секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
виробничого сільськогосподарського
кооперативу «Мир» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 26 травня 2014
року,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Мир» (далі - ВСК «Мир») про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що з 20 серпня 1988
року він працював у ВСК «Мир»
трактористом, а з лютого 2011 року його
призначено на посаду завідуючого
млином. 29 жовтня 2013 року позивач був
незаконно відсторонений від роботи і
на вимогу адміністрації кооперативу
передав усі товарно-матеріальні
цінності, що рахувалися за ним, іншому
працівникові. З того часу позивач не
відвідує роботу та не отримує
заробітної плати, внаслідок чого йому
завдані душевні страждання.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просив суд
поновити його на посаді завідуючого
млином ВСК «Мир», стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу та 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 26 травня 2014 року в позові
відмовлено.

Суд керувався тим, що позивача
незаконно відсторонено від роботи на
посаді мельника, однак він пропустив
строк звернення до суду за вирішенням
трудового спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Представник відповідача, який у
встановленому законом порядку
оповіщений про час і місце судового
засідання, до суду не з'явився. Від
представника ВСК «Мир» Романчука В.П.
до апеляційного суду надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу та
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши учасника процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не
застосував закон (ст.ст. 235, 237-1 КЗпП
України), який підлягав застосуванню,
та неправильно витлумачив положення
ст. 233 КЗпП України.

У зв'язку з порушенням судом норм
матеріального права рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Згідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України має
бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що з 20 серпня 1988 року
ОСОБА_1 працював у ВСК «Мир»
трактористом, а з 3 лютого 2011 року його
призначено ще й на посаду мельника.

29 жовтня 2013 року за вказівкою
голови правління ВСК «Мир» Романчука
В.П. позивач був відсторонений від
роботи на посаді мельника та передав
усі товарно-матеріальні цінності, що
рахувалися за ним, новопризначеному
працівникові ОСОБА_3

З того часу ОСОБА_1 не відвідує
роботу та не отримує заробітної плати,
трудовий договір з ним не припинений і
трудова книжка позивача знаходиться в
кооперативі.

Правління ВСК «Мир» своїм
рішенням від 12 листопада 2013 року № 32
визначило, що ОСОБА_1 не може працювати
на посаді мельника за станом здоров'я,
та запропонувало йому іншу роботу -
сторожем тракторного парку, сторожем
ферми, обліковцем бригади (гній та
інше).

Зазначені обставини
підтверджуються наявними у справі
письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП
України трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Статтею 46 КЗпП України
встановлено, що відсторонення
працівників від роботи власником або
уповноваженим ним органом
допускається у разі: появи на роботі в
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

В силу ч. 2 ст. 17 Закону України від
14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону
праці» роботодавець має право в
установленому законом порядку
притягнути працівника, який ухиляється
від проходження обов'язкового
медичного огляду, до дисциплінарної
відповідальності, а також зобов'язаний
відсторонити його від роботи без
збереження заробітної плати.

Згідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
від 24 лютого 1994 року № 4004-ХІІ «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
працівники підприємств харчової
промисловості, громадського
харчування і торгівлі, водопровідних
споруд, лікувально-профілактичних,
дошкільних і навчально-виховних
закладів, об'єктів
комунально-побутового обслуговування,
інших підприємств, установ,
організацій, професійна чи інша
діяльність яких пов'язана з
обслуговуванням населення і може
спричинити поширення інфекційних
захворювань, виникнення харчових
отруєнь, а також працівники, зайняті на
важких роботах і на роботах із
шкідливими або небезпечними умовами
праці, повинні проходити обов'язкові
попередні (до прийняття на роботу) і
періодичні медичні огляди. Обов'язкові
щорічні медичні огляди проходять також
особи віком до 21 року.

Перелік робіт, для виконання яких
є обов'язковим попередній (періодичні)
медичний огляд працівників,
встановлений Порядком проведення
медичних оглядів працівників певних
категорій, затвердженим наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 21 травня 2007 року № 246 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 23 липня
2007 року за № 846/14113).

Досліджені у справі докази
вказують на те, що трудові відносини
сторін не припинені. Натомість, 29
жовтня 2013 року ОСОБА_1 було
відсторонено від роботи на посаді
мельника, яке обґрунтоване ВСК «Мир»
протипоказаннями фізичної праці
позивача через інвалідність ІІІ групи.

Чинним законодавством визначено,
що за медичним критерієм працівник
може бути відсторонений від роботи у
разі відмови або ухилення від
обов'язкових медичних оглядів.

ОСОБА_1 за займаною посадою та
виконуваною роботою не відноситься до
працівників, які повинні проходити
обов'язкові медичні огляди, а матеріали
справи не містять достатніх даних, що
позивач зайнятий на важких роботах і на
роботах із шкідливими або небезпечними
умовами праці.

За таких обставин суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
відповідач відсторонив ОСОБА_1 від
роботи на посаді мельника з порушенням
вимог ст. 46 КЗпП України.

Разом із тим, відмовляючи в позові
ОСОБА_1, суд припустився помилки.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України
визначено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного в місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

За своєю правовою природою
відсторонення від роботи є
недопущенням працівника до виконання
обов'язків, покладених на нього умовами
трудового договору. Незаконне
відсторонення працівника від роботи є
правопорушенням, яке має триваючий
характер, тому постійно відкладається
початковий момент перебігу позовної
давності і до таких вимог позивача
позовна давність не може бути
застосована.

Не врахувавши вказаних обставин і
норм чинного законодавства, суд першої
інстанції дійшов неправильного
висновку, що позов ОСОБА_1 є
безпідставним.

Таким чином, позивач має бути
допущений до роботи на посаді мельника.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 10 постанови від
24 грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», якщо буде встановлено,
що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець
із власної ініціативи без законних
підстав відсторонив працівника від
роботи із зупиненням виплати
заробітної плати, суд має задовольнити
позов останнього про стягнення у
зв'язку з цим середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу (ст. 235
КЗпП).

Отже, в силу ст. 235 КЗпП України
позивачеві має бути виплачений
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу, тобто за період з 29
жовтня 2013 року до 8 липня 2014 року
включно.

ОСОБА_1 виконував роботу за двома
посадами - тракториста і мельника, його
заробіток складався з двох самостійних
частин. Позивача було відсторонено від
роботи лише на посаді мельника, після
чого він з власної ініціативи перестав
виконувати роботу за посадою
тракториста.

За таких обставин ОСОБА_1 має бути
відшкодований втрачений заробіток на
посаді мельника.

При розрахунку цього заробітку
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзаців 1 і 3 пункту
2 Порядку обчислення середньої
заробітної плати для оплати часу
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
і середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Протягом останніх 2 календарних
місяців, які передували відстороненню
позивача від роботи (серпень, вересень
2013 року), ОСОБА_1 відпрацював на посаді
мельника 19 робочих днів (8+11). За ці
місяці його заробіток склав 989
грн. 91 коп. (446,70+543,21). Середньомісячний
заробіток - 494 грн. 96 коп. (989,91:2),
середньоденний заробіток - 52 грн. 10 коп.
(989,91:19).

З урахуванням графіку роботи
млина (кожну середу та суботу)
вимушений прогул позивача тривав 72
робочих дні, тому його середній
заробіток за цей період становить 3751
грн. 20 коп. (52,10х72).

Рішення суду в частині
присудження ОСОБА_1 заробітної плати за
один місяць (494 грн. 96 коп.) слід
допустити до негайного виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

На думку апеляційного суду,
незаконним відстороненням від роботи
позивачу завдана моральна шкода.

Врахувавши характер і тривалість
порушення законних прав ОСОБА_1,
глибину його фізичних та душевних
страждань, вимоги розумності та
справедливості, колегія суддів вважає,
що розмір завданої позивачу моральної
шкоди становить 2000 грн.

З ВСК «Мир» у дохід держави слід
присудити 487 грн. 20 коп. судового збору
/(1218х0,2)+(1218х0,2)/.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 26 травня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

ОСОБА_1 допустити до роботи на
посаді мельника виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Мир».

Стягнути з виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Мир» на користь ОСОБА_1 3751 грн. 20 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, 2000 грн. відшкодування
моральної шкоди, а всього - 5751 грн. 20
коп.

Стягнути з виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Мир» в дохід держави 487 грн. 20 коп.
судового збору.

Рішення суду в частині
присудження ОСОБА_1 494 грн. 96 коп.
заробітної плати за один місяць
допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Самойлович А.П.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 54