РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
місто
Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Помогаєва
А.В.,

при секретарі Шуляк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Макіївської міської ради про визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
заповітом, на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з наступних будівель:
житловий будинок літ. «А-1», загальною
площею 81,7 м.кв., у тому числі жилою - 55,8
м.кв.; гараж літ. «Б»; сарай літ. «В»; душ
літ. «Г»; огорожа.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та пояснила
наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, яка була
матір'ю ОСОБА_1. Її смерть
підтверджується свідоцтвом від 23.12.2008
р.

Родинний зв'язок між позивачем та
спадкодавцем підтверджується
свідоцтвом про народження та
свідоцтвами про одруження.

27.08.1987 р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 та
під час його реєстрації змінила
прізвище на «ОСОБА_2». 07.07.1989 року шлюб
було розірвано, але прізвище ОСОБА_5
залишила шлюбне.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина у вигляді вищезазначеного
домоволодіння та земельної ділянки.
Все своє майно вона за заповітом від
02.03.1988 року заповідала позивачу.

На підставі договору про надання
у безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку від 12.02.1969 року, який посвідчено
14.02.1969 року Макіївською нотаріальною
конторою та зареєстровано у реєстрі за
№3-75, ОСОБА_2 надано земельну ділянку
площею 510 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1.

На ділянці згодом було збудовано
вищезазначений житловий будинок з
надвірними будовами, але після
завершення будівництва право
власності не було зареєстровано у Бюро
технічної інвентаризації.

24.12.1999 року спадкодавець отримала
Державний акт на право приватної
власності на зазначену земельну
ділянку.

Позивач у встановленому порядку
звернулась до П'ятої макіївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, де їй
було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, постановою
державного нотаріуса П'ятої
макіївської державної нотаріальної
контори позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на вищезазначений житловий
будинок, у зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності
спадкодавця на це майно.

На теперішній час реєстрація
права власності за особою, яка померла,
є неможливою. Будь-які інші спадкоємці
спадщину не приймали.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, подавши заяву
про розгляд справи за його відсутності.
При вирішенні справи поклались на
розсуд суду.

За клопотанням позивача судом
витребувано з П'ятої макіївської
державної нотаріальної контори копію
спадкової справи після смерті ОСОБА_2 З
наданих документів вбачається, що
нотаріусом відкрито спадкову справу
№259/2009. ОСОБА_1 звернулась 31.03.2009 р. з
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом. При цьому їй видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1. Постановою нотаріуса
від 06.05.2014 р. ОСОБА_1 відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину а
заповітом до вирішення питання про
належність спадкодавцю майна
житлового будинку АДРЕСА_1.

Крім того, за клопотанням позивача
судом витребувано інформаційну
довідку з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з якої
вбачається, що у Державному реєстрі про
право власності наявні відомості про
те, що земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності за
заповітом від 19.05.2014 р. Відомості про
реєстрацію права власності на житловий
будинок за тією ж адресою відсутні.

Дослідивши докази у справі, суд прийшов
до висновку, що позов є обґрунтованим
та підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 23.12.2008 р. (а.с. 4).

Свідоцтвом про укладення шлюбу від
27.08.1987 р. підтверджується, що ОСОБА_2
уклала шлюб з ОСОБА_4 та під час його
реєстрації змінила прізвище на
«ОСОБА_2» (а.с. 10).

Свідоцтвом про народження від 15.12.1958 р.
підтверджується, що ОСОБА_2 є матір'ю
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

На підтвердження зміни прізвища на
«ОСОБА_1», позивачем надано свідоцтво
про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 16.11.1989
р. (а.с. 8).

Таким чином, наданими доказами
підтверджується родинний зв'язок між
позивачем ОСОБА_1 і спадкодавцем
ОСОБА_2, як дочкою і матір'ю.

Згідно заповіту від 02.03.1988 р.,
посвідченого нотаріусом П'ятої
макіївської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_2 заповідала своїй дочці
ОСОБА_1 все належне їй майно, у тому
числі житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач у встановленому порядку
звернулась до П'ятої макіївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, де їй
було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, постановою
державного нотаріуса П'ятої
макіївської державної нотаріальної
контори від 06.05.2014 р. позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
вищезазначений житловий будинок, у
зв'язку з відсутністю державної
реєстрації права власності
спадкодавця на це майно.

Таким чином, спірним у даній
справі є право власності спадкодавця
на об'єкт нерухомості.

Судом встановлено, що на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку від
12.02.1969 року, який посвідчено 14.02.1969 року
Макіївською нотаріальною конторою та
зареєстровано у реєстрі за №3-75, ОСОБА_2
надано земельну ділянку площею 510 м.кв.,
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14). Договір
укладено на підставі рішення
Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради м.
Макіївки.

Домоволодіння за вказаною адресою
зведено та прийнято в експлуатацію, що
підтверджується Актом від 22.06.1987 р.,
який затверджено рішенням Виконавчого
комітету Гірницької районної ради м.
Макіївки від 08.07.1987 №396 (а.с. 35)

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до п. 1 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від
31.01.1966 р. (Затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР та діяла до 19.01.1996 р.) реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх
будівлями і спорудами та домоволодінь
у містах і селищах міського типу
Української РСР провадили бюро
технічної інвентаризації виконкомів
місцевих Рад депутатів трудящих.

У судовому засіданні позивачем надано
технічний паспорт на спірний будинок, з
якого вбачається, що його технічні
характеристики з часу введення в
експлуатацію не змінились.

З пояснень позивача встановлено, що їй
невідомо чи отримувала ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на
зазначене домоволодіння і чому воно не
збереглось, якщо було отримано
власником.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі

та споруди, здійснювати перебудову, а
також дозволяти будівництво на своїй
ділянці іншим особам. Власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно.

На підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку від 12.02.1969 року, спадкодавцю
надано у користування земельну ділянку
площею 510 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1.

Згодом, ОСОБА_2 отримала зазначену
земельну ділянку у власність, що
підтверджується Державним актом №003659
від 24.12.1999 р.

Зведення жилого будинку ОСОБА_2
підтверджується технічним паспортом,
який складено БТІ м. Макіївки та актом
про прийняття в експлуатацію
індивідуального домоволодіння.

Таким чином, правовстановлюючими
документами підтверджено факт
належності ОСОБА_2 домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України, встановлює,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 у встановленому порядку
звернулась з заявою про прийняття
спадщини після смерті її матері ОСОБА_2,
що підтверджується спадковою справою.
Таким чином, вона є особою, що прийняла
спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Наданими доказами підтверджується
право власності спадкодавця ОСОБА_2 на
земельну ділянку та домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем отримано свідоцтво про право
на спадщину за заповітом лише на
земельну ділянку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» при відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 234, Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, яке складається з наступних
будівель: житловий будинок літ. «А-1»,
загальною площею 81,7 м.кв., у тому числі
жилою - 55,8 м.кв.; гараж літ. «Б»; сарай
літ. «В»; душ літ. «Г»; огорожа.

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, а у разі оскарження - за
результатами апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Гірницький
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.В.Помогаєв