АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/1244/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 210/7190/13-ц
інстанції - Літвіненко Н.А.
Категорія 54 ( І )
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача Білея Юрія
Олексійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 04 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" Відокремлений структурний
підрозділ Криворізька пасажирська
вагона дільниця ДП "Придніпровська
залізниця" ( далі ДП «Придніпровська
залізниця») про поновлення на роботі і
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди. В обгрунтування
позовних вимог зазначила, що з 15 жовтня
1993 року працювала провідником
пасажирських вагонів у Відокремленому
структурному підрозділі Криворізька
пасажирська вагона дільниця ДП
"Придніпровська залізниця". З 26 травня
2000 року вона переведена працювати на
умовах роботи по контракту, останній
раз із нею було укладено контракт № 2923
від 28 травня 2012 року. 22 серпня 2013 року
вона була попереджена адміністрацією
структурного підрозділу про
дострокове припинення з нею контракту
з 05 вересня 2013 року у зв'язку з
порушенням його вимог, а саме п.6.3
(встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів) та згідно
наказу № 891/ОС від 05 вересня 2013 року її
було звільнено з роботи за п.8 ст.36 КЗпП
України. Вважає, що її звільнення з
роботи незаконне, оскільки контракт №
2923 від 28 травня 2012 року був укладений з
терміном дії з 28 травня 2012 року по 30
вересня 2012 року, тобто на день її
звільнення строк контракту закінчився
і трудові відносини фактично тривали
та прийняли характер безстрокових.
Крім того, наказ про її звільнення
підписав виконуючий обов'язки
начальника Криворізької пасажирської
вагонної дільниці Бурлаченко О.О., який
не має довіреності на підписання таких
документів. Уточнивши позовні вимоги,
просила суд визнати незаконним наказ
про припинення трудового договору
(контракту) № 891/ОС від 05 вересня 2013 року
та зобов'язати відповідача скасувати
вищезазначений наказ; поновити її на
роботі на посаді провідника
пасажирських вагонів в Державному
підприємстві "Придніпровська
залізниця" Відокремлений структурний
підрозділ Криворізька пасажирська
вагона дільниця; стягнути з
відповідача на її користь середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу у сумі 20466,73 грн. та моральну
шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
квітня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у
задоволенні її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на її
думку, суд не взяв до уваги те, що
адміністрація повинна була в наказі
при формулюванні підстав звільнення
вказати ті порушення контракту, які
були нею допущені та зазначити пукти
контракту, які стали підставою її
звільнення. Крім того, додаткової угоди
до контракту № 2923 від 05 червня 2012 року з
адміністрацією вона не укладала,
оскільки контракту № 2923 від 05 червня 2012
року взагалі не існує і адміністрація
структурного підрозділу не мала права
застосовувати умови контракту № 2923 від
28 травня 2012 року після 30 вересня 2012 року
(дата закінчення строку дії контракту)
у зв'язку з тим, що контракт фактично
став безстроковим трудовим договором.

В своїх запереченнях ДП
"Придніпровська залізниця" просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін, оскільки вважає
його законним і обгрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 1993 року
позивач ОСОБА_4 була прийнята на роботу
до Відокремленого структурного
підрозділу «Криворізька пасажирська
вагонна дільниця» ДП «Придніпровська
залізниця» на посаду провідника
пасажирських вагонів.

25 травня 2000 року з позивачем було
укладено контракт № 2923, який
неодноразово переукладався, останній
раз 28 травня 2012 року зі строком дії до 30
вересня 2012 року.

30 липня 2012 року відповідач з позивачем
уклали додаткову угоду № 1, предметом
якої є доповнення до пункту 6.3
контракту № 2923 щодо підстав для
дострокового розірвання контракту та
продовження строку дії контракту № 2923
до 30 вересня 2013 року.

Додатковою угодою № 2 від 30 жовтня 2012
року до контракту № 2923 також внесено
доповнення до п. 6.3 контракту про
додаткові підстави для дострокового
розірвання контракту.

22 серпня 2013 року ревізорами
контрольно-ревізійної служби ДП
«Придніпровська залізниця» під час
перевірки приміського поїзду № 6455
сполученням Кривий Ріг - Інгулець був
виявлений факт порушення п.2.11, п.3.9.5
«Інструкції провідника пасажирських
вагонів № ЦЛ-0038», затвердженої наказом
Укрзалізниці № 234-Ц від 01 вересня 2003
року та п.4.2.2.2, п.5.2.2 «Положення про
взаємодію провідника пасажирського
вагона (з правом продажу квитків)
моторвагонного депо та провідника
пасажирського вагона пасажирського
вагонного депо (дільниці) у приміських
поїздах з локомотивною тягою»,
затвердженого наказом начальника
Придніпровської залізниці № 250/Н від 13
квітня 2012 року перевезення провідником
ОСОБА_4 трьох безквиткових пасажирів,
про що було складено відповідний акт за
№ 005138.

Відповідно до п.6.3 умов контракту № 2923
від 28 травня 2012 року, укладеного з
провідником пасажирських вагонів
ОСОБА_4, працівник може бути звільнений,
а контракт розірваний з ініціативи
роботодавця до закінчення терміну його
дії у разі встановлення факту
перевезення безквиткових пасажирів
або надлишкової ручної поклажі.

22 серпня 2013 року адміністрацією
дільниці позивачу ОСОБА_4 було вручено
попередження про дострокове
розірвання укладеного з нею контракту
з 05 вересня 2013 року на підставі,
передбаченій п.6.3 контракту, а саме за
встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів.

Відповідно до наказу (розпорядження) №
891/ОС від 05 вересня 2013 року позивача
звільнено з займаної посади за ст. п.8
ст.36 КЗпП України у зв'язку з порушенням
умов контракту.

Правильно встановивши обставини
справи і надавши їм вірну юридичну
оцінку, суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із
того, що в діях ДП «Придніпровська
залізниця» відсутні ознаки
протиправного діяння, звільнення
позивача ОСОБА_4 відбулося на
підставах, передбачених укладеним з
нею контрактом, згідно п.8 ст.36 КЗпП
України, а при укладанні додаткових
угод була допущена механічна помилка
щодо дати укладання основного
контракту, а саме: замість «Додаткова
угода №1 до контракту № 2923 від 28 травня
2013 року» помилково було надруковано «
Додаткова угода № 1 до контракту № 2923
від 05 червня 2012 року».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони в повній
мірі відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги позивача
висновків суду не спростовують та не
містять підстав для її задоволення.

Так, посилання позивача ОСОБА_4 на те, що
в порушення ст.ст. 147, 149 КЗпП України
адміністрація структурного підрозділу
не мала права застосовувати умови
контракту № 2923 від 28 травня 2012 року
після 30 вересня 2012 року, оскільки
контракт фактично став безстроковим
трудовим договором у зв'язку з тим, що
додаткової угоди до контракту № 2923 від
28 травня 2012 року про його продовження
вона взагалі з відповідачем не
укладала, не можуть бути взятими до
уваги з наступних підстав.

Згідно з п.8 ст.36 КЗпП України,
підставами припинення трудового
договору є: підстави, передбачені
контрактом.

Контракт - це вольовий двосторонній
акт, угода двох суб'єктів, на підставі
якого виникають трудові відносини, а
відтак і взаємні трудові права і
обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач з позивачем уклали контракт
№ 2923 від 28 травня 2012 року з терміном дії
з 28 травня 2012 року по 30 вересня 2012 року,
який позивач підписала, погодившись з
його умовами.

30 липня 2012 року відповідач з позивачем
уклали додаткову угоду № 1, якою строк
дії контракту № 2923 продовжено до 30
вересня 2013 року та в якій помилково
надруковано дату укладання основного
контракту № 2923: замість дати « 28 травня
2012 року» помилково надруковано « 05
червня 2012 року» (а.с.9-14).

Аналогічна помилка допущена в назві
наступної додаткової угоди № 2 до
контракту № 2923, укладеною сторонами 30
жовтня 2012 року.

Підписавши контракт № 2923 від 28 травня
2012 року з додатковими до нього угодами,
позивач ОСОБА_4 погодилась працювати на
займаній посаді згідно умов основного
контракту № 2923 від 28 травня 2014 року на
строк до 30 вересня 2013 року, тому
посилання на безстроковість трудових
відносин є безпідставними.

Також безпідставними є доводи ОСОБА_4
про те, що адміністрацією дільниці в
наказі № 891/ОС від 05 вересня 2013 року не
вказані пункти контракту, які були
порушенні позивачем та стали
підставами її звільнення, оскільки в
наказі № 2923 від 28 травня 2012 року
зазначено підставу звільнення -«умови
контракту № 2923 від 25.05.2012р., п.8 ст. 36
КЗпП України», а доводи апеляційної
скарги не спростовують факту наявності
допущеного позивачем порушення умов та
законності звільнення позивача за це
порушення.

Необґрунтованими є й посилання
апеляційної скарги на ту обставину, що
особи, які підписали контракт,
додаткові угоди та наказ про
звільнення позивача, не мали на це
відповідних повноважень.

Згідно Положення про відокремлений
структурний підрозділ «Криворізька
пасажирська вагонна дільниця»
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
затвердженого наказом начальника
залізниці № 754/Н від 03 листопада 2006
року, керівництво дільницею здійснює
її начальник, який, крім інших
обов'язків, також має право приймати та
звільняти працівників.

Наказом ДП «Придніпровська залізниця»
№ НОК - 2331 від 30 серпня 2013 року на час
щорічної відпустки начальника
дільниці Шуби С.О. (з 02 вересня 2013 року
по 27 вересня 2013 року), виконання
обов'язків начальника було покладено
на головного інженера дільниці -
Бурлаченка О.О., який 05 вересня 2013 року,
як виконуючий обов'язки начальника
дільниці, підписав наказ № 891/ОС про
звільнення позивача ОСОБА_4 з займаної
посади.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
містять підстав для її задоволення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
повному обсязі встановив обставини
справи, перевірив доводи сторін та
надані ними докази, надав їм належну
юридичну оцінку та ухвалив у справі
законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів