У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» до ОСОБА_3, третя
особа - Приватне акціонерне товариство
«Народна фінансова компанія
«Добробут», про відшкодування шкоди, за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Державне
підприємство «Центр державного
земельного кадастру» (далі - ДП «Центр
державного земельного кадастру»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа - Приватне акціонерне
товариство «Народна фінансова
компанія «Добробут» (далі - ПрАТ «НФК
«Добробут»), про відшкодування шкоди.

Позивач посилався на те, що 14 грудня 2012
року стялася дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортних засобів
«Тойота», державний номерний знак
НОМЕР_1, та «Деу Нексія», державний
номерний знак НОМЕР_2, з вини ОСОБА_4 -
водія автомобіля «Тойота», державний
номерний знак НОМЕР_1, що
підтверджується постановою
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 січня 2013 року.

Зазначав, що автомобілю «Деу Нексія»,
державний номерний знак НОМЕР_3, який
знаходиться на його балансі, завдано
механічних пошкоджень на суму 30 978
грн 40 коп., що підтверджується
висновком судової експертизи. На
звернення позивача до відповідача з
вимогами про відшкодування шкоди
ОСОБА_3 відповідала відмовою, яку
обґрунтовувала тим, що її
цивільно-правова відповідальність
застрахована в ПрАТ «НФК «Добробут», а
тому страхова компанія має
відшкодувати завдану нею шкоду.

Проте на звернення позивача про
відшкодування завданих збитків ПрАТ
«НФК «Добробут» не відповідає, що і
стало причиною звернення позивача до
суду.

Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в
розмірі 30 978 грн 40 коп. та витрати з
оплати судового збору.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 квітня 2014 року,
відмовлено ДП «Центр державного
земельного кадастру» у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ДП «Центр
державного земельного кадастру»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 14 грудня 2012 року
о 09 год. 20 хв. на перехресті вулиць
Свердлова - Філософської у м.
Дніпропетровську з вини водія ОСОБА_3,
яка керувала автомобілем «Тойота»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої автомобіль «Деу
Нексія», державний номерний знак
НОМЕР_2, який належить ДП «Центр
державного земельного кадастру»,
зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 січня 2013 року
ОСОБА_3 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, власника автомобіля «Тойота»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
застрахована відповідно до полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 30 грудня 2011 року, ліміт
відповідальності становить 100 тис. грн.

Майнова шкода, завдана позивачу,
становить 31 478 грн 40 коп., що
підтверджується висновком експертного
дослідження про оцінку вартості
майнової шкоди від 03 січня 2013 року №
0101/13/СК.

12 лютого 2013 року позивач звертався до
ПрАТ «НФК «Добробут» з заявою про
виплату страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_3 застраховано, а тому обов'язок з
відшкодування майнової шкоди у розмірі
31 478 грн 40 коп. покладається на
страховика, у зв'язку з чим підстави для
задоволення позову відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначив, що відповідач виконала
вимоги пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно зі ст. 22 Закону при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом цього Закону та ст. 1194 ЦК
України питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування.

Статтею 3 Закону передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно з пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону в разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону, -
Моторному (транспортному) страховому
бюро України (далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка, а
також відомості про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу. Якщо водій
транспортного засобу з поважних причин
не мав змоги виконати зазначений
обов'язок, він має підтвердити це
документально.

Отже, у разі невиконання
страхувальником обов'язку,
передбаченого ст. 33 Закону, він
позбавляється права на відшкодування
шкоди за його винні дії страховиком у
порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК
України.

Із роз'яснень, викладених у п. 16
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2012 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», убачається, що
відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
ст. 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону обов'язку
щодо письмового надання страховику, з
яким укладено відповідний договір
(у передбачених випадках -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 повідомила ПрАТ «НФК
«Добробут» про дорожньо-транспортну
пригоду, що сталася 14 грудня 2012 року о 09
год. 20 хв. (а.с. 179 - 180) та надала
відповідні письмові пояснення з
приводу дорожньо-транспортної пригоди
Голові правління ПАТ «НФСК «Добробут»
(а.с. 181).

Отже, відповідач виконала вимоги пп.
33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону.

Як вбачається з полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/6763232 (строк
дії з 30 грудня 2011 року до 29 грудня 2012
року), ОСОБА_3 застрахувала свою
відповідальність у ПрАТ «НФК
«Добробут», ліміт відповідальності
якої за шкоду, завдану життю і здоров'ю,
становить 100 тис. грн, майнової шкоди - 50
тис. грн, франшиза - 0 грн.

За таких обставин суд першої інстанції,
з висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_3 застраховано,
а тому обов'язок з відшкодування
майнової шкоди у розмірі 31 478 грн 40 коп.
покладається на страховика, а тому
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана