Дата документу 25.06.2014
Справа № 334/4957/14-ц
Провадження № 2/334/2094/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної ДТП

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до Ленінського районного суду
м.Запоріжжя з позовом до відповідача
про стягнення з нього матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної ДТП, яка
сталося 30 травня 2011 року з вини
відповідача ОСОБА_3

В позові позивачі зазначили, що діями
відповідача, з вини якого сталося ДТП,
їм була спричинена матеріальна шкода у
вигляді пошкодженого автомобіля ГАЗ
2705, яким керував ОСОБА_1, а також
знищення вантажу, який перевозив даний
автомобіль, а саме - велика партія
сільськогосподарської продукції
(Овочі). Майнову шкоду позивачі оцінили
о 11196,76 гривень. Крім того, в результаті
ДТП, позивачі отримали легкі тілесні
ушкодження, зазнали душевні
страждання. Спричинену моральну шкоду
позивачі оцінюють у 10000 гривень, тобто
по 5000кожному.

У судовому засіданні представник
позивачів, який діє за дорученням,
копія якого є в матеріалах справи,
пояснив суду, що позивачі придбали та
завантажили овочі для особистого
вживання, на загальну суму 20679 гривень.
В зв'язку з ДТП та пошкодженням
автомобіля «ГАЗ 2705», реєстраційний
номер НОМЕР_1, позивачам було завдано
матеріальну шкоду, яка полягає у тому,
що велику кількість овочів під час ДТП
було знищено. Вартість втрачених
овочів складає суму 11024,66 грн.
Водночас, протиправними діями водія
ОСОБА_3, позивачам в результаті даної
ДТП, було заподіяно моральну шкоду, яка
полягає у фізичному болі та
стражданнях яких вони зазнали під час
ДТП, а також відчули певний стрес і
душевне хвилювання, через те, що їх
майно, було знищено. Спричинену
моральну шкоду відшкодувати адекватно
і повністю в матеріальній формі
неможливо, але сума яка б могла
частково відшкодувати моральні
страждання позивачів вони оцінює у
розмірі 5 000,00 грн. кожному. У зв'язку з
тим, що вина відповідача доведена
постановою суду від 05.08.2011 року, а шкода
відшкодовується винною особою,
позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3
1119, 76 гривень у відшкодування
матеріальної шкоди та 10000 гривень
відшкодування моральної шкоди.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечуючи проти того, що він був
визнаний винним у скоєні ДТП,
заперечував проти розміру шкоди, які
позивачі просять стягнути з нього. Він
вважає дану суму необґрунтовану та не
підтверджену належними доказами.
Просив суд відмовити позивачам у
позові у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивачів, доводи відповідача, а також
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного:

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому цивільним процесуальним
кодексом звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, держані та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Зі змісту статей 11, 15 ЦК України
вбачається, що цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право
на судовий захист.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї
норми Закону, слід розуміти, що при тому
існувало порушення цього права.
Позивач та його представник у судовому
засіданні намагався довести суду, що
саме діями відповідачів були
порушенні його права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Доведено, що 30.05.2011 року, ОСОБА_3 керуючи
автомобілем „IVECO - МР 440", реєстраційний
номер НОМЕР_2, не вибрав безпечного
інтервалу та здійснив бокове зіткнення
з автомобілем ГАЗ 2705, реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 -
позивач по справі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Отже для відшкодування шкоди за
правилами ст. 1166 ЦК України необхідно
довести такі факти: неправомірність
поведінки особи. Неправомірною можна
вважати будь-яку поведінку, внаслідок
якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди
не був уповноважений на такі дії.
Наявність шкоди.

Під шкодою слід розуміти втрату або
пошкодження майна потерпілого та (або)
позбавлення його особистого
нематеріального права (життя, здоров'я
тощо). У відносинах, що розглядаються,
шкода це не тільки обов'язкова умова,
але і міра відповідальності, оскільки
за загальним правилом статті, що
коментується, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі.
Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди. Вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини. Наявність всіх вищезазначених
умов є обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Суб'єктом відшкодування шкоди є особа,
яка її завдала. При цьому заподіювач
шкоди може і не бути власником майна,
діяльністю якого заподіяна шкода.

У судовому засіданні дійсно була
доведена вина відповідача у скоєні ДТП,
проте розрахунок шкоди, яка підлягає
стягненню позивачами не підтверджений
належними доказами, є не доведеним, а
тому в цій частині не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди суд виходив з
наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другої цієї
статті.

Відповідно до розяснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральнихчи фізичних страждань,або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір
відшкодуванняморальної
(немайнової)шкодисуд визначає
залежновід характеру та обсягу
страждань (фізичних,
душевних,психічнихтощо),яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо).Зокрема,враховуються
станздоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін,час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану тощо, при цьому суд
має виходити із засад розумності,
виваженості і справедливості.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обовязковому зясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного звязку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Необхідно зясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позначених моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі, чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду, та з чого він при
цьому виходить.

Приймаючи до уваги положення
наведених вище розяснень та
співвідношуючи їх з встановленими в
судовому засіданні фактами, суд вважає,
що моральна шкода не обґрунтована,
доказів спричинення відповідачем
моральної шкоди позивачам не надано,
тобто відсутні документи, квитанції,
чеки, або інша документація,
підтверджуюча звернення позивачів до
лікарні за медичною допомогою, щодо
стану здоровя відносно саме даних
фактів.

Згідно із п.п. 6.1., 6.4. Листа Міністерства
юстиції України від 13.05.04. № 35-13/797
«Методичні рекомендації відшкодування
моральної шкоди»:

- відповідно до чинного
законодавства моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб;

- моральну шкоду не можна
відшкодувати в повному обсязі, так як
немає (і не може бути) точних критеріїв
майнового виразу душевного болю,
спокою, честі, гідності особи. Будь-яка
компенсація моральної школи не може
бути адекватною дійсним стражданням,
тому будь-який її розмір може мати
умовний вираз.

Враховуючи наведене, позивачі
вирішили оцінити розмір спричиненої
їм моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
кожному. Проте сам розмір суд вважає
занадто збільшеним, тому стягненню
підлягає 5 000 гривен кожному.

До того ж, у відповідності до ст..88
ЦПК України, судові витрати
присуджуються відповідачеві
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст. ст.10,11,60,61,88,212,213 ЦПК
України, ст. ст. 23, 1166, 1167, ЦК України,
суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної ДТП -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2; іпн:
НОМЕР_3 - 2500 (дві тисячі п'ятьсот) гривень
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_2; іпн:
НОМЕР_4 - - 2500 (дві тисячі п'ятьсот)
гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2; іпн:
НОМЕР_3 - 243,60 гривень судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Н.Ю. Козлова