Справа № 1307/71/12
Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2082/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жидачівського районного
суду Львівської області від 13 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Зарічненської сільської ради та ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення
сільської ради та його скасування,
визнання права на отримання у
власність земельної ділянки та
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням в позові
ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення
№ 189 від 19.10.2008 року Зарічанської
сільської ради Жидачівського району
Львівської області "Про надання
земельної ділянки гр.ОСОБА_4", визнання
незаконним рішення №242 від 12.04.2009 року
"Про надання земельної ділянки
гр.ОСОБА_3", про визнання права на
отримання у приватну власність
земельну ділянку в урочищі "За брідком"
для індивідуального будівництва
житлового будинку та зобов"язати
Зарічненську сільську раду винести
рішення та здійснити оформлення усіх
необхідних документів для
приватизації земельної ділянки,
зобов"язати орган місцевого
самоврядування не чинити перешкод у
користуванні земельною ділянкою для
індивідуального житлового будівництва
та зобов"язати Зарічненську сільську
раду усунути будь-які перешкоди та не
чинити перешкод у користуванні
земельною ділянкою виділеною для
індивідуального будівництва житлового
будинку та стягнення з відповідачів
понесених судових витрати -відмовлено
за безпідставністю позовних вимог.

Дане рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
необґрунтованим та незаконним, таким,
що неповно відображає обставини
справи. Вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд невірно прийшов до
висновку, що позов безпідставний,
оскільки він не пред"явив суду рішення
сільської ради про виділення йому
земельної ділянки під забудову саме в
урочищі "За брідком", де отримала
земельну ділянку ОСОБА_4, на яку він
претендує, а долучив до матеріалів
справи ухвалу сесії сільської ради про
те, що земельна ділянка під
індивідуальне будівництво виділена в
урочищі "Коло дамби".

Суд не досліджував цю обставину,
що це одне і те саме урочище, однак
змінювалась його назва.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задоволити
повністю заявлені вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_3, звертаючись з
вказаним позовом до Зарічненської
сільської ради та ОСОБА_4, який під час
розгляду справи уточняв (а.с.133-134),
посилався на те, що ухвали відповідача -
Зарічненською сільською радою 27.08.1994
року " Про виділення земельної ділянки
під індивідуальне будівництво" йому
було виділено земельну ділянку в
кварталі забудови мешканцям села
Зарічне Жидачівського району
Львівської області у розмірі 8 га.

Перед початком індивідуального
будівництва житлового будинку ним за
погодженням з архітектором
Жидачівського району було оформлено
будівельний паспорт земельної ділянки,
де знаходиться акт виносу в натурі меж
земельної ділянки і розбивки будівель
від 20.10.1994 року на підставі рішення
Зарічненської сільської ради від 25.09.1994
року про виділення позивачу земельної
ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку і
господарських будівель в с.Зарічне. На
виконання позивачем будівельних робіт
18.10.1994 року було погоджено дозвіл №288
начальником інспекції
держбудконтролю.

Тоді ж, у жовтні 1994 року, маючи виділену
земельну ділянку та усі необхідні
дозволи відповідно до чинного на той
час законодавства, ним розпочато
будівництво житлового будинку, яке з
причин його матеріального становища
здійснюється до цього часу.

У 2008 році він вирішив приватизувати
надану йому в користування земельну
ділянку у зв"язку з чим неодноразово,
тобто 20.03.2009 року та 10.04.2009 року
звертався із заявами до Зарічненської
сільської ради про надання йому
згідно ст.ст.38-40 ЗК України у приватну
власність земельну ділянку в урочищі
"За брідком", але отримав відмову. Такі
дії та бездіяльність Зарічненської
сільської ради позивач вважав
протиправними, оскільки відповідачем
порушені його права, як
землекористувача та право на отримання
у власність виділеної йому на законних
підставах земельної ділянки, якою він
відкрито користується більше 15-ти
років.

Зарічненська сільська рада своїм
рішенням №242 від 12.04.2009 року фактично
відмовила йому у наданні земельної
ділянки у власність під приводом того,
що необхідно додатково вивчити питання
і внесення його на наступне засідання
сесії сільської ради та надала йому
рекомендації звернутися до
землекористувачів з проханням про їх
відмову від земельних ділянок з
наступним виділенням йому тих
земельних ділянок.

Таке рішення органу місцевого
самоврядування, є незаконним і
підлягає скасуванню з огляду на те, що
від часу його винесення минув досить
великий проміжок часу, але дане питання
органом місцевого самоврядування досі
не вивчене та остаточне рішення з
приводу цього досі не прийняте та
земельна ділянка у власність йому не
надана.

Рішенням Зарічненською сільською
радою рішенням №189 від 19.10.2008 р.
передано у приватну власніть земельну
ділянку ОСОБА_4 для ведення особистого
селянського господарства незаконним
ще й з тих причин, що про таке рішення
його сільська рада не повідомляла і без
одержання його відмови від вказаної
земельної ділянки передали ОСОБА_4

Позивач вказував, що відповідно до
ст.119 ЗК України громадяни, які
добросовісно, відкрито і безперервно
користуються земельною ділянкою
протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у
користування.

Статтями 141-143, 149 ЗК України,
передбачено підстави і порядок
вилучення земельних ділянок, однак
такі підстави в даному випадку
повністю відсутні та порядок вилучення
у нього з користування земельної
ділянки порушений.

ОСОБА_4 в даний час створює
перешкоди йому у користуванні його
земельною ділянкою, оскільки садить
там сільськогосподарські культури.
Тому просив задовольнити позов.

З матеріалів справи суд встановив, що
із ухвали сесії Зарічненської
сільської ради Жидачівського району
Львівської області від 27.08.1994 року
вбачається, що сесія сільської ради
ухвалила виділити земельну ділянку
площею 8 га під індивідуальне
будівництво з розрахунку на одного
забудівника 0.20 га в с.Зарічному в
урочищі "Біля дамби"(а.с.6).

Згідно ухвали позачергової сесії
Зарічненської сільської ради
Жидачівського району від 25.09.1994 року
сесія ухвалила: "Розглянувши та
обговоривши заяву ОСОБА_3 про дозвіл
будівництва жилого будинку на новому
місці, Зарічненьска сільська рада
народних депутатів ухвалила: Дозволити
будівництво жилого будинку на новому
місці..."(а.с.7).

Згідно рішення 12 сесії 5-го скликання
Зарічненської сільської ради надано
гр-ці ОСОБА_4 жительці с.Зарічне в
приватну власність земельну ділянку
для ведення особистого селянського
господарства: в урочищі "За брідком"
площею 0.158 га та в урочищі "Коло Кулика"
площею 0.159 га.(а.с. 8).

З врахуванням цих обставин та того, що
у вказаній ухвалі позачергової сесії
Зарічненської сільської ради
Жидачівського району від 25.09.1994 року не
вказано яким розміром виділена
позивачу земельна ділянка, де
знаходиться виділена йому земельна
ділянка, з ким межує виділена йому
земельна ділянка, та того, що позивач не
представив про це докази, суд відмовив
в задоволенні позову.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду з таких підстав.

Встановлено, що позивач представив
суду будівельний паспорт на забудову
земельної ділянки з додатками
(а.с.12-16,40-43), вказуючи, що ним
виготовлена вся документація на
будівництво будинку, зокрема і
будівельний паспорт земельної ділянки.

В той же час з представлених позивачем
вказаних доказів не вбачається, що по
стану на 1994 рік він належним чином не
оформив документацію на будівництво
будинку.

Так в п.2 ухвали позачергової сесії
Зарічненської сільської ради
Жидачівського району від 25.09.1994 року
зазначено, що ухвалу йому видати після
проведення обмірів та розбивки площі
на плані архітектором району.

Хоча в акті вибору земельної ділянки
під квартал індивідуальної забудови
від 10.09.1994 року вказано, що проведено
вибору земельної ділянки (а.с. 16), однак
з висновку від 7.07.1998 року по вибору
земельної ділянки для розміщення
кварталу індивідуальної забудови
вказано, що до початку розроблення
проекту детального планування
території, відведеної під квартал
індивідуальної забудови слід провести
розробку генплану с.Заріччя та
погодити зміну меж с.Заріччя (а.с. 15).

Також у вказаному висновку від 7.07.1998
року зазначено, що до виносу в натуру
меж присадибних ділянок схему забудови
кварталу слід погодити з усіма
службами, управлінням містобудування
та архітектури.

Тому є підставі вважати, що по стану на
1998 рік земельна ділянка під квартал
індивідуальної забудови с.Заріччя не
була виділена.

Суду не представлено жодних доказів
щодо виготовлення проекту детального
планування території, відведеної під
квартал індивідуальної забудови, та
проведення розробки генплану с.Заріччя
та погодження змін меж с.Заріччя, як і
погодження з усіма службами,
управлінням містобудування та
архітектури схеми забудови кварталу.

Встановлено, що по стану на даний час в
с.Заріччя не існує вказаного кварталу
індивідуальної забудови.

З цих підстав не можуть бути прийняти
до уваги посилання позивача на акт
виносу в натуру меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 20.10.1994 року (а.с.41,
248).

З прослуханого судовою колегією запису
судового засідання від 5.06.2013 року
встановлено, що представник
Зарічненської сільської ради ОСОБА_5,
заперечуючи позов, пояснив, що у акті
виносу в натуру меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 20.10.1994 року не
вказано сусідів. Також він пояснив, що в
1994 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добровільно
помінялись земельними ділянками, однак
це не оформили. Фундамент ОСОБА_3
стоїть на земельній ділянці
ОСОБА_4.(а.с.156-158).

Судовою колегією оглянута також справа
№2-393/10 Жидачівського районного суду
Львівської області, яка витребувана із
суду, по якій рішенням суду від 28.12.2010
року в позові ОСОБА_3 про визнання права
власності на фундамент було
відмовлено.

З копії рішення по цій справі
вбачається, що цій справі свідки давали
аналогічні пояснення, як в судовому
засіданні 5.06.2013 року по даній справі
представник Зарічненської сільської
ради ОСОБА_5 (а.с.18-19).

Суд також в рішенні від 28.12.2010 року
також вказав, що не доведено де
знаходиться виділена позивачу
земельна ділянка, з ким межує виділена
йому земельна ділянка.

З довідки Управління держкомзему у
Жидачівському районі №19 від 25.05.2009
року, яка є в матеріалах вказаної
справи, вбачається, що ОСОБА_3
самовільно зайняв вказану земельну
ділянку площею 0,01 га. При цьому
зазначено, що він не виконав п.2 рішення
сесії Зарічненської сільської ради від
27.08.1994 року (а.с.73, справи №2-393/10
Жидачівського районного суду
Львівської області).

Отже не представлено доказів, що
позивачу належно відведена спірна
земельна ділянка та визначені межі
земельної ділянки.

Таким чином судова колегія прийшла
до висновку позивач не спростував
висновків суду.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду, такі не
ґрунтуються на законі спростовуються
вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають
обставинам справи, суд правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.