У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, комунального
підприємства «Служба єдиного
замовника Київського району м.
Донецька» про визнання ордера
недійсним, виселення, зняття з
реєстраційного обліку та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційними скаргами ОСОБА_7 та
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» на рішення апеляційного суду
Донецької області від 31 березня 2014
року,

в с т а н о в и л
а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_7,
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» (далі - КП «Служба єдиного
замовника Київського району м.
Донецька») про визнання ордера
недійсним, виселення, зняття з
реєстраційного обліку, відшкодування
моральної шкоди.

Позивач посилалася на те, що з 7 вересня
1994 року вона мешкала у кімнаті АДРЕСА_1.
У лютому 2011 року їй стало відомо, що її
кімнату зайняв відповідач
ОСОБА_7 та отримав на неї ордер від 11
січня 2001 року, виданий КП
«Служба єдиного замовника Київського
району м. Донецька». Коли вона почала
з'ясовувати обставини щодо видачі
відповідачу ордера на її кімнату, їй
стало відомо, що КП «Служба єдиного
замовника Київського району
м. Донецька» звернулося до
Київського районного суду м. Донецька з
позовом про визнання її такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.7 лютого
2010 року Київським районним судом м.
Донецька було ухвалено заочне рішення
про визнання її такою, що втратила
право користування кімнатою АДРЕСА_1. В
подальшому вказане заочне рішення суду
за її заявою було скасовано. 1 квітня 2011
року Київським районним судом м.
Донецька було ухвалено рішення, яке
набрало законної сили, про відмову КП
«Служба єдиного замовника Київського
району м. Донецька» в задоволенні
позову про визнання її такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. Після цього, вона була
поновлена у реєстрації за вищевказаною
адресою, однак до теперішнього часу
вселитися до своєї кімнати вона не
може, оскільки її займає відповідач
ОСОБА_7 разом з дочкою ОСОБА_8. Вона
неодноразово зверталася до КП «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька», органів прокуратури щодо
з'ясування цих обставин, однак
відповіді не отримала. Зі слів
начальника КП «Служба єдиного
замовника Київського району м.
Донецька» вона дізналася, що наказ від
11 січня 2011 року № 12-ОС, на
підставі якого був виданий ордер
відповідачу, скасовано, однак
незважаючи на це вселитися до кімнати
вона не може. З цих підстав, позивач
просила вирішити її спір у судовому
порядку.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 31 березня 2014 року рішення
районного суду скасовано, позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.
Виселено ОСОБА_7 та його малолітню
дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 1 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди та з КП
«Служба єдиного замовника Київського
району м. Донецька» 5 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про судові витрати. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_7 та
комунальне підприємство «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» порушують питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення апеляційного суду не
відповідає цим вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив із того, що позивач не надала
суду правовстановлюючих документів,
які б підтверджували, що вона є
власником кімнати АДРЕСА_1, або вона є
власником взагалі усього гуртожитку,
чи уповноваженою особою органів
місцевого самоврядування, яка наділена
повноваженнями щодо звернення до суду
з позовними вимогами про виселення
осіб з гуртожитку та зняття їх з
реєстраційного обліку. Також, не було
надано ордера на зайняття ОСОБА_9 усієї
спірної кімнати у гуртожитку. Крім
того, не було надано суду доказів того,
що ОСОБА_7 чинить перешкоди у вселенні
ОСОБА_6 на виділене їй койко-місце у
спірній кімнаті.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог в частині виселення
відповідача та зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_7, разом з його дочкою
ОСОБА_8, а також вважав недоведеним,
які саме права позивача, свободи чи
інтереси були порушені відповідачами
по справі, у зв'язку з чим правових
підстав для задоволення вказаних
позовних вимог суд не вбачав. Разом з
цим, вирішуючи питання щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
вважав, що такі не підлягають
задоволенню, оскільки правовідносини,
які склалися між сторонами не
передбачають можливості відшкодування
моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції не погодився
з такими висновками суду першої
інстанції й під час апеляційного
перегляду справи встановив, що житлові
права позивача порушені відповідачами
та саме з їх вини вона не може
користуватися кімнатою у гуртожитку і
здійснювати свої конституційні права
на житло, а тому відповідно до ч. 1 ст. 3
ЦПК України вона має право на судовий
захист шляхом виселення відповідача
разом з дочкою з займаного приміщення.

Однак, зробивши такий висновок, суд
апеляційної інстанції у порушення
вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України,
належним чином не перевірив та не
встановив чи має позивач право на
користування усією спірною кімнатою у
гуртожитку чи лише виділеним
койко-місцем; які саме перешкоди
чиняться відповідачами та які заходи
вживались позивачем та власником
гуртожитку для вселення у спірну
кімнату.

Крім цього, висновок апеляційного суду
щодо самоправного заняття спірної
кімнати відповідачем є недостатньо
обґрунтованим, оскільки зроблений без
врахування того, що останній був
вселений у спірну кімнату на підставі
ордера.

За таких обставин є правобезпідставним
стягнення моральної шкоди з посиланням
на ст. 1167 ЦК України.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення цих фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені апеляційним судом під час
постановлення рішення, то ухвалене цим
судом рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Київського району
м. Донецька» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 31 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана