Ухвала

іменем україни

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,
суддів:Амеліна В.І.,Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К.,Савченко В.О.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району, ОСОБА_8, третя
особа - управління Держкомзему в
Обухівському районі, про визнання
недійсними рішень та державних актів
про право власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 12
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 12
листопада 2013 року та за касаційною
скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Обухівського
районного суду Київської області від 30
квітня 2013 року та рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися до суду з указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнення
позовних вимог, просили визнати
незаконним рішення 17-ї сесії 24-го
скликання Старобезрадичівської
сільської ради Обухівського району від
21 грудня 2004 року в частині
передачі у власність ОСОБА_8 земельних
ділянок площею 0,250 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 та площею 0,472 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1; визнати недійсними державні
акти на право власності на вказані
земельні ділянки серії ЯГ №
152535, державний акт серії ЯГ № 152536 та
скасувати їх державну реєстрацію. В
обґрунтування своїх вимог зазначили,
що вони є спадкоємцями свого діда
ОСОБА_9, якому за життя належало право
користування земельною ділянкою
площею 0,60 га по АДРЕСА_1, на якій були
розташовані будинок та город.
Рішеннями Старобезрадичівської
сільської ради від 21 грудня 2004 року
вказана земельна ділянка, яка
складається з 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку та 0,472 га
для ведення особистого селянського
господарства, передана у власність
ОСОБА_8, який виготовив державні акти на
право власності на землю. Посилаючись
на те, що після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, порушено їх
право на спадкування спірної земельної
ділянки, позивачі просили задовольнити
позов.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 12
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 12 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано
незаконним рішення 17-ї сесії 24-го
скликання Старобезрадичівської
сільської ради від 21 грудня 2004 року в
частині передачі у власність ОСОБА_8
земельної ділянки площею 0,250 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.
Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 152535, виданий на ім'я ОСОБА_8
на земельну ділянку площею 0,250 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, кадастровий номер
:06:008:0007, по АДРЕСА_1 та скасовано
його державну реєстрацію. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7
порушують питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвали апеляційного суду в частині
відмови в позові, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і просять
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позову.

ОСОБА_8 у касаційній скарзі просить
скасувати ухвалу Обухівського
районного суду Київської області від 30
квітня 2013 року та рішення Обухівського
районного суду Київської області від 12
вересня 2013 року, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи скарг та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення Обухівського
районного суду Київської області від 30
січня 2012 року в зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції виходив із того, що 20 лютого
2013 року Обухівським районним судом
Київської області було ухвалено
рішення про визнання за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 права власності на ј частки за
кожною на житловий будинок АДРЕСА_1.
Вказана обставина є суттєвою для
вирішення даного спору, на момент
розгляду справи відома не була.

Задовольняючи за наслідками розгляду
заяви про перегляд вказаного рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання
незаконним рішення 17-ї сесії 24-го
скликання Старобезрадичівської
сільської ради Обухівського району від
21 грудня 2004 року в частині передачі у
власність ОСОБА_8 земельної ділянки
площею 0,250 га для будівництва та
обслуговування вказаного житлового
будинку, визнання недійсним державного
акта на право власності на земельну
ділянку площею 0,250 га серії ЯГ № 152535,
виданого на ім'я ОСОБА_8 та скасування
його державної реєстрації, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що оскільки позивачі набули право
власності на Ѕ частку вказаного
будинку, то відповідно до приписів ст.
120 ЗК України до них перейшло і право
власності на земельну ділянку, на якій
розміщений будинок, на тих самих умовах
і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача ОСОБА_9
Відмовляючи в задоволенні інших
позовних вимог, суди виходили з того, що
позивачі не довели, чи порушуються їх
права наявністю у ОСОБА_8 права
власності на земельну ділянку площею
0,250 га для будівництва та
обслуговування вказаного житлового
будинку, господарських будівель і
споруд.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 є сином
ОСОБА_9, а позивачі у справі є онуками
ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

07 квітня 1998 року ОСОБА_9 склав заповіт,
яким заповідав належний йому будинок
АДРЕСА_1 сторонам у справі, Ѕ
частку ОСОБА_8, іншу Ѕ частки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у рівних частках.

Згідно із записом земельно-шнурової
книги Старобезрадичівської сільської
ради за життя спадкодавця ОСОБА_9 право
користування належною йому спірною
земельною ділянкою було передано
ОСОБА_8

У квітні 2006 року на підставі рішень
Старобезрадичівської сільської ради
від 21 грудня 2004 року про передачу у
власність земельних ділянок площею 0,25
га для будівництва й обслуговування
жилого будинку та площею 0,472 га для
ведення особистого селянського
господарства, ОСОБА_8 були видані
оскаржувані державні акти на право
власності на землю.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 30 січня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 квітня 2012 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 30 січня 2012 року
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено. Визнано
протиправними рішення
Старобезрадичівської сільської ради
від 21 грудня 2004 року про передачу у
власність ОСОБА_8 земельних ділянок
площею 0, 25 га для будівництва й
обслуговування жилого будинку та
площею 0,472 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташовані у АДРЕСА_1. Визнано
недійсними державні акти про право
власності на вказані земельні ділянки,
видані на ім'я ОСОБА_8 Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2012 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 30 січня 2012 року залишено в
силі.

09 квітня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
подали заяву про перегляд рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 30 січня 2012 року в
зв'язку з нововиявленими обставинами.
Як на нововиявлені обставини
посилалися на те, що 20 лютого 2013 року
Обухівським районним судом Київської
області було ухвалено рішення про
визнання за ними права власності на ј
частки за кожним на житловий будинок
АДРЕСА_1. Заяву про перегляд рішення
мотивували тим, що на момент розгляду
справи в суді першої інстанції існував
факт їх права власності на частину
житлового будинку, однак їм не було
відомо, що буде отримане таке право в
майбутньому (а. с. 202-205, т. 1).

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 30
квітня 2013 року рішення Обухівського
районного суду Київської області від 30
січня 2012 року скасоване в зв'язку з
нововиявленими обставинами, справу
призначено до розгляду на 29 травня 2013
року (а. с. 244-246, т. 1).

12 вересня 2013 року Обухівським районним
судом Київської області ухвалено
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень
Старобезрадичівської сільської ради
та державних актів про право власності
на земельну ділянку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №
4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених
п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

При вирішенні питання про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених
ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік
яких є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає, та дотримання
заявником умов, що містяться в
ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

При вирішенні питання про скасування
рішення у цій справі в зв'язку з
нововиявленими обставинами, судом
першої інстанції належним чином не
було перевірено, чи є наведені
заявниками обставини нововиявленими у
розумінні ст. 361 ЦПК України, з огляду на
те, що за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент
ухвалення рішення суду першої
інстанції, у встановленому законом
порядку не було визнано право
власності на частку житлового будинку.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4
обставини, які виникли чи змінилися
після ухвалення судового рішення і не
пов'язані з вимогою в цій справі, не
можуть враховуватись судом при
ухваленні судового рішення за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами. Ці
обставини є новими і можуть бути
підставою для пред'явлення нової
вимоги. При цьому необхідно розрізняти
нові докази та докази, якими
підтверджуються нововиявлені
обставини, оскільки нові докази не
можуть бути підставою для перегляду
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

На зазначені положення процесуального
закону ні суд першої інстанції, ні суд
апеляційної інстанції уваги не
звернули та не дали належної оцінки тим
обставинам, що право власності ОСОБА_6
та ОСОБА_7 на частки житлового будинку
виникло лише з ухваленням 20 лютого 2013
року Обухівським районним судом
Київської області рішення про визнання
за кожним із них права власності на ј
частки житлового будинку АДРЕСА_1,
тобто після ухвалення рішення суду
першої інстанції - 30 січня 2012 року.

У той же час судом першої інстанції за
наслідками розгляду заяви ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про перегляд рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 30 січня 2012 року в зв'язку з
нововиявленими обставинами 30 квітня 2013
року було постановлено ухвалу про
скасування вказаного рішення та
призначення справи до судового
розгляду. Лише 12 вересня 2013 року
Обухівським районним судом Київської
області було вирішено спір по суті.

Будь-які мотиви суду з приводу
нововиявлених обставин в оскаржуваних
судових рішеннях відсутні.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 17 постанови від 30 березня 2012
року № 4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», перегляд
судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами має
здійснюватись із дотриманням вимог
статей 364-1, 365 ЦПК України та загальних
засад цивільного судочинства.
Відкривши провадження у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суддя
постановляє ухвалу, якою призначає
дату, час і місце судового засідання,
про що повідомляє осіб, які беруть
участь у справі, надсилає їм копії
заяви про перегляд. Виходячи зі змісту
статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності
підстав для перегляду судового рішення
у зв'язку з нововиявленими обставинами
або підстав для скасування судового
рішення проводяться в одному судовому
засіданні. Заява розглядається судом
за правилами, встановленими ЦПК для
провадження у суді тієї інстанції, яка
здійснює такий перегляд. Суд розглядає
справу по суті спору з урахуванням
встановлених судом нововиявлених
обставин. Відповідно до вимог частини
другої статті 365 ЦПК за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами суд приймає нове судове
рішення або ухвалою залишає її без
задоволення.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування
постановленої у справі ухвали суду
першої інстанції від 30 квітня
2013 року про скасування рішення суду від
30 січня 2012 року та призначення справи
до розгляду, скасування ухваленого у
справі рішення суду першої інстанції
від 12 вересня 2013 року та ухвали
апеляційного суду від 12 листопада 2013
року.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2013 року,
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 12 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 12
листопада 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Олійник Судді:
В.І. Амелін Т.П. Дербенцева І.К. Парінова
В.О. Савченко