Справа № 337-4336/14ц
Провадження № 2-337-1583/2014р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року
Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

при секретарі Латій В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Худолій Н.В.

представника третьої особи
Тукмакова О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Запорізької міської ради, третя особа:
МКП «Основаніє» про визнання права
користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом у якому просить суд визнати за
ним право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою
АДРЕСА_1, з подальшою реєстрацією.

Мотивом висувається те, що його
хрещений батько ОСОБА_5 був
зареєстрований та постійно проживав у
приміщенні квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Позивач завжди
підтримував його, допомагав по
господарству, часто приїжджав до нього
у гості, в них були дуже тісні родинні
відносини. Окрім позивача у ОСОБА_5 не
має родичів, і останній неодноразово
вмовляв його переїхати до нього та
проживати разом, оскільки він дуже
потребував уваги та допомоги, у зв'язку
із похилим віком. Позивач не має
власного житла, і мешкав разом з
батьками, з якими через брак житлової
площі, виникали постійні сварки. З
березня 2010 року за бажанням ОСОБА_5 він
вселився та став постійно проживати у
спірному житловому приміщенні із
хрещеним батьком як член сім'ї наймача,
піклувалася про нього, вів з ОСОБА_5
спільне господарство, виконував всі
обов'язки члена сім'ї наймача,
передбачені договором найму житлового
приміщення. ОСОБА_5 мав намір
зареєструвати його як члена сім'ї у
спірному житловому

приміщенні. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 помер
та не встиг здійснити своїх намірів,
щодо реєстрації позивач у спірній
квартирі. Позивач здійснив поховання
ОСОБА_5, та залишився проживати в
спірному житловому приміщенні до
теперішнього часу, на правах члена
сім'ї наймача та виконує всі обов'язки
члена

сім'ї наймача, передбачені договором
найму житлового приміщення: сплачує
квартирну платню та за комунальні
послуги, робить ремонт спірного
житлового приміщення. На даний час
квартира не приватизована та до
теперішнього часу вона залишається
власністю територіальної громади.
Спірна квартира є єдиним та постійним
місцем проживання, і позивач, як член
сім'ї наймача, який проживав разом з
ним, користується на рівні з наймачем
усіма правами і несе усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Позивач звертався до КП МКП
«Основаніє» Хортицького району, для
укладення договору найму вказаної
квартири, але йому було відмовлено.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просить їх задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнала, та
вказала, що діючим законодавством, а
саме ст. 65 ЖК України вставлені вимоги
щодо порядку вселення членів сім'ї
наймача до житлового приміщення (ст. 65
ЖК України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним житлове приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб). Позивачем ОСОБА_4 порядок
вселення порушено, адже заяви від
наймача спірної квартири ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. на реєстрацію місця
проживання ОСОБА_4 не надходило така не
писалась. Враховуючи те, що наймач
ОСОБА_5 за спірною адресою помер, то
відповідно до ст. 781 ЦК України строк
дії договору найму жилого приміщення
припинився. Таким чином, позивач ОСОБА_4
повинен негайно його звільнити, а позов
не підлягає задоволенню. Також суду
пояснила, що заяв від ОСОБА_5 що ОСОБА_4
неправомірно займає приміщення не
надходило.

Представник третьої особи МКП
«Основаніє», у судовому засіданні
позов не визнав підтримав позиція
представника відповідача. Також
представник МКП «Основаніє» надав
письмові заперечення, відповідно до
яких вказано, що письмової заяви щодо
реєстрації місця проживання позивача
від наймача спірної квартири ОСОБА_5 до
МКП «Основаніє» не надходило, з чого
вбачається, що порушені умови вселення.
Одним з фактів ведення спільного
господарства є виконання умов договору
про утримання будинку та прибудинкової
території, але на даний час за спірною
адресою існує заборгованість зі
спалити житлово-комунальних послуг. У
разі проживання особи у статусі
тимчасового мешканця, письмова згоди
наймача на таке проживання не
надається, ст. 99 ЖК України, передбачає,
що піднаймачі і тимчасові жильці
самостійного права на займане жиле
приміщення не набувають не залежно від
тривалості проживання. У разі
припинення дії договору найму жилого
приміщення одночасно припиняється і
дія договору піднайму. Тимчасові
жильці зобов'язані негайно звільнити
займане жиле приміщення. У разі
відмовлення вони підлягають виселенню
без надання іншого жилого приміщення.
Враховуючи те, що наймач ОСОБА_5 за
спірною адресою помер, то відповідно до
ст. 781 ЦК України строк дії договору
найму жилого приміщення припинився.
Таким чином, позивач, якщо він
знаходиться у спірному жилому
приміщенні, у відповідності до чинного
законодавства повинен негайно його
звільнити. Позивач з-за відсутності
письмової заяви наймача, ордеру на
спірну квартиру та уразі встановлення
факту надходження за спірною адресою
(як тимчасовий мешканець)та інших
письмових доказів з боку третьої особи
за даною цивільної справою не підлягає
такому за яким можна визнати право
користування спірним житловим
приміщенням. Також пояснив, що відсутня
письмова заява наймача про вселення.
Заяв ОСОБА_5 про неправомірність
вселення та проживання будь яких осіб
до МКП «Основаніє» не надходило.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснила, що вона ОСОБА_4 знає з 2005 року
та з березня 2010 року він проживав зі
своїм хрещеним батьком ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1. Вони жили дружньо, ОСОБА_4
робив ремонт, готував їжу, допомагав
ОСОБА_5, купував йому ліки так як було
хворе серце. Від ОСОБА_5 свідок чула, що
той хотів прописати позивача у
квартирі. У гостях бувала на свята.
Останній раз у квартирі була восени 2013
року. Про смерть ОСОБА_5 дізналася від
ОСОБА_4, який займався його похоронами.
У ОСОБА_5 родичів не було.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснив, що він з ОСОБА_4 працює в АТП.
ОСОБА_5 був його хрещеним батьком і
ОСОБА_4 у нього проживав з 2010 року, робив
ремонт, допомагав. ОСОБА_5 казав, що
залишить квартиру позивачеві. Вони
проживали як одна сім'я. ОСОБА_5 помер
перед новим роком та ОСОБА_4 його
поховав.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши пояснення сторін, свідків,
надані докази, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв`язок у
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Відповідно
до ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 29 ЦК України
визначено, що місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що
фізична особа має право на місце
проживання. Фізична особа має право на
вільний вибір місця проживання та його
зміну.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання.

Конституція України у ст. 47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки МКП «Основаніє» №3224 від 23.07.2014
року, копії особового рахунку НОМЕР_1
єдиною зареєстрованою особою та
наймачем квартири АДРЕСА_1 являється
ОСОБА_5

Згідно до довідки МКП «Основаніє»,
станом на 01.07.2014 року по особовому
рахунку НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1,
існує заборгованість у загальній сумі
7150,8 грн.

Відповідно до копії довідки міського
відділу ДРАЦС м. Запоріжжя №375602-048-04-37
від 25.06.2014 року, 28.12.2013 року
зареєстровано смерть ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №7204.

Відповідно до наданих документів та
пояснень сторін, встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 не приватизована і
належить до державного житлового
фонду. При житті ОСОБА_5 про
неправомірність вселення та
проживання ОСОБА_4 у квартирі, до МКП
«Основаніє», Запорізької міської ради,
або до інших органів не звертався.

Згідно до довідки сектору адресно
довідкової роботи управління
Державної міграційної служби України в
Запорізькій області, ОСОБА_4
зареєстрований з 2003 року за адресою
АДРЕСА_2

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Статтею 817 ЦК України визначено, що
наймач та особи, які постійно
проживають разом з ним, мають право за
їхньою взаємною згодою та за згодою
наймодавця вселити у житло інших осіб
для постійного проживання у ньому.

Письмової згоди членів сім`ї наймача на
вселення позивача в даному випадку
було непотрібно, оскільки крім ОСОБА_5,
в спірній квартирі ніхто не був
зареєстрований.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" № 2 від 12.04.1985 року, вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п. 15
постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди, як член сім'ї наймача, або ж для
відмови їй у цьому. Відсутність
письмової згоди членів сім'ї наймача на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
права користування житловим
приміщенням, якщо за обставинами
справи безспірно встановлено, що вони
висловлювали таку згоду.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, в основному
поясняли, що ОСОБА_5 не заперечував
проти вселення ОСОБА_4 до квартири
казав, що залишить квартиру позивачеві,
хотів прописати позивача у квартирі,
вони вели спільне господарство.

Також наявність згоди ОСОБА_5 на
вселення ОСОБА_4 до квартири, як члена
сім'ї наймача, свідчить відсутність
заяв ОСОБА_5 до МКП «Основаніє»,
Запорізької міської ради, або інших
компетентних органів про
неправомірність вселення та
проживання ОСОБА_4 у квартирі.

Факт ведення спільного господарства,
факт того, що спірне приміщення було
постійним місцем проживання ОСОБА_4,
тривалість часу проживання, поховання
ОСОБА_5 позивачем підтверджений
письмовими доказами: копією договору
№1487 від 12.07.2011 року про надання
інформаційно технічних послуг у
квартирі АДРЕСА_1 укладеним ОСОБА_4,
копією прибуткового касового ордеру з
передплати за куток на ім'я ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1, копією заяви
замовлення №800401704 про приєднання до
публічного договору
телекомунікаційних послуг від 02.02.2012
року у квартирі АДРЕСА_1 укладеним
ОСОБА_4, копією медичної карти
амбулаторного хворого від 21.04.2010 року
ім'я ОСОБА_4 з вказаною адресою -
квартира АДРЕСА_1, копією поштового
конверту від ОТП БАНК до ОСОБА_4 за
адресою АДРЕСА_1, копією поштового
конверту від «Родинного клубу» до
ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, копією
заказу на ритуальні послуги.

Таким чином факт проживання ОСОБА_4 у
спірній квартирі з березня 2010 року суд
вважає доведеним матеріалами справи та
поясненнями свідків.

Суду не надано доказів звернення
ОСОБА_5 або інших заінтересованих осіб
до компетентних органів зі скаргами та
заявами на незаконне проживання ОСОБА_8
у спірній квартирі, також не надано
доказів проживання позивача у спірній
квартирі у статусі тимчасового
мешканця.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4
вселився у березні 2010 році до квартири
за адресою АДРЕСА_1 як член сім'ї
наймача за його згодою. Суду не надано
переконливих, взаємоузгоджених і
неспростовних доказів того, що наймач,
заперечував проти його вселення та
проживання у квартирі.

Після смерті ОСОБА_5, позивач продовжує
постійно проживати в зазначеній
квартирі, визнає умови Договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, в
квартирі знаходяться всі особисті речі
позивача та він фактично виконує
обов'язки наймача житлового
приміщення.

Доводи представника відповідача про
те, що в даному випадку мало місце
тимчасове мешкання, суд вважає
безпідставним.

Вирішуючи питання про позовні вимоги у
частині подальшої реєстрації, суд
виходить з того, що кожна особа має
право в порядку, встановленому законом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Вимагаючи
подальшої реєстрації, позивач не
зазначив, яким органом порушені його
законні права і є підстави на даний
момент для примусового покладення
такого обов'язку.

Керуючись ст.10, 11, 57, 60 ЦПК України, ст. 29,
310, 817 ЦК України, ст. 63-65 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право користування
квартирою за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів.

Суддя: