Справа № 454/538/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4370/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Львівського державного університету
внутрішніх справ на ухвалу
Сокальського районного суду
Львівської області від 17 квітня 2014 року
у справі за позовом Львівського
державного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Сокальського
районного суду Львівської області від
17 квітня 2014 року провадження у справі
за позовом Львівського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості -
закрито.

Ухвалу суду оскаржив представник
позивача Львівського державного
університету внутрішніх справ, вважає,
що оскаржувана ухвала постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Вважає, що між університетом та
відповідачем виникли цивільно-правові
відносини, оскільки між сторонами було
укладено договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України, а спір стосується
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням відповідача у вищому
навчальному закладі на підставі
договору, а не з приводу проходження
публічної служби.

Стверджує, що підстав для розгляду
позовних вимог в порядку
адміністративного судочинства немає,
оскільки зазначені вимоги не
випливають із публічно-правових
відносин проходження відповідачем
публічної служби в ОВС або звільнення з
публічної служби.

Просить скасувати ухвалу Сокальського
районного суду Львівської області від
17 квітня 2014 року, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Представник позивача Львівського
державного університету внутрішніх
справ та відповідач ОСОБА_3, будучи
повідомленими належним чином про день
та час розгляду справи, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення їм поштових відправлень (а.с.
46,47), в судове засідання апеляційної
інстанції не прибули, не повідомили суд
про причину неявки.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи в
лютому 2014 року позивач Львівський
державний університет внутрішніх
справ звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, просив стягнути з відповідача
14232,84 грн. фактичних витрат, пов"язаних з
утриманням курсанта ОСОБА_3 відповідно
до укладеного договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу
районний суд виходив з того, що
навчаючись у вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України, особа проходить публічну
службу в міліції, а тому спори з приводу
стягнення витрат, пов"язаних з
утриманням особи у такому навчальному
закладі підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
по справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України та ст.ст.
15, 16 ЦК України кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав у визначений законом
спосіб.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових, відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв"язку із здійсненням
суб"єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори, що виникають з приводу
укладення, виконання, припинення,
скасування чи визнання не чинними
адміністративних договорів.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КАС України
адміністративний договір - дво- або
багатостороння угода, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін угоди.

Судовою колегією встановлено, що 01
вересня 2008 року між Львівським
державним університетом внутрішніх
справ та ОСОБА_3 укладено договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України (а.с. 3-4).

Пунктом 2.3.6 вказаного договору
передбачено обов'язок курсанта
відшкодувати витрати, пов'язані з
утриманням у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі.

Згідно витягу з Наказу № 412 о/с від
11.10.2013 р. лейтенант міліції ОСОБА_3,
оперуповноважений карного розшуку
Соснівського міського відділення
міліції Червоноградського міського
відділу ГУМВС звільнений з органів
внутрішніх справ у запас Збройних сил
України за власним бажанням на
підставі п. 64«ж» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (а.с. 7).

Із змісту позовних вимог вбачається, що
Львівський державний університет
внутрішніх справ ставить питання про
стягнення витрат, пов"язаних з
навчанням, тобто про захист порушених
прав, що виникають із цивільного
договору на підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України.

При вирішенні питань, пов'язаних із
компетенцією судів, необхідно
з'ясувати чи є спір приватноправовим чи
публічно правовим; чи виник спір із
відносин, врегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини із здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав; чи
виник спір щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у відповідній
сфері.

При цьому, невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства є одночасно: суб'єктний
склад учасників процесу та характер
спірних правовідносин.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України (далі Порядок)
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 1 березня 2007 року
№ 313 "Про затвердження порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України".

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

- відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання;

- звільнення осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ із
служби протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Згідно зі ст. 3 Порядку витрати
відшкодовуються згідно з договором про
підготовку фахівця в навчальному
закладі, який укладається між
навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою.

Сторонами такого договору є:
виконавець навчальний заклад, замовник
головне управління або управління
Міністерства внутрішніх справ України,
особа курсант.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі
відмови особи добровільно
відшкодувати витрати стягнення їх
здійснюється в судовому порядку.

Отже, спір у справі, яка розглядається,
випливає з договірних правовідносин, а
договірні правовідносини між
сторонами, однією з яких є фізична
особа, регулюються Цивільним кодексом
України.

Захист судом прав у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, у тому числі
шляхом стягнення заборгованості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
передчасного і помилкового, що позов не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 ЦПК України
однією з підстав для скасування ухвали
суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

За таких підстав ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, п. 4 ч. 2
ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 311, ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Львівського
державного університету внутрішніх
справ - задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду
Львівської області від 17 квітня 2014 року
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не
підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин