Справа № 165/579/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Свередюк А.В. Провадження №
22-ц/773/1085/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю прокурора - Супрунюк Т.А.,

пр-ка третьої особи: Головуправління
держказначейської служби - Тивонюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора міста Нововолинська в
інтересах ОСОБА_2, третя особа на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Нововолинської міської ради,
до Нововолинського вищого
професійного училища, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області, про стягнення
недонарахованої стипендії та
зобов'язання проводити її виплату у
належному розмірі за апеляційною
скаргою відповідача - Нововолинського
вищого професійного училища на рішення
Нововолинського міського суду від 28
травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л
А:

03 березня 2014 року прокурор м.
Нововолинська в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2
навчається за державним замовленням на
першому курсі Нововолинського вищого
професійного училища (далі - ВПУ) за
спеціальністю «слюсар з ремонту
автомобілів» та щомісячно отримує
державну стипендію, розмір якої не
відповідає розміру, встановленому ст.5
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці».

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на момент вступу
сина на навчання до Нововолинського
ВПУ мав стаж роботи під землею 22 роки 3
місяці, тому ОСОБА_2 має право на
отримання стипендії у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, прокурор просив
стягнути з Нововолинського ВПУ на
користь ОСОБА_2 4502 грн. заборгованості
по виплаті стипендії та зобов'язати
відповідача проводити в подальшому
виплату стипендії у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб
відповідно до вимог ст.5 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці».

Рішенням Нововолинського міського
суду від 28 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з Нововолинського ВПУ на
користь ОСОБА_2 4502 грн. не нарахованої
та невиплаченої стипендії за період з 01
жовтня 2013 року по 01 лютого 2014 року.

Зобов'язано Нововолинське ВПУ
виплачувати ОСОБА_2 з 01 лютого 2014 року
до закінчення ним навчання відповідно
до ст.5 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці»
стипендію у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб.

Стягнуто з Нововолинського ВПУ в дохід
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати це рішення та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

В апеляційному суді прокурор
апеляційну скаргу заперечила, а
представник третьої особи на стороні
відповідача апеляційну скаргу
підтримала.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 01 вересня 2013 року ОСОБА_2 навчається у
Нововолинському ВПУ за спеціальністю
«слюсар з ремонту автомобілів» та
отримує стипендію щомісячно у розмірі
275 грн. (а. с. 9).

Як вбачається із свідоцтва про
народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 його
батьком являється ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки державного
підприємства «Волиньвугілля» від
08.07.2009 року ОСОБА_3 працював на шахті № 1
«Нововолинська» Державного
підприємства «Волиньвугілля»
електрослюсарем підземним і станом на
01.07.2009 року його стаж роботи на
підземних роботах складає 22 роки 3
місяці (а.с.8). Наведені обставини
підтверджуються також трудовою
книжкою ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» шахтарі, що мають стаж підземної
роботи не менш як три роки, діти, батьки
яких мають стаж підземної роботи не
менш як 15 років, діти шахтарів, які
загинули внаслідок нещасного випадку
на виробництві, шахтарів-інвалідів I та
II групи зараховуються поза конкурсом
за особистим вибором спеціальності до
державних і комунальних вищих та
професійно-технічних навчальних
закладів України для навчання за
рахунок коштів державного і місцевих
бюджетів з наданням місць у
гуртожитках на час навчання та
гарантованою виплатою за рахунок
коштів державного бюджету стипендії в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб.

ОСОБА_2 є сином шахтаря, який має стаж
підземної роботи більше 15 років, тому
йому повинна бути призначена і
виплачуватися в період навчання у
Нововолинському ВПУ стипендія у
розмірі встановленого державою
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» передбачено,
що прожитковий мінімум для
працездатних осіб з 01 січня 2013 року
становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 р. - 1218
грн..

Згідно довідки Нововолинського ВПУ про
доходи ОСОБА_2 з вересня по грудень 2013
року він отримував стипендію у розмірі
275 грн. щомісячно (а.с.9).

З наданого прокурором розрахунку
вбачається, що з вересня 2013 року по
січень 2014 року включно заборгованість
відповідача перед ОСОБА_2 по виплаті
стипендії становить 4502 грн. (а.с.10).
Правильність даного розрахунку
Нововолинським ВПУ не оспорюється.

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апелянта про відсутність
бюджетних асигнувань на виплату
студентам стипендій у розмірі
прожиткового мінімуму згідно зі ст.5
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці», не
заслуговують на увагу, оскільки
вказаною нормою виплата зазначених
стипендій не поставлена в залежність
від наявності на це коштів у бюджеті чи
кошторисі навчального закладу, в якому
навчається студент.

Наведеним спростовується твердження
відповідача про те, що
функціональність вказаного Закону
залежить тільки від встановленого
Кабінетом Міністрів України механізму
нарахування та виплати стипендій.

Крім того, положення, визначені в
Порядку призначення і виплати
стипендій, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2004 року № 882 щодо розміру стипендій не
можуть бути застосовані до
розглядуваного випадку, оскільки
пізніше прийнятим Законом, який має
вищу юридичну силу по відношенню до
зазначеної постанови, встановлено
інший, більш високий рівень стипендій
для категорії студентів з числа дітей
шахтарів.

Також судом вірно не взято до уваги
доводи відповідача про те, що
відсутність бюджетного фінансування
позбавляє Нововолинське ВПУ
можливості виплачувати підвищені
стипендії, оскільки такі доводи
суперечать практиці Європейського
суду з прав людини, викладеній у
рішенні в справі «Кечко проти України»,
згідно з якою реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції неправомірно стягнув з нього
судовий збір, оскільки позивач
звільнений від сплати судового збору,
не заслуговують на увагу. Відповідно до
ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Тому суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув
з відповідача судовий збір в дохід
держави, врахувавши, що відповідно до
Закону України «Про судовий збір» він
не звільнений від сплати судового
збору.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
правильно визначено правовідносини
між сторонами і застосовано норми
матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу відповідача -
Нововолинського вищого професійного
училища відхилити, а рішення
Нововолинського міського суду від 28
травня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді