У х в а л а

07 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В., суддів:
Дем'яносова М.В., Нагорняка В.А.,Касьяна
О.П., Попович О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 серпня 2013 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Прокредит
Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Прокредит Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2013 року позов
публічного акціонерного товариства
«Прокредит Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
«Прокредит Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 128 200 грн.
05 коп., а саме: заборгованість по
капіталу - 42 928 грн. 55 коп., боргу по
процентах за графіком - 5 717 грн. 25 коп.,
боргу по процентах за фактичне
користування простроченим капіталом -
36 918 грн. 50 коп. та пені - 42 635 грн. 75 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 282 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 120 грн. У решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
03 липня 2013 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості з ОСОБА_6 скасовано та в
цій частині ухвалено нове рішення, яким
позов публічного акціонерного
товариства «Прокредит Банк»
задоволено частково та викладено
резолютивну частину рішення в
наступний редакції.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
«Прокредит Банк» заборгованість за
кредитним договором № 1.40657 від 10
вересня 2008 року у розмірі 128 200 грн. 05
коп. солідарно. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь публічного акціонерного
товариства «Прокредит Банк» судові
витрати у розмірі 1 282 грн. В решті
рішення суду залишено без змін.

2 серпня 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відповідачу відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України за його касаційною скаргою на
рішення апеляційного суду.

03 червня 2014 року відповідач подав заяву
про перегляд цієї ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 березня 2014
року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
якою рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду про часткове
задоволення позову залишено без змін;

- рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яким відмовлено у задоволенні позову;

- постанову Верховного Суду України від
29 січня 2014 року № 6-155цс13.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»
постанова Верховного Суду України від
29 січня 2014 року, на яку посилається
заявник як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих норм
матеріального права, не входить до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись це посилання, оскільки
вона ухвалена Верховним Судом України
не як судом касаційної інстанції.

В обґрунтування заяви про перегляд
заявник посилається на ті обставини, що
судом касаційної інстанції при
вирішенні подібних спорів неоднаково
застосована ч. 4 ст. 559 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що справу
потрібно допустити до провадження
Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подана заява,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками
апеляційного суду про те, що
шестимісячний строк пред'явлення
вимоги до поручителя має
застосовуватися від дня закінчення
строку дії основного зобов'язання, тому
позивачем не пропущено цей строк і
порука не може вважатися припиненою.

Тоді як зі змісту судових рішень, на які
здійснюється посилання, вбачається, що
суд касаційної інстанції, вирішуючи
спори, виходив з того, що банк
скористався своїм правом на дострокове
погашення боргу, направивши
позичальнику та поручителю
повідомлення про необхідність
дострокового погашення заборгованості
за кредитним договором, і з порушенням
шестимісячного строку з дня
направлення відповідного повідомлення
про дострокове погашення боргу, порука
вважається припиненою відповідно до ч.
4 ст. 559 ЦК України, тому підстави для
стягнення боргу з поручителя відсутні.

Отже, судом касаційної інстанції в
даному випадку неоднаково застосована
ст. 559 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

За таких обставин наведені заявником
доводи містять ознаки, які згідно з
вимогами статті 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових рішень
суду касаційної інстанції, тому справу
потрібно допустити до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Прокредит
Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 серпня 2013 року допустити до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.А. Нагорняк

О.В. Попович