Справа № 297/3122/13-ц
Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі
Ердевдій І. С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Берегово цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Львівської
геологорозвідувальної експедиції про
стягнення заробітної плати,
компенсації за затримку її виплати та
ОСОБА_1 звернувся в Берегівський
районний суд Закарпатської області із
позовом до Львівської
геологорозвідувальної експедиції про
стягнення заробітної плати,
компенсації за затримку її виплати та
моральної шкоди. Позовні вимоги
позивач мотивував тим, що він працював
на Львівській геологорозвідувальній
експедиції на посаді комірника і був
звільнений 10 липня 2013 року за власним
бажанням. На час його звільнення
підприємство не виплатило йому повного
розрахунку, заподіяло йому величезні
моральні страждання. А тому просить суд
стягнути з відповідача в його користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 7 509, 68 гривень, компенсацію за
несвоєчасно виплачені суми в день
звільнення в розмірі його середнього
заробітку по 10 грудня 2013 року в сумі 4 580,
05 гривень, а також моральну шкоду у
розмірі 1 500 гривень.
В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явився, однак подав через
канцелярію суду заяву, в якій просить
розглянути справу без його участі у
зв'язку з неможливістю прибути до суду.
Представник відповідача - Львівської
геологорозвідувальної експедиції,
будучи належним чином повідомленим про
день, час та місце судового розгляду
справи, в судове засідання повторно не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, заяв про відкладення
судового розгляду справи чи про
розгляд справи за відсутності їх
представника до суду не надходило. Тому
згідно ст. 224 ЦПК України, так як позивач
не заперечує проти винесення заочного
рішення, суд ухвалює заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивач посилалася, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
сторони на ствердження цих обставин в
їх сукупності, суд вважає позов
задовольнити повністю, виходячи з
наступного.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, наказом № 102-к від 10
липня 2013 року ОСОБА_1 як комірника
звільнено з роботи 10 липня 2013 року за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України. Тобто згідно закону даним
наказом бухгалтерію зобов'язано
провести ОСОБА_1 повний розрахунок.

Як ствердив в позовній заяві позивач
ОСОБА_1, на час свого звільнення
підприємство не виплатило йому
компенсацію за період роботи з 10.07.2012
року по 10.12.2012 року та заробітну плату.

Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем в порушення 116 КЗпП
України позивачу ОСОБА_1 станом на день
розгляду справи по суті, тобто 20.01.2014
року так і не проведено повного
розрахунку, в той час коли його
звільнено із роботи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП
України, у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

За наведених обставин, суд вважає
стягнути з відповідача в користь
позивача компенсацію за несвоєчасно
виплачені суми в день звільнення в
розмірі її середнього заробітку по
день фактичного розрахунку в сумі 4580,05
грн.

В частині позовних вимог позивача щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає позов також підставним,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП,-
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Також в судовому засіданні
встановлено, що внаслідок того, що
відповідач в день її звільнення не
провів з позивачем повного розрахунку,
йому заподіяно великі моральні
страждання, за весь цей час він
переживав з приводу існування своєї
сім"ї, внаслідок чого був позбавлена
нормального життєвого спілкування з
оточуючими людьми.

При визначенні розміру моральної шкоди
суд враховує ступінь психологічних
страждань позивача, конкретні
обставини справи та виходить зі
справедливості та розумності, а тому
моральну шкоду позивача суд оцінює в 1
500 грн.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1
при пред'явленні позову, був звільнений
від сплати судового збору на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий
збір", на виконання вимог ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача в користь
держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

Керуючись ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України,
ч. 1 ст. 23 ЦК України, ст.ст. 20, 21 Постанови
пленуму Верховного суду України від 24
грудня 1999 року №13 "Про практику
застосування законодавства про оплату
праці"", Постановою Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31 березня 1995 року
"Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", ст. ст.15, 57-60, 88 ч. 1, 208, 209, 218, 224-226,
292, 294 ЦПК України,-

рішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Львівської
геологорозвідувальної експедиції в
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі 7 509 (сім тисяч
п'ятсот дев'ять) гривень 68 копійок,
компенсацію за невчасно виплачені суми
в день звільнення в розмірі 4 580 (чотири
тисячі п'ятсот вісімдесят) гривень 05
коп. та 1 500 (одну тисячу п'ятсот) гривень
моральної школи.

Стягнути з Львівської
геологорозвідувальної експедиції в
користь держави 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок судового
збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії до апеляційного
суду Закарпатської області через цей
районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Гецко Ю. Ю.