Провадження № 2/638/977/14
Дзержинський районний суд м. Харкова у
Головуючого судді - Шишкіна О.В.
при секретарі - Підлипенського
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні власністю, -
09.12.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись
до Дзержинського районного суду м.
Харкова із позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
Відповідно позовної заяви відповідач
ОСОБА_3 з 2007 року зареєстрований у
АДРЕСА_1. Починаючі з жовтня 2012 року в
зазначеній квартирі не мешкає,
утримання майна не здійснює,
комунальні платежі не сплачує.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву про
слухання справи у його відсутності,
просив позов задовольнити у повному
Представник позивача ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про слухання справи у його
відсутності, просив позов задовольнити
у повному обсязі та ухвалити заочне
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, що підтверджується
доказами, які містяться в матеріалах
справи, клопотання про перенесення
розгляду справи або про розгляд справи
без його участі від відповідача не
надходило.

Представник 3-ї особи Дзержинського РВ
у м. Харкові ГУДМС України в
Харківській області до суду не
з'явився, просить розглядати справу без
його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення),
також статтею 224 цього Кодексу
передбачено, що у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та
докази, наведені в обґрунтування
позову, вважає позовні вимоги
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом було встановлено, і
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі свідоцтва про право
власності на житло № 1-97-102893 від 23.12.1997 р.
та свідоцтва про право на спадщину за
законом від 06.06.2008 р. №2-3437, ОСОБА_1 та її
син ОСОБА_2, є співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

З 09.12.1999 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі
з ОСОБА_3, який зареєстровано ВРАГС
Орджонікідзевського райвиконкому
м.Харкова, під актовим записом №698.

В 2007 році ОСОБА_3 був зареєстрований у
АДРЕСА_1.

Починаючи з жовтня 2012 року ОСОБА_3 не
мешкає у квартирі АДРЕСА_1, в квартирі
відсутні його речі, він не утримує
майно, не сплачує за комунальні
послуги. На теперішній час, місце
проживання ОСОБА_3 позивачам не відомо.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3,
зареєстрований в АДРЕСА_1, позивачі
несуть витрати за нього при сплаті
комунальних послуг.

Відповідно рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 18.11.2013
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
розірвано.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно із ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Статтею 71 Житлового кодексу України,
передбачено виключний перелік
поважних причин відсутності наймача
або членів його сім'ї, які є підставою
для збереження жилого приміщення за
останніми протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу
України, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу
України, встановлено, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідач без поважних причин не
проживає за адресою свого місця
реєстрації з жовтня 2012 року, ніякої
домовленості з підстав його
відсутності між сторонами не
досягнуто, комунальні платежі
відповідач не сплачує, участі в
підтриманні квартири в належному стані
не приймає.

Відповідно до ст. 7 Закону України від
11.12.2003 року «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів в тому числі, на підставі
остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Постановою Верховного Суду України від
16 січня 2012 року зазначено, що вирішення
питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну з таких
вимог: про позбавлення права власності
на житлове приміщення; про позбавлення
права користування житловим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» є спеціальним та регулює
правовідносини, пов'язані зі зняттям з
реєстрації місця проживання, положення
статті 7 цього Закону підлягають
застосуванню до всіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Зазначеної позиції дотримується й
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, що відображено в узагальнені
судової практики розгляду цивільних
справ про захист права власності та
інших речових прав від 28.01.2013 року за №
24-150/0/4-13.

Отже, на день подання позовної заяви,
відсутність відповідача за адресою
місця реєстрації без поважних причин,
складає більше року. У зв'язку з чим,
порушується право позивачів вільно
користуватись, розпоряджатись
квартирою.

Оскільки, відповідач більше року не
мешкає у вказаній квартирі, не сплачує
комунальні платежі, не приймає участі у
підтриманні квартири в належному
стані, у квартирі відсутні його речі,
при цьому відсутні поважні причини
відсутності відповідача у квартирі,
передбачені чинним цивільним
законодавством, то відповідно до ст. ст.
71, 72 Житлового кодексу України, ст.405
Цивільного кодексу України, він є
таким, що втратив право користування
цим жилим приміщенням, а тому усунення
перешкод власнику у користуванні
квартирою має відбутися шляхом
позбавлення відповідача права
користування житловим приміщенням та
зняття його з реєстраційного обліку в
цій квартирі.

Таким чином, на підставі наведеного,
керуючись ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 Житлового
кодексу України, ч. 2 ст.405 Цивільного
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, права
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)
суму судових витрат у розмірі 229, 41 грн.
(двісті двадцять дев'ять грн. сорок одна
копійка).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд міста
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя:
О.В. Шишкін