Справа №705/6030/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

у складі: головуючого - судді
Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання
Дехканбаєвої О.О.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів за зустрічним позовом
ОСОБА_2

представника відповідача
Полови Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Умані Черкаської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10023/0349 1-а типу філії -
Черкаського обласного відділення АТ
«Ощадбанк» про розірвання кредитного
договору та за зустрічним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10023/0349 1-а типу філії -
Черкаського обласного відділення АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ №
10023/0349 1-а типу філії - Черкаського
обласного відділення АТ «Ощадбанк» про
розірвання кредитного договору № 14186
від 27.05.2010 року з 14 березня 2013 року з
моменту винесення рішення в цивільній
справі № 2-1089/11, 2/705/39/13. у зв'язку з
істотною зміною обставин на підставі
ст. 652 ЦК України.

Відповідач АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ
№ 10023/0349 1-а типу філії - Черкаського
обласного відділення АТ «Ощадбанк»
подав суду письмові заперечення проти
позову, в яких просив відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
у зв'язку з їх необґрунтованістю та
безпідставністю (а.с.29-31).

Відповідач АТ «Ощадбанк» 18.11.2013 року
подав зустрічний позов про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором № 14186 від 27.05.2010 року в
загальній сумі 421 768,88 грн., яка
утворилася станом на 15 листопада 2013
року (а.с. 40-42). Ухвалою суду від 18.11.2013
року вимоги за зустрічним позовом були
об'єднані в одне провадження з
первісним позовом. 05 березня 2014 року АТ
«Ощадбанк» подав клопотання про
залучення співвідповідача за
зустрічним позовом - ОСОБА_4, і
збільшення розміру позовних вимог - до
432 478,63 грн. (а.с. 117-118). У судовому
засіданні 05 березня 2014 року ухвалою
суду, яка була занесена до журналу
судового засідання, вказане клопотання
було задоволене частково: до у часті в
справі був залучений в якості
співвідповідача ОСОБА_4 та прийняті до
розгляду збільшені позовні вимоги за
зустрічним позовом; у прийнятті до
розгляду клопотання в частині зміни
підстав зустрічного позову - укладення
між банком та ОСОБА_4 договору поруки №
14186 від 27.05.2010 року - відмовлено.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
заперечила проти зустрічного позову і
просила відмовити в його задоволені у
зв'язку з тим, що банк вже скористався
своїм правом на дострокове стягнення
за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки; з кредитного договору не можна
встановити, коли було порушене ОСОБА_1
зобов'язання зі сплати чергової
частини боргу і тому не виникло право
дострокового стягнення всієї суми за
кредитним договором; кредитний договір
внаслідок взаємного невиконання
зобов'язань сторін фактично припинив
свою дію з 16 травня 2013 року, з моменту
набрання законної сили рішенням
Апеляційного суду Черкаської області
від 16.05.2013 року (а.с. 109-113).

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2
підтримав первісний позов відповідно
до викладених в ньому обставин та
просив задовольнити позовні вимоги
повністю. Додатково пояснив, що під
«припиненням» договору в прохальній
частині позовної заяви мається на
увазі розірвання кредитного договору
відповідно до положень ст. 652 ЦК
України, з дня набрання законної сили
рішенням Апеляційного суду Черкаської
області від 16.05.2013 року.

ОСОБА_2 як представник відповідачів за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення зустрічного позову АТ
«Ощадбанк» про стягнення з них
солідарно боргу за кредитним договором
станом на 03.03.2014 року у зв'язку з
безпідставністю та незаконністю таких
вимог банку, надавши суду письмові
пояснення на зустрічну позовну заяву
(а.с. 109-113).

Представник АТ «Ощадбанк» Полова Н.С. в
судовому засіданні заперечила проти
задоволення позову ОСОБА_1, оскільки
позивачем не доведено наявність
передбачених законом необхідних і
достатніх підстав для розірвання
кредитного договору. І просила
задовольнити зустрічний позов до
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки рішення апеляційного суду
Черкаської області від 16.05.2013 року в
цивільній справі № 2-1089/11 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
належить ОСОБА_4, на час судового
розгляду даної справи не виконане, борг
за кредитним договором ані позичальник
ОСОБА_1, ані поручитель ОСОБА_4 не
сплатили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши документи,
подані ними в якості письмових доказів
на підтвердження своїх вимог та
заперечень, суд встановив такі
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Також статті 15, 16
ЦК України містять норми про те, що
особа має право звернутися до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд, відповідно
до ст. 4 ЦПК України, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. При цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Апеляційного суду
Черкаської області від 16 травня 2013 року
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний Банк України» на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 14 березня 2013
року в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний Банк України» до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_1, Уманська
міська державна нотаріальна контора
Черкаської області, про звернення
стягнення на предмет іпотеки (справа №
2-1089/11 в суді першої інстанції)
встановлені такі обставини, що не
підлягають доказуванню при розгляді
цієї справи:

- 27 травня 2010 року між ВАТ «Державний
Ощадний банк України» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір за № 14186,
відповідно до якого остання отримала
кредит в розмірі 300 000,00 гривень зі
сплатою 26 % річних за користування
кредитом. Відповідно до умов
кредитного договору боржник взяла на
себе зобов'язання: до 25 числа кожного
місяця, починаючи з червня 2010 року,
проводити погашення кредиту рівними
частинами в сумі 2 778 гривень та
сплачувати проценти, нараховані банком
на залишок заборгованості по кредиту, а
у випадку неналежного виконання
зобов'язань на першу вимогу банку
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою відсотків, штрафних
санкцій та інших платежів.

- взяті на себе зобов'язання Банк
виконав у повному обсязі, та надав
ОСОБА_1 в користування кошти відповідно
до заяви на видачу готівки № 2767 від
02.06.2010 року;

- ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання в
повному об'ємі не виконала і на час
розгляду справи має заборгованість 352
170,15 грн. в тому числі штрафні санкції, а
саме: сума кредиту - 288 871,74 грн., з яких
прострочений кредит в сумі 63 877,74 грн.,
нараховані та не сплачені відсотки по
кредиту в сумі 50 673,33 грн. станом на
02.09.2012 року, нарахована пеня станом на
17.09.2012 року в сумі 1 684,03 грн. (а.с. 4-6).

Згідно з названим рішенням
Апеляційного суду Черкаської області
від 16 травня 2013 року були задоволені
позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний
Банк України» до ОСОБА_4 і було звернуто
стягнення на предмет іпотеки: житловий
будинок № 59 по вул. Павлова в м. Умані
Черкаської області та земельну
ділянку, площею 0,0490 га за тією ж
адресою, які належать ОСОБА_4, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором за № 14186 від 27 травня 2010 року,
укладеним між ВАТ «Державний ощадний
Банк України» та ОСОБА_1 в сумі 352 170 грн.
15 коп. станом на 17 вересня 2012 року, яка
складається: з суми кредиту 288 871,74 грн.,
з яких прострочений кредит в сумі 63 877,74
грн., нараховані та не сплачені
відсотки по кредиту в сумі 50 673,33 грн.
станом на 02.09.2012 року, нарахована пеня в
сумі 1 684,03 грн.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує позовну
вимогу про розірвання кредитного
договору № 14186 від 27 травня 2010 року,
укладеного нею з ВАТ «Державний
ощадний банк України», посиланням на
істотну зміну обставин, якими вона
керувалася на час укладення вказаного
договору. Такими істотними
обставинами, які змінилися для неї з 2011
року, позивач називає зменшення
розміру її доходу від підприємницької
діяльності з приблизно 10 тисяч гривень
на місяць до мінімальної заробітної
плати, скорочення кількості клієнтів,
що користувалися її послугами з
бухгалтерського обліку та аудиту,
через незалежні від неї обставини:
наявність затяжної економічної кризи,
зміни законодавчих актів, які
глобальним чином вплинули на
економіку, зокрема, на здійснення
підприємницької діяльності на
спрощеній системі оподаткування. На
підтвердження своїх доходів за період
з березня 2013 року до серпня 2013 року
позивач надала довідки про доходи з
трьох товариств, де вона
працевлаштована, - доходи були
нараховані в загальній сумі 1 495 грн. на
місяць (а.с. 13-15). Інших джерел доходів у
позивача, з її слів, не має. Спроби
позивача домовитися з банком про зміну
умов договору були безуспішними.

Нормами статті 652 ЦК України
передбачено, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах. Якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.
У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду
доказів суттєвої зміни її
матеріального стану - зміни розміру
отримуваних нею доходів - за період з 2010
року по 2013 рік, та не підтверджена
відсутність інших джерел доходів,
окрім зазначених в позовній заяві,
шляхом надання відповідної довідки про
джерела та суми доходів з державної
податкової інспекції за 2010- 2013 роки; не
підтверджено, що її доходи зменшилися
внаслідок зміни законодавства України,
яке регулює питання податків, порядку
здійснення підприємницької
діяльності. Кредитний договір зі
сторони відповідача - АТ «Ощадбанк» -
виконаний в повному обсязі: ОСОБА_1
отримала 02.06.2010 року кошти в сумі 300
тисяч гривень. Позивач не обґрунтував і
не довів належними і допустимими
доказами, що виконання умов кредитного
договору порушило б співвідношення
майнових інтересів сторін і позбавило
б заінтересовану сторону (позивача
ОСОБА_1.) того, на що вона розраховувала
при укладенні договору.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо
договір розривається у судовому
порядку, зобов'язання припиняється з
моменту набрання рішенням суду про
зміну договору законної сили, тому
вимога позивача розірвати кредитний
договір з дати набрання законної сили
рішенням Апеляційного суду Черкаської
області від 16 травня 2013 року є
незаконною.

Посилання представника позивача
ОСОБА_2 на ті обставини, що чоловік
позивача ОСОБА_1 після укладення
кредитного договору захворів на тяжку
хворобу (а.с. 165-168), яку позивач не могла
передбачити і яка потребує від неї
додаткових витрат на лікування ОСОБА_4,
суд не бере до уваги при прийнятті
рішення, оскільки позовні вимоги були
заявлені з інших підстав, а про
наявність названих обставини
представник заявив після початку
розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст.
31 ЦПК України).

На підставі наведеного вище, суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
до АТ «Ощадбанк» про розірвання
кредитного договору № 14186 від 27 травня
2010 року, укладеного між ними, є
необгрунтованими, недоведеними та
суперечать закону, і тому не підлягають
задоволенню повністю.

При прийнятті рішення щодо позовних
вимог АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4
за зустрічним позовом, суд, окрім
наведених вище обставин, також
виходить з таких обставин та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язуються надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк,
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено,
що позичальник зобов'язаний повернути
кредитору надані грошові кошти (кредит)
та сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Рішення Апеляційного суду Черкаської
області від 16 травня 2013 року станом на
день ухвалення рішення в цій справі в
частині погашення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
належить ОСОБА_4, не виконане, що
визнали представники сторін в судовому
засіданні та про що свідчать документи
виконавчого провадження № 38457104, надані
представником відповідачів ОСОБА_2 (а.с.
11-12, 17,25-27).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 20 ЦК України,
статті 3, 4 ЦПК України право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором,
належить виключно позивачу. Враховуючи
положення ст. 543 ЦК України про право
кредитора вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо, і про те, що
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі, АТ «Ощадбанк» має право
висувати вимоги до позичальника ОСОБА_1
до того часу, поки заборгованість за
кредитним договором не буде погашена
повністю, або позичальником, або за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Після набрання вказаним вище рішенням
Апеляційного суду Черкаської області
від 16 травня 2013 року законної сили,
позичальник ОСОБА_1 належним чином свої
зобов'язання за кредитним договором №
14186 від 27 травня 2010 року, укладеним з ВАТ
«Державний ощадний банк України», не
виконувала, внаслідок чого на час
розгляду справи має заборгованість в
загальній сумі 432 478,63 грн., яка
складається з: суми кредиту 288 871,74 грн.,
заборгованості за нарахованими та не
сплаченими процентами за період з
серпня 2010 року по 16.05.2013 року в сумі 101
098,37 грн. (з 16.05.2013 року припинено
нарахування відсотків), нарахована
пеня за несвоєчасну сплату кредиту за
період з 25.05.2012 року по 21.02.2014 року в сумі
42 508,52 грн. (а.с.125-147,164).

Згідно з наданою АТ «Ощадбанк»
історією рахунку ОСОБА_1 30.05.2014 року на
погашення заборгованості за
простроченими процентами була
перерахована сума 842,28 грн. і залишок
нарахованих і несплачених процентів
станом на 30.05.2014 року становить 100 252,23
грн.(а.с. 175).

Кредит АТ «Ощадбанк» був наданий
ОСОБА_1 на споживчі цілі - п. 1.2
кредитного договору. Відповідно до п. 7
ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (з
наступними змінами) кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Враховуючи, що у письмових поясненнях
від 14.02.2014 року представник відповідача
ОСОБА_1 посилається на сплив позовної
давності, і зустрічний позов АТ
«Ощадбанк» був поданий до суду 18.11.2013
року, то пеня, нарахована за
несвоєчасну сплату кредиту, підлягає
стягненню в сумі 36 825,58 грн., нарахованій
за період з 18.11.2012 року до 21.02.2014 року, а
за період з 25.05.2012 року до 17.11.2012 року
нарахована пеня стягненню не підлягає.

Зустрічний позов АТ «Ощадбанк» (а.с. 40-42)
не містить посилань на обставини
(підстав позову), які б вказували на
наявність у відповідача ОСОБА_4
зобов'язань перед банком щодо сплати
заборгованості, яка виникла у
позичальника за кредитним договором №
14186 від 27 травня 2010 року, укладеним між
ВАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_1, тому позовні вимоги за
зустрічним позовом до відповідача
ОСОБА_4 не підлягають задоволенню
повністю.

Враховуючи встановлені судом
обставини, наведені вище, зустрічний
позов АТ «Ощадбанк» підлягає
задоволенню частково, а саме: сума
заборгованості за кредитним договором
№ 14186 від 27 травня 2010 року, яка наявна та
підтверджена на день ухвалення
рішення, в розмірі 425 949 (чотириста
двадцять п'ять тисяч дев'ятсот сорок
дев'ять) гривень 58 коп. -
заборгованість по тілу кредиту в сумі
288 871,74 грн. станом на 21.02.2014 року;
заборгованість за нарахованими та не
сплаченими процентами в сумі 100 252,23 грн.
станом на 30.05.2014 року; пеня в сумі 36 825,58
грн. за період з 18.11.2012 року до 21.02.2014
року, - підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. АТ «Ощадбанк» сплатило
судовий збір у максимальному розмірі -
в сумі 3 441,00 грн., один відсоток від суми
позовних вимог банку, що підлягають
задоволенню, становить більше, ніж 3 441,00
грн., тому суд стягує з ОСОБА_1 на
користь АТ «Ощадбанк» витрати на
сплату судового збору в повному обсязі.

На підставі наведеного вище, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10023/0349 1-а типу філії -
Черкаського обласного відділення АТ
«Ощадбанк» про визнання кредитного
договору № 14186 від 27 травня 2010 року,
укладеного між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_1, припиненим
(розірваним) з 14 березня 2013 року з
моменту винесення рішення в цивільній
справі № 2-1089/11, 2/705/39/13, відмовити
повністю.

Зустрічний позов АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення солідарно
з них заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
заборгованість за кредитним договором
№ 14186 від 27 травня 2010 року в загальній
сумі 425 949 (чотириста двадцять п'ять
тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 58
коп., яка складається з:

- заборгованості по тілу кредиту в сумі
288 871 (двісті вісімдесят вісім тисяч
вісімсот сімдесят одна) гривня 74 коп. -
станом на 21.02.2014 року,

- заборгованості за нарахованими та не
сплаченими процентами в сумі 100 252 (сто
тисяч двісті п'ятдесят дві) гривні 23
коп. - станом на 30.05.2014 року;

- пені в сумі 36 825 (тридцять шість тисяч
вісімсот двадцять п'ять) гривень 58 коп. -
за період з 18.11.2012 року до 21.02.2014 року.

У задоволенні позовних вимог АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 14186 від 27 травня 2010 року в сумі 432 478,63
грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
витрати на сплату судового збору в сумі
3 441 (три тисячі чотириста одна) гривня.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана сторонами по справі
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через Уманський
міськрайонний суд. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О. С. Кімстачов