Справа 688/306/14-ц
№ 2/688/154/14
Рішення

Іменем України

03 березня 2014 року
м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого-судді - Березюка
О.Г.

при секретарі -
Ободзінській Я.Ю.

з участю позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Шепетівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням. В обґрунтування заявлених
вимог зазначила, що їй на праві
власності належить будинок АДРЕСА_1.
Після одруження її сина ОСОБА_4 з
відповідачкою ОСОБА_3, вона
зареєструвала місце проживання
останньої у власному домоволодінні.
Вказала, що відповідачка жодного дня у
її будинку не проживала, оскільки
разом з сином винаймають власне житло.
Вказуючи на те, що у добровільному
порядку знятися з реєстрації
відповідачка відмовляється, просила
визнати її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала. В обґрунтування позовних
вимог зазначила, що після одруження її
сина з відповідачкою, погодилася
зареєструвати її місце проживання у
власному будинковолодінні, оскільки
остання не була ніде зареєстрована.
Зазначила, що жодного дня відповідачка
в будинку, що належить їй не проживала.
Вказала, що на її прохання відповідачка
у добровільному порядку знятися з
реєстраційного обліку не бажає, її
життям не цікавиться. Просила визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
стягнути судові витрати та витрати на
правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала. Зазначила,
що в будинку ніколи не проживала та не
проживає, погоджувалась знятися з
реєстрації, однак позивачка не бажала
йти з нею у відповідну установу для та
надати домову книгу, щоб забезпечити
таку можливість. Вказала, що 20 лютого
2014 року знялась з реєстрації по АДРЕСА_1
та зареєструвалась по АДРЕСА_2.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
статті 64 цього Кодексу. Так, до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1,
Хмельницької області належить ОСОБА_2
на праві власності, що підтверджується
договором купівлі-продажу житлового
будинку від 18.10.2001 року,
зареєстрованому в Шепетівському БТІ
19.10.2001 року за № 4598 (а.с.9), технічним
паспортом на будинок від 26.11.2008 року
(а.с.4-8).

Відповідно до довідки квартального
громадського комітету №2 від 15.01.2014
року в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3
зареєстрована але не проживає (а.с.11).

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання відповідачки такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що відповідачка жодного дня
у будинку не проживала, позивачка не
вказала, в чому полягає порушення її
права.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_3 не набула права користування
жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1,
оскільки, як слідує з пояснень сторін у
вказаному будинку не проживала, у
ньому було зареєстроване лише її місце
проживання за спільною домовленістю
сторін, без визначення строку такої
реєстрації.

20.02.2014 року відповідачка ОСОБА_3 знята з
реєстрації по АДРЕСА_1, її місце
проживання зареєстровано АДРЕСА_2, що
підтверджується оглянутою в судовому
засіданні сторінкою 12 паспорта
громадянина України відповідачки
ОСОБА_3, ксерокопія якого долучена до
матеріалів справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що не
набувши права користування жилим
приміщенням, відповідачка не може
визнаватися такою, що втратила право,
якого не набула.

Судом установлено, що позивачка в суді
не довела, що реєстрацією відповідачки
у будинковолодінні, що належить
позивачці були порушені, невизнані або
оспорені її права, свободи чи інтереси,
а також не надала доказів того, що
зверталась до відповідачки з вимогою
про зняття з реєстрації.

Крім того, станом на час розгляду
справи, відповідачка знята з
реєстрації місця проживання у будинку,
що належить позивачці на праві
власності.

Враховуючи вимоги статті 3 ЦПК України
та статті 15 ЦК України про те, що в
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
позивачкою не доведено порушення її
законних прав, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в
зв'язку з відмовою у задоволенні
позову, судові витрати та витрати на
правову допомогу, понесені позивачкою
не підлягають стягненню з
відповідачки.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. 15 ЦК України суд

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області.

Суддя: