печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5009/14-ц
У Х В А Л А

"30" вересня 2014 р. Печерський районний
суд м. Києва

в складі : головуючого - судді Цокол Л.І.

за участі секретаря Насурлаєвої К.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
клопотання представника позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позовних
вимог,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду занаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участі третіх осіб
Департамента комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради(Київської міської
державної адміністрації), Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будова-Центр-1", Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Цукровик", в особі
керівника Кравчука Сергія Дмитровича
про визнання недійсним свідоцтва про
право власності та скасування
державної реєстрації права власності,
визнання права власності, визнання
недійсним договору купівлі-продажу.

На початку судового розгляду
представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1
звернулась із клопотанням про
забезпечення позовних вимог шляхом
накладання арешту на майно
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Цукровик»
(, 17584, Чернігівська
область, Прилуцький р-н, смт. Линовиця,
вул. Заводська, буд. 4), а саме: нежилі
приміщення АДРЕСА_1.

Клопотання обгрунтовано наступним.
Спірні нежитлові приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, виставлені на продаж,
про що свідчить оголошення на фасаді
будівлі. Крім того, Відповідач, при
реєстрації за собою права власності на
спірні нежитлові приміщення (згідно
Свідоцтва про право власності (серія
САЕ №300426), виданого Головним
управлінням комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) 13 вересня 2011 року) та
подальшому відчуженні цих приміщень,
діяв не тільки без належного обсягу
прав на здійснення вказаних дій, чим
ввів в оману органи державної
реєстрації прав на нерухоме майно, що
тягне за собою визнання подібної
реєстрації незаконною та такою, що
порушує права та законні інтереси
Позивача, як особи, яка отримала права
на ці нежитлові повідомлення за
умовами Договору про відступлення
права вимоги.

Дії Відповідача також свідчать про
свідому та зловмисну домовленість з TOB
«Будова- Центр-1» (Третя особа по справі)
на незаконну передачу приміщень,
всупереч положення укладеного
Договору про відступлення права вимоги
з Позивачем та незаконне підписання
акту приймання-передачі нежитлових
приміщень, що й дало Відповідачу
можливість незаконно зареєструвати за
собою право власності на спірні
нежитлові приміщення та передати їх у
власність далі СТОВ «Цукровик».

Представник вважає, що вищевикладені
обставини прямо та переконливо
свідчать про той факт, що спірний
об'єкт, а саме нежитлові приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, може бути в
подальшому (й неодноразово)
перепроданий іншим особам, що значним
чином утруднить або й зробить
неможливим виконання рішення суду в
цій справі, у зв'язку з чим справді
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Вислухавши думку представників третіх
осіб, перевіривши матеріали справи, суд
прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити, передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року N 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Встановлено, що позивач звернулась із
вимогами до відповідача про визнання в
тому числі права власності на
нежитлове приміщення 197 (літер В), що
розташоване на першому поверсі в
АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх доводів про те,
що відповідач та третя особа мають
наміри або вчиняют активні дії
спрямовані на відчуження нерухомого
майна, яке є предметом спору,
представник достатніх доказів або
даних на їх підтвердження не надав.

Крім того, надані позивачем документи
не свідчать про те, що нерухоме майно
яке є предметом спору зареєстровано
відповідно до встановленого порядку,
перебуває у власності відповідача або
третьої особи. Також не встановлено, що
вказані особи володіють цим майном , а
запропонований захід не завдасть шкоди
іншим особам.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання
представника позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позовних вимог,
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом п'яти діб з дня її
оголошення.

Суддя
Цокол Л.І.