Справа № 640/9941/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р. Київський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Колесник С.А.,

при секретарі - Боденко Д.О.,

за участі відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові заяву
ОСОБА_1 про скасування заочного рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 09 квітня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 09 квітня 2012 року,
ухваленому у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
позовні вимоги задоволені. Розірвано
шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29
січня 1993 року Київським відділом
запису актів громадянського стану,
актовий запис № 88. Після розірвання
шлюбу подружжю залишено їх прізвища,
оскільки прізвища не змінювалися.

ОСОБА_1 12.06.2014 звернулася до суду із
заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що в судове
засідання 09.04.2012 вона не з»явилася у
зв»язку із перебуванням на
стаціонарному лікуванні. Вона дійсно
ставила підпис у явочному листі, проте
це було за два місяці до судового
засідання 09.04.2012 року. Неповідомлення
її у встановленому законом порядку про
розгляд справи позбавило її
передбачених ч.1 ст.27 ЦПК України прав,
зокрема, надати суду пояснення та
докази, які мають істотне значення для
вирішення справи, а також
передбаченого ч.1 ст.128 ЦПК України
права подати суду заперечення проти
позову, що призвело до ухвалення судом
неправильного рішення. Також
зазначила, що копію заочного рішення
поштою 17.04.2012 вона не отримувала. Крім
того вказала, що суд не перевірив дані,
зазначені позивачем у позовній заяві,
та в матеріалах справи відсутні жодні
належні та допустимі докази тим
обставинам, що відповідач та позивач не
ведуть спільного господарства та не
підтримують спільних відносин. Також
посилалася на те, що суд не перевірив
існування домовленості між позивачем
та відповідачем щодо добровільного
надання коштів на утримання двох
малолітніх дітей, чим порушив їх права.
Крім того вважала, що рішення суду не
набрало законної сили, оскільки 17.04.2012
рішення вона не отримувала, відповідно
не була ознайомлена з його змістом, на
поштовому повідомленні щодо отримання
копії заочного рішення свого підпису
не ставила, а знаходилась в лікарні.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_1 доводи заяви підтримала у
повному обсязі. Представник
відповідача ОСОБА_2 у судовому
засіданні заяву відповідачки
підтримав та просив поновити строк на
подачу заяви про перегляд заочного
рішення, посилаючись на звернення
відповідачки до суду з заявами про дату
набрання рішенням чинності.

При розгляді заяви про перегляд
заочного рішення представник позивача
ОСОБА_3 заперечував проти її
задоволення, посилаючись на те, що
відповідачка пропустила строк
звернення до суду з заявою про перегляд
заочного рішення без поважних причин.
Крім того, надав довідку Харківської
обласної клінічної психіатричної
лікарні №3 від 17.06.2014 №01-17/4288 з якої
вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на
стаціонарному лікуванні з 23.02.2012 по
02.04.2012. Видана раніше довідка №4339/16 від
18.07.2012 на ім»я ОСОБА_1 в якій вказана
дата виписки як 27.04.2012 є помилковою.
Також посилався на відповідь
Українського державного підприємства
поштового зв»зку «Укрпошта»
Харківська дирекція від 23.06.2014 №0713-1261 з
приводу Правил отримання судового
відправлення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали зазначеної вище цивільної
справи, суд вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення скасувати
заочне рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
справа неодноразово призначалася до
розгляду. Відповідач ОСОБА_1 у судове
засідання 09.04.2012р. не з"явилася, про дату
та час проведення судового засідання
була повідомлена судом своєчасно та
належним чином, що підтверджується її
підписом в явочному листі в матеріалах
справи (а.с.24), будь-яких заяв чи
клопотань про поважність причин
неявки у судове засідання до суду не
подавала.

Згідно довідки Харківської обласної
клінічної психіатричної лікарні №3 від
17.06.2014 №01-17/4288 ОСОБА_1 перебувала на
стаціонарному лікуванні з 23.02.2012 по
02.04.2012. Видана раніше довідка №4339/16 від
18.07.2012 на ім»я ОСОБА_1 в якій вказана
дата виписки як 27.04.2012 є помилковою
(а.с.70).

Крім того, посилання відповідачки на
те, що суд при ухваленні заочного
рішення обмежився лише доказами
позивача, а відповідачка була
позбавлена можливості реалізувати
свої процесуальні права та взяти
участь у змагальному процесі
безпідставні.

Так, відповідачка мала можливість
реалізувати свої процесуальні права і
доводити неправомірність позовних
вимог позивача у стадії судового
розгляду справи. Небажання
відповідачки надати докази в
обгрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі у судовому засіданні, давало
суду право при заочному розгляді
справи обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідачка і при розгляді
заяви про перегляд заочного рішення не
вказала та не надала доказів, які б мали
істотне значення для правильного
вирішення справи, пояснивши, що на
момент винесення заочного рішення між
нею та позивачем не було вирішене
питання про поділ майна та утримання
дітей. Однак, наявність рішення про
розірвання шлюбу не позбавляє
відповідачку права звернення до суду з
позовом про поділ майна подружжя та
стягнення аліментів.

Також, судом достовірно встановлено, що
копію заочного рішення суду від 09.04.2012
року було направлено на адресу
відповідачки 10.04.2012 року
рекомендованим листом із
повідомленням. У заяві про перегляд
заочного рішення відповідачка
зазначила, що копію заочного рішення
поштою 17.04.2012 вона не отримувала. Згідно
розписки від 17.03.2014 ОСОБА_1 копію
заочного рішення отримала особисто в
суді 17.03.2014 (а.с.55).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заява ОСОБА_1 подана з пропуском
строку, передбаченого ст.228 ЦПК України,
а також на підтвердження інших
обставин заявницею не надано
підтверджуючих доказів, в зв'язку з чим
заява про перегляд заочного рішення не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 09 квітня 2012 року - залишити
без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом, а саме поданням до
апеляційного суду Харківської області
апеляційної скарги через Київський
районний суд м.Харкова протягом 10 днів,
починаючи з дати постановлення ухвали
про залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення.

Суддя
Колесник С.А.