Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства «УкрСибанк»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», про
визнання договорів поруки припиненими,

за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» на рішення Приморського
районного суду

м. Одеси від 16 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Публічного акціонерного товариства
«УкрСибанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»),
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» (далі -
ТОВ «Кей-Колект»), про визнання
договорів поруки припиненими.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 1 жовтня 2007 року між ним та
АКІБ «УкрСиббанк» (яке у подальшому
було перейменоване на ПАТ
«УкрСиббанк») укладено договір поруки
№ 146169, за умовами якого він виступив
поручителем перед банком за виконання
ОСОБА_4 договору споживчого кредиту №
0, та договір поруки № 146080, за
умовами якого він виступив поручителем
перед банком за виконання

ОСОБА_5 договору споживчого кредиту №
0.

У 2008 році банком було вдвічі збільшено
процентну ставку за кредитними
договорами, щодо яких позивач виступив
поручителем. При цьому про таке
збільшення позивача сповіщено не було.
Тому просив визнати договори поруки
припиненими.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16 липня

2013 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «УкрСибанк», третя
особа -

ТОВ «Кей-Колект», про визнання
договорів поруки припиненими
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 грудня 2013 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 16 липня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Кей-Колект» - Устимчук М.В. просить
скасувати ухвалу апеляційного суду м.
Одеси від 10 грудня

2013 року, а рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16 липня

2013 року частково змінити, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що

1 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(який у подальшому змінив назву на ПАТ
«Укрсиббанк») та ОСОБА_4 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, відповідно до умов якого ПАТ
«Укрсиббанк» надав ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі

929 000 дол. США зі строком повернення до 1
жовтня 2037 року із сплатою процентів у
розмірі 11,3 % річних

1 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та
позивачем було укладено договір поруки
№ 146169, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався перед банком відповідати
за невиконання ОСОБА_4 усіх його
зобов'язань перед банком, що виникли з
договору № 0 від 1 жовтня 2007 року у
повному обсязі, як чинних на момент
укладення цього договору, так і тих, що
можуть виникнути у майбутньому.

1 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_5 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 00,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 931 000 дол.
США зі строком повернення до 1 жовтня 2037
року із сплатою процентів у розмірі 11,3 %
річних.

1 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та
позивачем було укладено договір поруки
№ 146080, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався перед банком відповідати
за невиконання ОСОБА_5 усіх його
зобов'язань перед банком, що виникли з
договору № 00 від 1 жовтня 2007 року у
повному обсязі, як чинних на момент
укладення цього договору, так і тих, що
можуть виникнути у майбутньому.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кей-Колект» було укладено
договір факторингу № 2, відповідно до
умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передало
ТОВ «Кей-Колект» права грошової вимоги,
існуючі або майбутні, ПАТ «УкрСиббанк»
до фізичних та юридичних осіб, які
уклали з ПАТ «УкрСиббанк» кредитні
договори, та до осіб, які надали
забезпечення виконання зобов'язань цих
фізичних та юридичних осіб. У тому
числі в межах даного договору були
передані від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ
«Кей-Колект» права вимоги й до ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачем
предʼ?явлено вимоги до неналежного
відповідача.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що
викладаючи зміст позовної заяви,
дійсно саме позивач визначає коло
відповідачів, до яких він заявляє
позовні вимоги.

Проте суд як державний орган, на який
покладено обов'язок вирішення справи
відповідно до закону, має право й
зобов'язаний визначити суб'єктивний
склад спору залежно від характеру
правовідносин і норм матеріального
права, які підлягають застосуванню. Це
передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та
іншими нормами процесуального права,
які передбачають заміну неналежного
відповідача чи залучення
співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Так, залишаючи без змін рішення суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанцій в повній мірі не розглянув
апеляційну скаргу, не дослідив доводи
апеляційної скарги, що призвело до
постановлення неправомірної ухвали
суду.

Отже при вирішенні спору, апеляційний
суд у порушення вимог статей

213-214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув, що в силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвали
апеляційного суду з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 10 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко Судді:Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко