Справа № 1505/9594/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 квітня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово
судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок спричинення
потерпілому тілесних ушкоджень та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок спричинення
потерпілому тілесних ушкоджень,
вказуючи, що неправомірними діями
відповідача ОСОБА_2 їй завдана
матеріальна шкода у розмірі 2000,00
гривень та моральна шкода,у розмірі
3000,00 гривень, яку вона просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
вказуючи, що неправомірними діями
ОСОБА_1 їй була завдана матеріальна та
моральна шкода, та просить стягнути з
відповідача ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 2000,00 гривень а також судові
витрати по справі у сумі 214, 70 гривень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю
підтримала доводи своєї позовної
заяви, просила її задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову
просила відмовити у повному обсязі,
мотивуючи це наступним. З 1996 року вона є
власником будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_2. Згідно рішення
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області № 36 від 09 липня 1997
року ОСОБА_1 було надано для
обслуговування та будівництва
житлового будинку, господарських
будівель земельну ділянку площею 0,15
га. Далі, як вказує ОСОБА_1, у 1996 році
померла її сусідка, власниця
сусіднього житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та
який межує з її земельною ділянкою -
ОСОБА_4. 25 травня 2011 року за заявою
ОСОБА_1 та її сусіда, ОСОБА_5, який
проживає АДРЕСА_1 на ім'я голови
Випасненської сільської ради було
складено акт комісією Випасненської
сільської ради, яким було встановлено,
що земельна ділянка ОСОБА_4, яка померла
в 1996 році не обробляється значний час (а
саме 15 років), заросла бур'янами,
багаторічними чагарниками, що
спричиняє незручностей власникам
сусідніх земельних ділянок № 5, № 7, що
межують з даною земельною ділянкою та
грубо порушує їх права, а також
спадщина на житловий будинок та
земельну ділянку не встановлена. На
підставі цього 10 червня 2011 року
Випасненська сільська рада винесла
рішення № 172-УІ, згідно якого вирішила
надати ОСОБА_1 дозвіл на відведення
земельної ділянки у власність площею
0,03 га для ведення особистого
селянського господарства за адресою:
АДРЕСА_2 та рекомендовало виготовити
проект землеустрою щодо відведення
земельної вищезазначеної земельної
ділянки у власність.

Далі, 27 вересня 2012 року рішенням № 420-VI
Випасненська сільська рада затвердила
розроблену ОСОБА_1 технічну
документацію із землеустрою, а також
вирішила передати у власність та
видати державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0903 га. на ім'я ОСОБА_1 Далі, як вказує
позивач ОСОБА_1, 18 жовтня 2012 року до
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, в'їхала онука померлої -
відповідачка, ОСОБА_2. До цього часу
вона лише періодично з'являлась, але на
вимоги ОСОБА_1 та сусідів про
прибирання території агресивно
реагувала і відмовлялась будь що
робити. Після винесення сесією
вищевказаних рішень, ОСОБА_1 (в травні
2011 року), огородила цю земельну ділянку
сіткою, почала обробляти, але
відповідачка ОСОБА_2 самовільно зняла
металеву сітку, викорчувала та зломала
стовпи, а також у відповідь на
зауваження ОСОБА_1 вчинила бійку,
нанісши ОСОБА_1 подряпини та синці та
принизивши її перед сусідами, так як
фізично вона набагато сильніша та
молодша. Після цього ОСОБА_1 за власний
рахунок відновила порушену огорожу.
Далі, 08.10.2012 року ОСОБА_2 не дивлячись на
те, що ОСОБА_1 є власником даної
земельної ділянки знову зняла
самовільно металеву сітку та
повикорчовувала і зломала стовпи, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 зверталась до
міліції. Одразу ж після цього, 16.10.2012
року, відповідачка ОСОБА_2 проникнувши
на територію земельної ділянки, яка
була відведена ОСОБА_1, почала
виражатись на адресу ОСОБА_1
нецензурною лайкою, наносити удари по
голові, спині, душити за горло. Ці
обставини підтверджуються заявами та
показаннями свідків, які також були
допитані дільничним, але чомусь у
постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи цього не вказано.
Внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю
ОСОБА_1 вона перебувала на лікарняному
на амбулаторному лікуванні, про що
свідчать відповідні медичні документи,
а саме довідка Випасненської сільської
лікарні від 20 жовтня 2012 року про те, що
ОСОБА_1 є інвалідом III групи, оскільки
її здоров'ю була нанесена в результаті
неправомірних дій ОСОБА_2 подвійна
шкода. Далі, як вказує позивач ОСОБА_1, у
результаті того, що відповідачка
ОСОБА_2 тричі самовільно проникала на
територію її земельної ділянки та
знімала металеву сітку (і в останній
раз забрала її собі) та понівечення
стовпиків, ОСОБА_1 була спричинена
матеріальна шкода у розмірі 2000 грн., а
саме : 12 бетонних стовпів зломанних
вартістю 40 грн. за 1 шт. = 480 грн.; 40 м
металевої сітки, 1 рулон по 10 м вартістю
230 грн. = 920 грн.; за роботу 3 рази по 200 грн.
= 600 грн, тобто всього 2000 грн. Таким чином
ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода на
загальну суму 2000, 00 грн. Крім того, як
вказує ОСОБА_1, вона зазнала моральних
страждань у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, була позбавлена можливості
жити повноцінним життям, реалізувати
свої плани та можливості через
порушення стосунків з оточуючими
людьми, займатися своїми звичними
справами, вона відчувала сором,
приниження, їй було боляче
усвідомлювати, те що вона, порядна
людина в 57 років, має відчувати душевні
страждання через те що її перед
сусідами принизила та побила молода
жінка, якій вона нічого поганого не
зробила. Своїми неправомірними діями
відповідачка ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_1
багато душевних, фізичних страждань та
болю, принизила честь та гідність, що
наклало тяжкий відбиток на психіку,
звичний образ життя та репутацію. У
зв'язку з цим вважає, що їй завдана
моральної шкода, що у вартісному виразі
складає 3000,00 грн. На підставі
вищевикладеного просить суд
задовольнити позов та стягнути з
ОСОБА_2 спричинену ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у розмірі 2000,00 гривень та
моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

Відповідачка по первісному позову
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась,
про час та місце судового засідання
була сповіщена належним чином, що
підтверджується розпискою про
отримання судової повістки, причину
своєї неявки суду не повідомила, заяви
про розгляд справи за її відсутності
до суду не надавала.

Представник відповідача -
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області у судовому засіданні
залишила вирішення позову на розсуд
суду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги первісного позову не
визнала та просила суд відмовити у їх
задоволенні, вимоги зустрічного позову
підтримала та просила суд їх
задовольнити, мотивуючи це наступним.

ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю
підтримала доводи свого представника,
вимоги первісного позову не визнала та
просила суд відмовити у їх задоволенні,
вимоги зустрічного позову підтримала
та просила суд їх задовольнити,
мотивуючи це наступним.

Щодо вимог первісного позову пояснила,
що вважає їх необґрунтованими та
недоведеними матеріалами справи,
оскільки докази на підтвердження
позовних вимог позивача ОСОБА_1 не
містять підтвердження фактів
спричинення їй тілесних ушкоджень
ОСОБА_2

Щодо вимог зустрічного позову пояснила
наступне. Як вказує ОСОБА_1 у своєму
позові, рішенням Випасненської
сільської ради № 172-VІ від 10.06.2011 року їй
було надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність площею
0,03 га для ведення особистого
селянського господарства, однак, не
вказує, що ця частина земельної
ділянки площею 0,03 га була раніше
вилучена із земельної ділянки по
АДРЕСА_3, за рішенням цієї ж ради за №
171-VІ від 10.06.2011 року. Однак,
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою Одеської області за № 7-612
11 від 23.12.2011 на це рішення Випасненської
сільської ради № 171-VІ від 10.06.2011 року
було внесено протест. І 05.01.2012 рішенням
Випасненської сільської ради за №278 -VІ
вищевказане рішення № 171-VІ від 10.06.2011
року було відмінено.

Далі, представник ОСОБА_3 вказує, що
згідно тексту рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 09 листопада 2012
року у справі № 1505/5935/12, вказано, що
після смерті матері позивача - ОСОБА_4
відкрилася спадщина у вигляді будинку
та господарських споруд, що
розташовані на земельній ділянці 0,15 га
по АДРЕСА_3, що підтверджується
довідками Випасненської сільської
ради №602 від 16.05.2012р. та №221/ЗЕМ від
15.05.2012р., однак, на цей будинок та
господарські споруди
правовстановлюючі документи були
відсутні, тому позивачу було
відмовлено нотаріусом в оформленні
спадкової справи. Тривалий час, тобто з
дня смерті, позивач фактично прийняла
спадщину, володіє та користується
земельною ділянкою, будинком та
спорудами, які на ній розташовані, що
підтверджуються квитанціями про
сплату податку на землю.

Далі, як вказує представник ОСОБА_3, у
червні місяці 2012 р. вона звернулася до
КП «Білгород-Дністровське БТІ» із
заявою про проведення інвентаризації
споруд, які знаходяться на земельній
ділянці 0,15 га в АДРЕСА_3. Ця
інвентаризація була проведена, виданий
зведений акт, та схематичний план
розташування будівель та споруд на
земельної ділянці АДРЕСА_3, які
належали ОСОБА_4. І, згідно
вищевказаного рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області,
ОСОБА_3 є власником житлового будинку
АДРЕСА_3, що підтверджується Витягом з
Державного реєстру зечових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № витягу 2615496.

Відповідно до плану земельної ділянки
АДРЕСА_2, станом на 17.01.1994 року, площа
згаданої земельної ділянки фактично
складала 620 кв.м., а відповідно до схеми
розташування споруд та будинку на
згаданій земельній ділянці межа з боку
АДРЕСА_3 зазначена огорожею (сітка
рябиця) продовж 15 м. була розташована на
відстані 1 м. від будинку № 5. За
рішенням Випасненської сільської ради
№ 172 - VI від 10.06.2011 року ця межа була
перенесена на територію земельної
ділянки №3 на 6,85 м., підтверджується
контрольним обміром земельної ділянки
№3 ФОП ОСОБА_6, який було проведено
27.05.2013 року, який міститься у матеріалах
справи. Таким чином, вказана сітка
рябиця (тобто огорожа) належала ОСОБА_3,
а не ОСОБА_1 Ця сітка була незаконно
була демонтована ОСОБА_1, нею ж були
розбиті бетонні стовпчики 8 шт. та було
розбито відмостку на якій була
вмонтована ця огорожа. Своїми
неправомірними діями ОСОБА_1
спричинила ОСОБА_3 матеріальну та
моральну шкоду, яку ОСОБА_3 оцінює в дві
тисячі гривень. На підставі
вищевикладеного просить суду
задовольнити зустрічний позов та
стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 2000,00 гривень та судові витрати
у розмірі 214,70 гривень.

ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю
підтримала доводи свого представника
та просила у задоволенні первісного
позову відмовити, зустрічний позов
просила задовольнити.

Представник Випасненської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської області у судовому засіданні
просила вирішити первісний та
зустрічний позови на розсуд суду та
пояснила, що дійсно Випасненською
сільською радою
Білгород-Дністровського району
Одеської області було прийнято рішення
№ 172-VІ від 10.06.2011 року про надання
дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,03 га. за адресою :
АДРЕСА_2. 19 грудня 2011 року на це рішення
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою був внесений протест на
це рішення, оскільки воно було прийнято
з порушенням земельного
законодавства, який був задоволений та
05.01.2012 року вищевказане рішення
скасовано.

Допитана в якості свідка у судовому
засіданні ОСОБА_7 пояснила, що вона є
дочкою ОСОБА_3 також пояснила, що спірні
відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2
виникли на ґрунті того, що ОСОБА_1
неправомірно захватила частину
земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3
Випасненська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області прийняла рішення про
дачу дозволу ОСОБА_1 на розробку
проекту землеустрою на частину
земельною ділянки, яка належить ОСОБА_3
Це рішення було скасовано, однак,
ОСОБА_1, не приймаючи це до уваги,
продовжує оформлювати Державний акт на
цю частину земельної ділянки, та вже
отримала на неї кадастровий номер.
Також пояснила, що у жовтні 2012 року була
чергова сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стосовно спірної земельної ділянки, це
була словесна сварка, бійки між ними не
було. ОСОБА_1 викликала міліцію, яка
приїхала приблизно за 15 хвилин. Також
пояснила, що раніше на межі земельних
ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 була
огорожа, яка була приблизно на відстані
1,5 м. від хати ОСОБА_1, а сьогодні цієї
огорожі не має.

Допитана в якості свідка у судовому
засіданні ОСОБА_8 пояснила, що вона
мешкає у с. Випасне тривалий час та дуже
добре знає родину ОСОБА_3. Також
пояснила, що вона бачила, як частину
земельної ділянки, яку самовільно
захопила ОСОБА_1 вона огородила сіткою.
Межа ділянок проходила попід хату
будинку АДРЕСА_2, а зараз цієї огорожі
там не має, вона перенесена.

Допитана в якості свідка у судовому
засіданні ОСОБА_9 пояснила, що як вона
пам'ятає, у жовтні 2012 року вона побачила
жінку, яка взяла лопату, та яка стала
душити ОСОБА_1, після чого викликали
міліцію, швидку допомогу не викликали,
але ОСОБА_1 після цього лежала у
лікарні.

Допитаний в якості свідка у судовому
засіданні ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_1
він знає тривалий час. Коли саме, він не
пам'ятає, вона попросила його допомогти
натягнути сітку на стовпчики для
огородження земельної ділянки. Він
установив ці стовпчики, натягнув сітку,
і за цю роботу ОСОБА_1 розрахувалась з
ним грошима. Після цього він ще три рази
встановлював ці стовпчики, оскільки їх
та сітку хтось знімав. Що стосується, де
ставити стовпчики та натягувати сітку,
ніяких документів не було, ніяких
межових знаків також не було, де
ставити стовпчики йому показувала
ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, свідків, суд приходить до
наступного.

Щодо позовних вимог первісного позову,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1
просить стягнути з ОСОБА_2 заподіяну їй
моральну та матеріальну шкоду.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1
обґрунтовує посиланням на статті 1166,
1167 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка їх завдала.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Таким чином, оскільки правовою
підставою для звернення позивачки до
суду нею обрані саме вищевказані
статті 1166, 1167 ЦК України, то
доказуванню позивачкою підлягає саме
факт завдання матеріальної та
моральної шкоди, а також вини
відповідачки ОСОБА_2 у заподіянні цієї
шкоди.

Як докази в обґрунтування своїх
позовних вимог позивачкою ОСОБА_1
вказані покази свідків, постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи за заявою ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій ОСОБА_2, довідку
Випасненської сільської ради про те, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, та
довідку з Випасненської сільської
дільничної лікарні.

Ретельно дослідивши надані позивачкою
ОСОБА_1 докази, заслухавши свідків, суд
приходить до наступного.

Згідно постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
13.07.2011 року, встановлено, що 08.07.2011 року
надійшла заява від ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій зі сторони ОСОБА_3
Проведеною перевіркою встановлено, що
у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися неприязні
відносини, в результаті чого у них
виникають скандали.Так, 03.07.2011 року, у
черговий раз між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
виникла сварка у ході якої вони
висказували одна одній погрози
фізичної розправи, однак, реальних дій
не здійснювали. На підставі цього у
порушенні кримінальної справи було
відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України, тобто за відсутністю складу
злочину. Ця постанова не була оскаржена
або скасована.

Згідно постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
06.10.2011 року, встановлено, 29.09.2011 року
надійшло телефонне повідомлення від
ОСОБА_1 щодо неправомірних дій зі
сторони ОСОБА_3 Проведеною перевіркою
було встановлено, що біля будинку
ОСОБА_1 не має огорода, Випасненська
сільська рада Білгород-Дністровського
району Одеської області виділила
ОСОБА_1 9 соток землі на окраїні с .
Випасного, однак, оскільки ОСОБА_1 не
має можливості їх оброблювати, вона
відмовилась від цієї землі та
Випасненська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області виділила їй три сотки
землі по сусідству з її будинком, де
після смерті господаря цього будинку
ніхто не проживав, тому ця земля
перейшла до сільської ради. Після
отримання цієї земельної ділянки
ОСОБА_1 огородила її. 29.09.2011 року ОСОБА_11
та ОСОБА_2 прийшли на її земельну
ділянку та зломали огорожу огороду,
однак, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 допитані не
були, оскільки точна їх адресу не
відома. На підставі цього у порушенні
кримінальної справи було відмовлено на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України, тобто за
відсутністю складу злочину. Ця
постанова не була оскаржена або
скасована.

Згідно постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
16.10.2012 року, встановлено, що 08.10.2012 року
до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України надійшло телефонне
повідомлення ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій ОСОБА_2 16.10.2012 року до
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України надійшла заява ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій ОСОБА_2 Перевіркою
встановлено, що між сусідами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 склалися неприязні відносини
через питання цивільно-правових спорів
із-за того, що вони проживають по
сусідству. ОСОБА_1 пояснила, що
приблизно рік назад, за рішенням
Випасненської сільської ради їй була
передана у власність земельна ділянка
площею 0,0903 га. для обслуговування її
будинку, який вона огородила металевою
сіткою типу «Рабиця», однак, сусіди з
будинку АДРЕСА_3 зламали залізобетонні
стовпчики та зняли цю сітку. ОСОБА_2
пояснила, у будинку АДРЕСА_3 проживала
її бабуся, яка померла у 2006 році, після
її смерті у цьому будинку стали
проживати ОСОБА_2 та її брати та сестри.
Сусідка ОСОБА_1 звернулась до неї з
проханням обробляти її город, і ОСОБА_2
погодилась на це. Однак, ОСОБА_1 у
відсутність ОСОБА_2 почала виготовляти
документи на земельну ділянку ОСОБА_2
Після чого прокуратурою був виданий
протест на рішення щодо виділу ОСОБА_1
цієї земельної ділянки. Також ОСОБА_2
пояснила, що ОСОБА_1 зняла огорожу, яка
належала ОСОБА_2 із залізобетонних
стовпчиків та металевої сітки рабиці.
ОСОБА_2 стверджує, що вона огорожу, яка
належала ОСОБА_1 не чіпала, жодних
неправомірних дій в її адресу не
здійснювала, погроз фізичної розправи
не висказувала, нецензурною лайкою на
її адресу не висловлювалась. На
підставі п. 2 ст. 6 КПК України, тобто за
відсутністю складу злочину, у
порушенні кримінальної справи у
відношенні ОСОБА_2 за ст.. 125, 126 КК
України було відмовлено. Ця постанова
не була оскаржена або скасована.

Згідно довідки № 269 від 20.10.2012 року,
виданої Випасненською сільською
дільничною лікарнею, ОСОБА_1 хворіла з 17
жовтня по 20 жовтня 2012 року, діагноз -
загострення хронічного тонзиліту.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10ААА № 932659, ОСОБА_1 є інвалідом
третьої групи, причина інвалідності -
загальне захворювання.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем ОСОБА_1 докази, суд приходить
до висновку, що вищевказані постанови
про відмову у порушенні кримінальних
справ не містять доказів на
підтвердження спричинення ОСОБА_2
шкоди ОСОБА_1; свідки, які були допитані
у судовому засіданні, також не
показали, що саме ОСОБА_2 спричинила
ОСОБА_1 будь-яку шкоду; довідка з
лікарні, на яку посилалась позивачка
ОСОБА_1 підтверджує лише факт
перебування ОСОБА_1 на лікуванні з
діагнозом загострення хронічного
тонзиліту; довідка до акту огляду МСЕК
серії 10ААА № 932659 підтверджує факт того,
що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, однак, не
містить доказів причинного зв'язку між
неправомірними діями ОСОБА_2 та
інвалідністю ОСОБА_1 Таким чином,
позивачем ОСОБА_1 не доведено факту
спричинення їй відповідачкою ОСОБА_2
матеріальної шкоди, і суд вважає ці
позовні вимоги не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено
факту спричинення ушкодження її
здоров'ю відповідачем ОСОБА_2, а вимоги
щодо стягнення моральної шкоди вона
обґрунтовує саме моральними
стражданням у зв'язку із ушкодженням її
здоров'я внаслідок неправомірних дій
відповідачки ОСОБА_2, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди також є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Стосовно позовних вимог зустрічного
позову судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Як уточнила представник ОСОБА_3 у
судовому засіданні, вона просить суд
стягнути з ОСОБА_1 саме моральну шкоду,
яка була їй завдана у результаті
неправомірного демонтажу ОСОБА_1
належній їй сітки рабиці, яка
огороджувала її земельну ділянку.
Тобто, в даному випадку ОСОБА_3
підлягає факт доказування
неправомірного демонтажу належної їй
сітки рабиці та ті душевні страждання,
які були пережиті нею в результаті
цього.

Як докази в обґрунтування своїх
позовних вимог позивачкою по
зустрічному позову ОСОБА_3 вказані
покази свідків, фотокартки з
зображенням будинку ОСОБА_3, копія
технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_2, відповідь ФОП ОСОБА_6
№34 від 27.05.2013 року щодо результатів
обміру земельної ділянки по АДРЕСА_3,
ситуаційну схему цієї земельної
ділянки.

Допитані у судовому засіданні свідки
не підтвердили факту того, де саме
знаходилась вищевказана сітка, а також
хто її демонтував.

Інші матеріали справи, надані ОСОБА_3 в
обґрунтування своїх позовних вимог, а
також вищевказані постанови про
відмову у порушенні кримінальних справ
не містять доказів на підтвердження
того, де саме знаходилась сітка, яка
огороджувала земельну ділянку ОСОБА_3,
а також доказів того, що вона була
демонтована і ким вона була
демонтована.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем по зустрічному позову ОСОБА_3
докази, суд приходить до висновку, що
оскільки позивачем на доведено самого
факту демонтажу сітки рабиці, то
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
цього демонтажу, задоволенню не
підлягають.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за поховами про
відшкодування шкоди», шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяну шкоду майну юридичній особі,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, які її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено,в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює

заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно статті 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно статті 10,11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Згідно ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 та
позивач по зустрічному позову ОСОБА_3
не надали суду достатніх, належних і
допустимих доказів існування обставин,
на які вони посилаються як на підставу
своїх позовних вимог.

Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне у задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок спричинення
потерпілому тілесних ушкоджень
відмовити; у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди -
відмовити.

Керуючись статтями 1166, 1167 ЦК України,
1,10,11,60, 212-215 Цивільно-процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок спричинення
потерпілому тілесних ушкоджень -
відмовити.

У задоволенні позовних вимог
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: