Номер провадження: 22-ц/785/4484/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції,
треті особи - Асоціація «МІАР-ТС»,
ОСОБА_3, про скасування арешту,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, який в
процесі розгляду справи уточнив, про
скасування арештів, накладених
ухвалами Постійно діючого
третейського суду Асоціації «МІАР-ТС»
(далі Третейський суд) від 11.11.2005 року та
27.05.2008 року, на все майно та житловий
будинок АДРЕСА_1 (а. с. 2-6, 48-52)

В обґрунтування вимог посилався на те,
що при розгляді справи Третейським
судом за його позовом до ОСОБА_3 про
стягнення коштів, було забезпечено
позов та постановлені ухвали про арешт
майна. На підставі ухвал Третейського
суду, Одеською філією Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України (далі ДП
«Інформцентр») до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про арешти було внесено записи
про арешт. У зв'язку із змінами в
діючому законодавстві, справи за його
позовами до ОСОБА_3, були залишені
Третейським судом без розгляду, а
ухвали про накладення арешту
скасовані. Рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси з ОСОБА_3, на
його користь стягнуто суму коштів. На
підставі рішення суду ним отримано
виконавчий лист, який пред'явлений до
виконання, але враховуючи те, що записи
про арешт, на підставі ухвал
Третейського суду, не вилучені з
Реєстру обтяжень, виконавча служба
позбавлена можливості звернути
стягнення на майно ОСОБА_3, для
задоволення його вимог. На даний час,
ухвали Третейського суду про
скасування арешту не приймаються
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції для
виконання, що стало підставою для
звернення до суду.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.
(а. с. 84-85)

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати судове рішення, ухвалити
нове, яким позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 88-92)

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачем обрано невірний спосіб
захисту майнового права (інтересу).

З таким висновком слід погодитись,
оскільки від відповідає матеріалам
справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 10.11.2005 року,
ОСОБА_4, звернувся із позовом до ОСОБА_3,
про стягнення грошової суми.
Третейським судом було прийнято до
провадження зазначений позов та
ухвалою від 11.11.2005 року було накладено
арешт на все нерухоме майно, що
належить ОСОБА_3 Реєстрацію обтяження
проведено ДП «Інформаційний центр»
21.12.2005 року. Рішенням Третейського суду
від 21.12.2005 року, позов ОСОБА_4,
задоволено, ухвалою від 12.03.2007 року,
скасовано заходи забезпечення позову,
накладені ухвалою Третейського суду
від 11.11.2005 року.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 19.03.2012 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені та на його користь з
ОСОБА_3, стягнуто борг 94 500 гривень та
судові витрати. На виконання вказаного
рішення суду 11.04.2012 року видано
виконавчий лист 24.04.2012 року, відкрито
виконавче провадження. (а. с. 22)

Згідно до Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про відчуження від 13.03.2012 року,
виданого ДП «Інформаційний центр»
зазначено 5 записів заборон, в тому
числі: Запис 4 - арешт від 21.12.2005 року, на
підставі ухвали б/н від 11.11.2005 року
Постійно діючого третейського суду
Асоціації МІАР-ТС; Запис 5 - арешт від
27.05.2008 року, на підставі ухвали ТС-6-Р/2008
від 27.05.2008 року Постійно діючого
третейського суду Асоціації МІАР-ТС (а.
с. 25, 26).

В силу ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно.

Згідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про
третейські суди» третейський суд
утворюється та діє на принципах
обов'язковості для сторін рішень
третейського суду.

Зазначений принцип полягає в обов'язку
сторін виконати це рішення. На відміну
від рішень державних судів, рішення
третейського суду обов'язкове лише для
сторін і не поширюється на третіх осіб,
інших фізичних чи юридичних осіб,
органів державної влади та місцевого
самоврядування, це пов'язано з
договірною природою третейського
розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ухвала, яка постановлена
третейським судом підлягала виконанню
виключно сторонами третейського спору
та не могла виконуватися державним
органом (ДП «Інформаційний центр»)
шляхом внесення відомостей про
обтяження до Державного реєстру.

Так, позов пред'явлено із вимогою -
скасувати арешт, накладений ухвалою
третейського суду. Враховуючи те, що ДП
«Інформаційний центр» здійснив
внесення відомостей про обтяження до
Державного реєстру на підставі ухвали
третейського суду, саме з підстав,
наведених вище, така запис може бути
оспорена (скасована), але позивач із
такими вимогами до суду не звертався.

Отже, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
вибраний позивачем спосіб захисту
цивільного права не відповідає способу
захисту права, встановленому чинним
законодавством, зокрема, ст. 15, 16
Цивільного кодексу України.

Крім того, попереднє
звернення ОСОБА_2 до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції не відбувалося, рішення про
відмову у вчинення будь-яких дій
державний реєстратор не приймав. Отже,
позов пред'явлено до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції, яка прав позивача не
порушувала і не оспорювала, а відтак є
неналежним відповідачем у справі, що є
самостійною підставою для відмови у
задоволенні позову

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон не
передбачає можливості уточнення
складу учасників процесу та змісту
позовних вимог в апеляційної
інстанції.

Суд першої інстанції правильно звертав
увагу на те, що у позивача є майновий
інтерес саме до майна, що належить на
праві власності ОСОБА_3, яка участі у
розгляді цієї справи не приймала і яка
не позбавлена можливості самостійно
звернутись до суду за захистом своїх
прав, якщо буде вважати їх порушеними.

Довід апеляційної скарги про те, що
третейські суди не віднесені до
системи судів загальної юрисдикції,
відповідно у третейських судів
відсутнє право вирішувати питання
забезпечення позовів шляхом
накладення арешту на нерухоме майно та
його зняття та подання необхідної
заяви про реєстрацію (вилучення)
обтяження об'єкта нерухомого майна для
внесення запису в Єдиний державний
реєстр заборони відчуження нерухомого
майна, підтверджує правильність
висновків суду першої інстанції.

Доводів, які б спростували правильні
висновки суду першої інстанції
апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сєвєрова Є.С.