Справа №266/4752/13-ц
Провадження№ 2/266/120/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.,

з участю позивачки за основним позовом ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2,

відповідачки за основним позовом вона же позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовами: ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком та виселення, позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання за ними права безстрокового користування жилим приміщенням у будинку №64 по вул..Сумській в м.Маріуполі; позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розподіл майна та визнання права власності на будинок №64 по вул..Сумській в м.Маріуполі, та заяву про затвердження мирової угоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в своєму позові до ОСОБА_1 просить суд розділити спільне майно подружжя, виділити ОСОБА_1. диван, книжну шафу, телевізор, холодильник, кондиціонер, пральну машинку, електричну плиту, праску, пилосос та бойлер, а йому виділити в натурі жилий будинок №64 по вул..Сумській в м.Маріуполі та визнати за ним право власності на цей будинок в цілому.

В суді сторони надали суду заяву про затвердження мирової угоди, відповідно до умов якої:

- ОСОБА_1 визнає позовні вимоги та визнає за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння №64 по вул..Сумській в м.Маріуполі, що складається з жилого будинку літА-1, сараю літ.Б-б, вбиральні літ.В та огорожі №1-2

- ОСОБА_5 приймає в особисту приватну власність домоволодіння №64 по вул..Сумській в м.Маріуполі, що складається з з жилого будинку літА-1, сараю літ.Б-б, вбиральні літ.В та огорожі №1-2, в цілому;

- ОСОБА_9 визнає за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на диван, книжну шафу, телевізор, холодильник, кондиціонер, пральну машинку, електричну плиту, праску, миючий пилосос та бойлер

Зазначена заява підписана сторонами та разом з мировою угодою надана суду.

ОСОБА_5, ОСОБА_1 та їх представники просили зазначену угоду затвердити, наслідки затвердження судом мирової угоди їм розяснені та зрозумілі.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, які є учасниками процесу в обєднаній цивільній справі заперечували проти затвердження мирової угоди, вважаючи, що така угода порушує їх права та з ними не укладалась.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку про те, що слід відмовити у визнанні мирової угоди і продовжити судовий розгляд справи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.175 ЦК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету позову.

Текст наданої суду мирової угоди по суті є заявою про повне визнання позову, свідчить про відсутність спору, відповідає змісту позовних вимог і фактично відображає текст резолютивної частини судового рішення у разі задоволення таких позовних вимог ОСОБА_5 При цьому жодних взаємних поступок, на основі яких мирова угода може бути укладена, заява та текст мирової угоди не містить.

Окрім того, приймаючи рішення про затвердження мирової угоди чи відмову в її затвердженні, суд має перевірити чи відповідає вона закону та чи не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

До позовної заяви ОСОБА_5 не додано жодних документів на підтвердження факту придбання та вартості спірного майна, що підлягає розподілу, та не має підтвердження вартості спірного будинку чи доказів понесення витрат на утримання будинку, здійснення в ньому ремонтів позивачем та їх вартості. В цілому, вартість майна, що підлягає розподілу, визначена як 50 000 гривень, з яких вартість предметів побутової техніки визначена в 25 000 гривень, які дорівнюють зазначеній в позові вартості будинку 25 000 гривень. Разом з цим, зазначена в позові вартість обєктивно вочевидь не відповідає його дійсній ринковій вартості та відповідачкою за основним позовом ОСОБА_3 поставлено під сумнів належність частини майна, що підлягає поділу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, останнім. За відсутності жодних документів перевірити ці обставини суд в даний час позбавлений можливості.

Під час обговорення заяви про затвердження мирової угоди суд не переконався в існуванні добровільності позиції відповідачки ОСОБА_1, яка на неодноразові запитання суду після розяснення змісту мирової угоди, декілька разів змінювала свою позицію щодо її повної та остаточної згоди на визнання права власності на спірний будинок в цілому за ОСОБА_5, що знайшло своє відображення у звукозаписі судового засідання.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд вважає, що укладена між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мирова угода суперечить закону, не містить взаємних поступок і є фактичним задоволенням позову в повному обсязі, порушує права та інтереси ОСОБА_1, в справі приймають участь і інша сторона, яка заявляла про своє право на проживання в спірному будинку та яка не залучались до укладання цієї угоди, а тому суд на підставі ст..175 ч.5 ЦПК України відмовляє у визнанні такої мирової угоди.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала про відмову у визнанні мирової угоди не міститься у переліку ухвал суду, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду (ст. 293 ЦПК України).

У Х В А Л И В:

У визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_1Б відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Дзюба М. В.