у х в а л а

іменем україни

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Кадєтової О. В.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка
діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5,
управління Державної міграційної
служби України Києво-Святошинського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ у Київській області про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод у користуванні власністю та
зняття з реєстрації, за зустрічним
позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа - служба у справах
дітей Києво-Святошинської районної
державної адміністрації, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням шляхом вселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_5, на
рішення апеляційного суду Київської
області від 29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_5,
управління Державної міграційної
служби України Києво-Святошинського РВ
ГУ МВС у Київській області, у якому
зазначав, що на виконання домовленості
щодо місця проживання їхньої
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у березні 2013 року ОСОБА_4
разом із дитиною переїхала на постійне
місце проживання у належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд позбавити ОСОБА_5 права
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_2 та зобов'язати ОСОБА_4
не чинити йому перешкод у користуванні
власністю; зобов'язати
Києво-Святошинський відділ
міграційної служби зняти ОСОБА_5 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому з
урахуванням уточнень просила вселити
її разом із малолітньою дитиною у
будинок АДРЕСА_2.

Посилалась на те, що відповідач
перешкоджає їй та малолітній ОСОБА_5,
яка зареєстрована у спірному будинку,
проживати у вказаному будинку.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
03 березня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний
позов ОСОБА_4 в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_5
задоволено.

Вселено ОСОБА_4 разом з малолітньою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до будинку
АДРЕСА_2.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 29 квітня 2014 року
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
03 березня 2014 року в частині
задоволення зустрічного позову
ОСОБА_4 в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_5
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення суду залишено без
змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалене у справі рішення
апеляційного суду просить скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновками якого в цій частині
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивач у суді не
довів обставин, на які посилався як на
обґрунтування своїх вимог.

У цій частині судові рішення ніким
не оскаржуються, тому на предмет
законності та обґрунтованості судом
касаційної інтонації не перевіряються.

Ухвалюючи рішення про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив із того,
що ОСОБА_3 чинить перешкоди у її
вселенні до будинку разом із
малолітньою донькою, яка зареєстрована
в зазначеному будинку та на законних
підставах набула право користування
вказаним житловим приміщенням.

Скасовуючи в цій частині рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні
зустрічного позову, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_4 не набула
права користування спірним жилим
приміщенням, оскільки після розірвання
шлюбу з ОСОБА_3 вона не була
зареєстрована у ньому, а була
зареєстрованою та зберігала за собою
право користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, 9/10 частини якої
належить їй на праві власності.
Малолітня ОСОБА_5 не може бути
самостійно вселена у спірне жиле
приміщення, враховуючи її вік та угоду
батьків щодо визначення її місця
проживання з матір'ю.

Такі висновки апеляційного суду
ґрунтуються на законі та відповідають
обставинам справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є
власником житлового будинку АДРЕСА_2.

З 14 серпня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 12 лютого 2013
року був розірваний. Від шлюбу мають
малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка 13 квітня 2011 року була
зареєстрована у вказаному будинку.

01 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 укладено договір про сплату
аліментів на дитину, відповідно до п. 1
якого їх донька після припинення шлюбу
залишиться на вихованні у матері (а. с.
11-12).

Згідно з актом обстеження,
складеного 14 вересня 2013 року депутатом
Музичанської сільської ради Римаренко
Н. О., в травні 2013 року ОСОБА_4
разом із донькою ОСОБА_5 виїхала з
будинку АДРЕСА_2 за місцем свого
проживання у м. Києві (а. с. 6).

Обґрунтовуючи підстави зустрічного
позову, ОСОБА_4 посилалась на те, що вона
разом із малолітньою донькою не може
користуватись спірним будинком,
оскільки її колишній чоловік чинить їм
перешкоди у його користуванні.

Даний факт не заперечувався і
ОСОБА_3

Статтею 189 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) передбачено,
що батьки мають право укласти договір
про сплату аліментів на дитину, у якому
визначити розмір та строки виплати.
Умови договору не можуть порушувати
права дитини, які встановлені цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Крім того, частиною 4 ст. 29 ЦК
України передбачено, що місцем
проживання такої дитини є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.

Вирішуючи спір по суті та
відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову про вселення ОСОБА_4 разом із
малолітньою ОСОБА_5 до спірного
будинку, апеляційний суд виходив із
того, що укладений між колишнім
подружжям договір про сплату аліментів
на дитину є угодою, яка визначає не лише
строки і розмір сплати аліментів, а й
місце проживання дитини з матір'ю.

Відмова у визнанні малолітньої
ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування спірним будинком, не може
бути підставою для задоволення
зустрічного позову, оскільки після
визнання батьками її місця проживання
з матір'ю вона вибула разом із матір'ю
на проживання у належну останній
квартиру.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
без змін.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
малолітньої ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Київської області від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
О. В. Кадєтова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук