Справа № 223/2498/2012
Провадження №2/145/11/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" січня 2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина
М. Ю.

за участю секретаря Віценко
К.А.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсною
зміну розміру процентної ставки, -

встановив:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду
із заявою, в якій вказує, що відповідно
до укладеного договору № VIW3G105541569 від
16.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у
розмірі 36000 доларів США зісплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14.08.2027 року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку :
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати із
сплати податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 ЦК України
наслідками порушення боржником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право заявника
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

У зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 19.09.2013 року має
заборгованість - 103411,62 доларів США, що
за курсом 7.99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 19.09.2013 року
складає 826258,84 грн., яка складається з
наступного :

36620,91 доларів США - заборгованість за
кредитом; 24715,19 доларів США -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 3746,6 доларів США
- заборгованість з комісії за
користуванням кредитом ; 33404,56 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до Договору : 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина) ;
4924,36 доларів США - штраф (процентна
складова).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" і відповідач 16.08.2007 року
уклали договір іпотеки № VIW3G105541569
відповідно до якого відповідач надав
в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 60.70 кв. м.,
житловою площею 39.80 кв.м, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1.

Майно належить відповідачу на праві
власності на підставі договору купівлі
- продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 227250 грн.

Згідно ч. 1 ст.33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки, позивач вважає, що реєстрація
осіб у предметі іпотеки є порушенням
умов цивільно-правового договору та
статті 629 ЦК України і зняття таких осіб
з реєстраційного обліку є захистом
прав іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ
"Про іпотеку" та ст.109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців .

Просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ VIW3G105541569 від 16.08.2007 року, в розмірі
103411,62 доларів США, що за курсом 7.99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 19.09.2013 року
складає 826258,84 грн. звернути стягнення
на квартиру загальною площею 60.70 кв.м.,
житловою - 39.80 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № VIW3G105541569
від 16.08.2007 року) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки ;

виселити ОСОБА_2, з квартири (предмет
іпотеки), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

виселити ОСОБА_3, з квартири (предмет
іпотеки), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

зі зняттям з реєстраційного обліку у
органі МВС України до повноважень
якого входять питання громадянства, і
міграції та реєстрації фізичних осіб,
компетенція якого територіально
поширюється на адресу вказаної
квартири; стягнути з відповідача
судові витрати.

ПАТ КБ «Приватбанк» тричі
уточнювались позовні вимоги.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ПАТ
«Приватбанк», в якому зазначає, що між
ПАТ КБ «Приватбанк» та нею було
укладено кредитний договір № VIW3G105541569
від 16.08.2007 року в розмірі 36000 доларів США
на придбання квартири та 8100 доларів США
на оплату страхових платежів, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків в розмірі 1% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом, 0,2 %
від суми виданого кредиту щомісяця.

Строк даного договору було
визначено з 16.08.2007 року по 14.08.2027 року.

Разом з вказаним кредитним договором
було укладено договір іпотеки №

VIW3G105541569 від 16.08.2007 року.

Згідно вказаного кредитного договору
щомісячний платіж складає 472,58 доларів
США. Але на виконання умов кредитного
договору, та щоб швидше повернути
кредитні кошти, вона щомісячно
сплачувала близько 600 доларів США.

В жовтні 2012 року отримала позовну
заяву відповідача про звернення
стягнення. З доданих матеріалів, а саме,
з розрахунку заборгованості за даним
кредитним договором, вона вперше
дізналася, що з 23.11.2008 року в графі «%
ставка поточна» вказано 14,04 % замість 12%
згідно укладеному договору.

До цього часу не отримувала жодного
повідомлення відповідача про
підвищення процентної ставки за
кредитним договором, також не
отримувала в зв»язку з цим
повідомлення про те, який розмір
щомісячного платежу після підвищення
процентної ставки.

Банк в односторонньому порядку з 23.11.2008
р. підвищив процентну ставку за
користування кредитом до 14, 04 %. Дане
підвищення відсоткової ставки за
діючим кредитним договором вважає
незаконним з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.651 ЦК України
зміна договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом .

Відповідно до п. 2.3.1 договору
відповідач про зміну процентної ставки
зобов'язаний був надіслати їй письмове
повідомлення протягом семи
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Як вбачається із змісту п. 2.3.
кредитного договору, банк має право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
України, а саме при настанні ряду
обставин, в тому числі і при зміні
облікової ставки НБУ. Вважає, що
вказаний пункт договору відносно права
банку в односторонньому порядку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом, є
дискримінаційним.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» (у
редакції, чинній на час укладення
спірного договору) у договорі про
надання споживчого кредиту може
зазначатися, що відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися залежно від
зміни облікової ставки Національного
банку України або в інших випадках. Про
зміну відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ст.ст. 536, 1054, ч.1 ст.1055 ЦК
України, необхідною істотною умовою
кредитного договору є розмір
процентної ставки, щодо якої сторони
повинні дійти згоди у письмовій формі.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчинюється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не впливає із звичаїв ділового
обороту.

Підвищення відсоткової ставки за
діючим кредитним договором відбулось в
односторонньому порядку з боку
відповідача з порушенням вимог норм
матеріального права та вимог Правил
надання банками України інформації
споживачу щодо умов кредитування та
сукупної вартості кредиту,
затверджених постановою Правління НБУ
№168 від 10.05.2007 року.

ПАТ КБ «Приват Банк» зобов'язаний був
разом із повідомленнями надати
позичальнику - їй, два розрахунки нової
реальної вартості кредиту (відповідно
до двох запропонованих відсоткових
ставок) згідно вимог, зазначених у
Правилах, чого відповідачем зроблено
не було.

В листі від 04.12.2008 р. № 47-112/3204-17164 НБУ
наголошує на тому, що підвищення
банками процентних ставок з посиланням
на зміну облікової ставки НБУ та
зростання вартості грошових ресурсів
на міжбанківському ринку України є
незаконним і таким, що суперечить
вимогам ст. 11 Закону «Про захист прав
споживачів» та Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168, а також
вимог, укладених між клієнтами та
банками договорів про надання
споживчих кредитів, останнім не
надаються вичерпні для позичальника
обґрунтування стосовно підстав для
підвищення відсоткової ставки.

Вважає, що банк при зміні умов
кредитного договору порушив не тільки
порядок прийняття цих змін, але і не мав
для цього реальних підстав.

Просить визнати недійсною зміну
розміру процентної ставки до 14,04% на рік
за кредитним договором № VIW3G105541569 від
16.08.2007 року між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк „ПриватБанк" з моменту її зміни.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Мазур О.О.
свої позовні вимоги підтримала,
просить їх задоволити з підстав,
наведених у позовній заяві, в
задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання
недійсною зміну розміру процентної
ставки просить відмовити, посилаючись
на таке.

Між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, згідно
якого ОСОБА_2 отримала кредит в
розмірі 36 тисяч доларів США . Із сумою
страхових платежів, що становить 8100
доларів, сума кредиту складає 44 100
доларів США. Процентна ставка
встановлена 12% на рік. на суму залишку
за кредитом. Договором передбачено
мінімальний платіж у 472.58 доларів США
та строки сплати.

З 24.04.2008 р. відповідачка стала
прострочувати чергові платежі, а з
24.03.2009 року припинилася виплата. п.2.3.1
договору дозволяє банку в
односторонньому порядку збільшити %
ставку, про що було надіслано письмове
повідомлення відповідачці. Сума боргу
на 19.09.2013 р. становить103411.82 доларів.

На забезпечення виконання договору
відповідачкою передано в іпотеку
квартиру. В даній квартирі без згоди
банку зареєстрована дочка
відповідачки. Просить позов банку
задоволити повністю. В позові
відповідачки просить відмовити, так як
процентну ставку за кредитним
договором було збільшено з 23.11.2008 року
з дотриманням вимог закону та
договору.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що з
метою скорішого погашення боргу за
кредитом вона спочатку сплачувала
майже по 600 доларів на місяць, а коли
курс долара збільшився не мала такої
можливості. Повідомлення банку про
підвищення процентної ставки вона не
отримувала і не згодна з таким
підвищенням. Не згодна і з сумою боргу,
нарахованою позивачем. Просить в
позові ПАТ «Приватбанк» відмовити, її
позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_1 пояснила, що позивачем позовні
вимоги про стягнення заборгованості та
виселення заявлені безпідставно.
Розрахунок заборгованості базується
на припущеннях, не завірений належним
чином. Пеня нарахована за весь період, а
не за останній рік, як того вимагає
закон. Так як дія строку кредитного
договору між сторонами не сплинула,
нема підстав для звернення стягнення
на предмет іпотеки. В позові ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 просить
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилась, просить справу
розглянути за її відсутності, позовні
вимоги не визнає та заперечує проти їх
задоволення, про що надала суду заяву.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення підлягає
до часткового задоволення, а в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсною
зміну розміру процентної ставки слід
відмовити, виходячи з наступного.

16.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
VIW3G105541569, за умовами якого ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 36000 доларів
США для купівлі нерухомості з кінцевим
терміном повернення кредитних коштів
до 14.08.2027 року та зісплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку :
щомісяця в період сплати з 18 по 23 число,
позичальник повинен надавати банку
кошти /щомісячний платіж/ в сумі 472.58
доларів США для погашення
заборгованості за кредитом, що
складається із заборгованості по
кредиту, відсотках, винагороди.

Крім того, сторони передбачили у
договорі відповідальність
позичальника за порушення
зорбов»язань у формі :

пені за порушення строків сплати
кредиту та процентів за користування
кредитом / п. 4.1/ ,

штрафів за порушення виконання
договору,

та обов»язку дострокового повернення
кредиту на вимогу банку

Крім того, договором передбачено право
банку в односторонньому порядку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом / п.2.3.1 /.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку , що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
належних йому процентів.

У разі порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом / ст.611 ЦК
України/.

У зв'язку із порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач ОСОБА_2
станом на 19.09.2013 року відповідно до
розрахунку ПАТ КБ "Приватбанк» має
заборгованість - 103411,62 доларів США, що
за курсом 7.99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 19.09.2013 року
складає 826258,84 грн., яка складається з
наступного :

36620,91 доларів США - заборгованість за
кредитом ;

24715,19 доларів США - заборгованість за
процентами за користування кредитом ;

3746,6 доларів США - заборгованість з
комісії за користуванням кредитом ;

33404,56 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором,

а також штрафи відповідно до Договору :
31,29 доларів США - штраф (фіксована
частина) ; 4924,36 доларів США - штраф
(процентна складова).

З 23.11.2008 року позивачем було в
односторонньому порядку підвищено
розмір процентної ставки за
користування кредитом до 14.4 %.

Дане підвищення проведено з
дотриманням вимог закону та договору
щодо письмового повідомлення
споживача кредитодавцем протягом семи
календарних днів з дати її зміни.

Про зміну процентної ставки з 23.11.2008
року відповідачці ОСОБА_2 29.10.2008 р. було
надіслано рекомендоного листа, що
стверджується копією надісланого
листа /а.с.155/ та реєстром поштових
відправлень від 29.10.2008 р. /а.с.156/, в якому
зазначено відповідачку ОСОБА_2 та
адреса, на яку їй відправлено листа -
АДРЕСА_2, за якою вона проживає. / Дана
адреса вказана ОСОБА_2 при укладенні
кредитного договору / а.с. 26/, за даною
адресою ОСОБА_2 отримувала судові
повістки про виклик до суду по даній
справі на 19.12.12 р.,15.03.13 р., 03.04.13 р. /а.с.48,56,
63/. Надіслані ОСОБА_2 судові повістки
про виклик до суду за місцем реєстрації
в АДРЕСА_1 повернуті до суду з
відміткою, що адресат за зазначеною
адресою не проживає / а.с.62,75 /.

Про свою незгоду із зміненими умовами
кредитування ОСОБА_2 в установлений
термін до 16.11.2008 року не заявила і
вносила платежі за користування
кредитом по підвищеній процентній
ставці.

Крім того, рішення ПАТ КБ "Приватбанк»
щодо підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку прийнято до 10
січня 2009 р., тобто до набрання чинності
Законом України від 12 грудня 2008 року
№661-6 «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
банківського вкладу та кредитного
договору в односторонньому порядку»,
тому нема підстав для визнання
недійсною зміну розміру процентної
ставки до 14.4% за кредитним договором №
VIW3G105541569 від 16.08.2007 року.

За порушення ОСОБА_2 зобов»язання за
кредитним договором ПАТ КБ
"Приватбанк» їй нараховано пеню в
сумі 33404,56 доларів США .

Однак, відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки /пені/
застосовується позовна давність в
один рік, тобто обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора
до суду. Звідси, розмір пені, що
підлягає до стягнення становитиме

22 154 доларів США / 33404.56 - 11250.32/

Таким чином загальна заборгованість за
кредитним договором складає 92161,30
доларів США .

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
"Приватбанк" і відповідач ОСОБА_2 16.08.2007
року уклали договір іпотеки № VIW3G105541569
від 16.08.2007 року відповідно до якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме :

квартиру загальною площею 60.70 кв. м.,
житловою площею 39.80 кв.м, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1.
Майно належить відповідачу на праві
власності на підставі договору купівлі
- продажу квартири з відстроченням
платежу від 16.08.2007 р.

Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки становить 227250
грн.

Відповідно до п.22 договору іпотеки
квартири, у випадку порушення
Кредитного договору позичальником або
цього договору Іпотекодавцем
Іпотекодержатель направляє
Іпотекодавцю і позичальнику письмову
вимогу про усунення порушення . Якщо
протягом тридцятиденного строку
вимога Іпотекодержателя залишається
без задоволення . Іпотекодержатель
вправі почати звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1
про передчасність заявлених вимог ПАТ
КБ "Приватбанк" в зв»язку з тим, що
строк дії кредитного договору не
закінчився, не є підставою для відмови
в позові, оскільки право банку
дострокового повернення кредиту
передбачено договором та законом /
ст.1052 ЦК України/.

Письмова вимога ОСОБА_2 про повернення
суми кредиту в повному обсязі, а також
процентів, комісії та штрафних санкцій
з попередженням, що у випадку
невиконання порушеного зобов»язання в
тридцятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» зі
спливом цього строку має намір продати
предмет іпотеки направлена ПАТ КБ
«Приватбанк» 06.07.2012 року / а.с.15, 18 /.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ст. 38
цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Названі та інші повноваження надані
іпотекодержателю іпотекодавцем на
здійснення дій з продажу предмету
іпотеки від імені іпотекодавця
будь-якій особі-покупцеві у разі
порушення основного зобов'язання
містяться у договорі іпотеки,
укладеному між відповідачем та
позивачем.

Заборгованість за кредитним договором
складає 92161,30 доларів США, що становить
736368,79 грн., ціна предмету іпотеки
дорівнює 227250 грн., тобто ціна позову
більш ніж втричі перевищує вартість
іпотеки.

Статтею 39 ЗУ "Про іпотеку" передбачено,
що одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців.

У ч.1 ст.40 цього ж Закону зазначено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

Порядок щодо виселення громадян, що
мешкають у житловому будинку або
житловому приміщенні, на які звернуто
стягнення, як на предмет іпотеки,
передбачено ч.3 ст.109 ЖК України.

Вимога про добровільне звільнення
житлового приміщення може бути
направлена разом з вимогою,
передбаченою ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку».

ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість
виселення мешканців будинку, який
перебуває в іпотеці, в судовому порядку
і під час задоволення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, але з дотриманням обов'язкової
процедури письмового попередження про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця.

Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
судам рекомендовано враховувати при
розгляді таких справ таке, що «Частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк
.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачка ОСОБА_3 була
зареєстрована в АДРЕСА_1 /предметі
іпотеки/ 22.07.2011р. , тобто після укладення
договору іпотеки.

Згідно п.18.12 договору іпотеки від 16.08.2007
року укладеного між відповідачем та
позивачем реєстрація у предметі
іпотеки інших осіб не можлива без
письмової згоди іпотекодержателя.

Реєстрація відповідачки ОСОБА_3 у
предметі іпотеки є порушенням умов
цивільно-правового договору та статті
629 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що
банком направлялася відповідачці
письмова вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки ( а.с. 15) і
відповідачка не звільнила квартиру
АДРЕСА_1 протягом 30 днів з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя і на
даний час.

Зважаючи на таку норму закону та
дотриманням Банком обов'язкової
процедури письмового попередження
відповідача про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця,
позов про виселення підлягає до
задоволення .

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням, тому суд в
задоволенні вимоги про зняття з
реєстраційного обліку у органі МВС
України до повноважень якого входять
питання громадянства, і міграції та
реєстрації фізичних осіб, компетенція
якого територіально поширюється на
адресу вказаної квартири, відмовляє .

Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК
України, ст. ст. 526,527,530, 533, 536, 546, 610, 611,
651,654, 1048 - 1050, 1052, 1054 ЦК України, 109 ЖК
України, ст. 6, ч.1 ст. 33, ст. ст.35,38, 39, 40
Закону України "Про іпотеку", ст.7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" , -

вирішив:

Позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
задоволити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIW3G105541569 від
16.08.2007 року в сумі 92161,30 доларів США, що
за курсом 7.99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 19.09.2013 року
складає 736368,79 грн.

звернути стягнення на квартиру
загальною площею 60.70 кв.м., житловою - 39.80
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № VIW3G105541569 від 16.08.2007 року) ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі - продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, з встановленням початкової
ціни для реалізації предмета іпотеки
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
даний вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності.

Виселити ОСОБА_2, з квартири (предмет
іпотеки), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3, з квартири (предмет
іпотеки), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ
КБ «Приватбанк» відмовити .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсною
зміну розміру процентної ставки
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частках

3237, 54 гривень на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» на відшкодування витрат
по сплаті судового збору .

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі,
але не були присутні під час
проголошення судового рішення , може
бути подано апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: М. Ю. Ліщишина