Справа № 461/405/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/2993/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
03 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням
позов задоволено частково. Стягнуто
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3
аліменти в розмірі 400 (чотириста)
гривень щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на утримання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 до
досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішенням вирішено питання
судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2
апеляційній скарзі зазначає, що вважає
рішення таким, що не відповідає
обставинам. Стверджує, що між ним та
позивачкою було досягнуто усної
домовленості про те, що в разі
оформлення ним договору дарування 1/3
частини квартири дочці, позивачка в
подальшому відмовиться від сплати
аліментів. Стверджує, що дотримався
домовленості та 10.10.2011 року був
укладений договір дарування, однак
позивачка після укладення договору
відмовилась від подальшого оформлення
відмови від аліментів. Судом не
враховано ст.190 СК України, якою
передбачено, що той з батьків, з ким
проживає дитина і той з батьків, хто
проживає окремо від неї, з дозволу
органу опіки і піклування можуть
укласти договір про припинення права
на аліменти для дитини у зв»язку з
передачею права власності на нерухоме
майно(житловий будинок, квартиру,
земельну ділянку тощо). Такий договір
нотаріально посвідчується. Право
власності на нерухоме майно за таким
договором виникає з моменту державної
реєстрації цього права відповідно до
закону. Набувачем права власності на
нерухоме майно є сама дитина або дитина
і той із батьків, з ким вона проживає, на
праві спільної часткової власності на
це майно. У разі укладення такого
договору той із батьків, з ким проживає
дитина, зобов'язується самостійно
утримувати її. Відтак вважає, що у
зв»язку з відчудженням ним 1/3 частки у
квартирі, позивач повинна самостійно
утримувати дитину. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Сторони у справі в судове засідання не
з"явились, хоча належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе заслухати справу у відсутності
сторін.

У зв'язку з неявкою всіх сторін у
справі, відповідно до ст.197 ЦПК України
фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.4).

Дитина перебуває на утриманні матері,
що не заперечується відповідачем.

Задовольняючи позов та стягуючи
аліменти в розмірі 400грн. щомісячно, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, а тому
стягнув такі у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів цілком погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст.184 СК України
передбачено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров»я та матеріальне
становище дитини, стан здоров»я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення ( ст.182 СК України).

Оскаржуючи рішення відповідач не
оспорює розмір аліментів, а лише
стверджує, про те, що оскільки ним
подаровано 1/3 частину квартири дочці,
тому позивачка повинна сама
утримувати дитину.

Колегія суддів не приймає такі доводи
апелянта у зв»язку з наступним.

Відповідно до ст. 190 СК України той з
батьків, з ким проживає дитина, і той з
батьків, хто проживає окремо від неї, з
дозволу органу опіки та піклування
можуть укласти договір про припинення
права на аліменти для дитини у зв»язку
з передачею права власності на
нерухоме майно(житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку тощо).Такий
договір нотаріально посвідчується і
підлягає державній реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою
поєднання волі та волевиявлення. Воля
сторін полягає в їхній згоді взяти на
себе певні обов'язки, вона повинна бути
взаємною, двосторонньою і спрямованою
на досягнення певної мети.

Так, за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування є безоплатним, і
дарувальник відповідно не може
вимагати від обдаровуваного вчиняти
будь-які дії на свою користь.

Відтак, договір дарування частки
квартири не є підставою для припинення
аліментів, оскільки він має іншу
правову природу від договору про
припинення права на аліменти.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315,317,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :
Ю.Р. Мікуш

Судді:
А.В. Ніткевич

О.Ф. Павлишин