Провадження № 2/752/1829/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.06.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог: Публічне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди в розмір12508,25 гривень, витрат
пов»язаних з отриманням правової
допомоги в сумі 1720,50 гривень, витрат на
лікування в сумі 185 гривень та
моральної шкоди в зв»язку з
ушкодженням здоров»я та знищенням
майна в розмірі 10000 гривень.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2013 р. о
17.10 год. на пр-ті Глушкова в м.Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Ніссан» д.н.
НОМЕР_4, що належить позивачу на праві
власності, та автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_5
під керуванням водія ОСОБА_2

В результаті
дорожньо-транспортної пригода
транспортний засіб позивача зазнав
пошкоджень, а також вона отримала
тілесні ушкодження у виді струсу
головного мозку, забою м»яких тканин
шийного відділу хребта та зміщення
шийних сегментів.

В зв»язку з отриманням
тілесних ушкоджень їй довелось
лікуватись. На придбання ліків нею була
витрачена сума в розмірі 185 гривень.

Зазначена
дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини відповідача , який відповідно до
постанови Голосіївського районного
суду м.Києва від 24.07.2013 р. був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП.

Позивач
посилається на те, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ПрАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто», яка
виплатила страхове відшкодування в
розмірі 10920,96 гривень.

Однак, відповідно до
автотоварознавчого дослідження,
проведеного ТОВ «Автомобільний центр
Голосіївський» розмір збитків
становить 23429,21 гривень.

На підставі положень ст.1194 ЦК
України позивач просить стягнути з
відповідача різницю між розміром
матеріальної шкоди та розміром
страхового відшкодування, що становить
12508,25 гривень.

Крім того в обгрунтування
свого позову позивач зазначає, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, отриманням тілесних ушкоджень
і пошкодженням транспортного засобу,
який є для неї засобом пересування,
вона зазнала душевних страждань,
фізичного болю, змінився її ритм і
спосіб життя, вона вимушена була
прикладати додаткових зусиль для його
налагодження. Моральну шкоду вона
оцінює в 10 000 гривень.

В
ході судового розгляду позивач
підтримала позовні вимоги і
обґрунтування позову в повному обсязі
та просила суд позов задовольнити, з
підстав, зазначених в позовній заяві,
посилаючись на те, що свої вимоги щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди вона пред»являє
відповідачу і вважає, що саме він
повинен відшкодувати їй збитки,
оскільки з його вини сталась дана
дорожньо-транспортна пригода, а
Страхова компанія, де була
застрахована цивільно-правова
відповідальність відповідача,
виплатила страхове відшкодування,
однак воно не покриває розмір збитків.

Відповідач в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що його цивільно-правова
відповідальність була застрахована
ПрАТ «Укараїнська страхова компанія
«Гарант-Авто» і саме Страховик
відповідно до положень Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів повинен відшкодувати збитки,
понесені позивачем.

Представник
третьої особи в судовому засіданні
зазначив, що Страхова компанія
виконала свої зобов»язання по Договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і виплатила страхове
відшкодування відповідно до
визначеного спеціалістами розміру в
сумі 10920,96 гривень.

Вислухавши
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

В ході
судового розгляду судом встановлено,
що 10.06.2013 р. о 17,10 год. на пр-ті Глушкова в
м.Києві сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Ніссан»
д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, та
автомобіля «ВАЗ» д.н. НОМЕР_5, під
керуванням водія ОСОБА_2

Автомобіль «Ніссан» д.н. НОМЕР_4
належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 24.07.2013 р. винним у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди був
визнаний ОСОБА_2

В
силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням, не підлягають доказуванню
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, в
даному випадку, наявність вини в діях
ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.

Відповідно до
ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст.
1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об"єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з
роз»ясненнями, викладеними в постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо
особа під час керування транспортним
засобом має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний засіб,
переданий їй власником або іншою
особою, яка на законній підставі
використовує такий транспортний засіб,
то саме ця особа буде нести
відповідальність за завдання шкоди.

Як
закріплено ст.1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов"язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Законом
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлений обов»язок
власників транспортних засобів
застрахувати свою відповідальність.

Згідно
з ст.985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов»язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.

Особливості укладення договору
страхування на користь третьої особи
встановлюються законом.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«ВАЗ» д.н. НОМЕР_5 була застрахована
ПрАТ «УСК «Гарант-Авто».

Відповідно до ст.22 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з
ст.12 зазначеного Закону страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відповідно до
рахунку-фактури, наданого ТОВ
«Автомобільний центр Голосіївський»,
де автомобіль позивача знаходиться на
обслуговуванні і де за згодою
Страховика був проведений огляд
транспортного засобу, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Ніссан Мікра» д.н. НОМЕР_4 становить
23429,21 з врахування ПДВ.

Відповідно до ст.29
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи
витрати на
усунення
пошкоджень, зроблених
навмисно з
метою порятунку
потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, з евакуацією транспортного
засобу з місця
дорожньо-транспортної
пригоди до
місця проживання
того власника чи
законного
користувача транспортного
засобу, який
керував
транспортним
засобом у
момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний
засіб необхідно,
з поважних
причин, помістити на стоянку,
до розміру
шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Страховиком була визначена
сума відшкодування в розмірі 10920,96
гривень, яка перерахована на картковий
рахунок позивача, зазначений в її заяві
про виплату страхового відшкодування.

Суду не надано для огляду
Страхового акту, відповідно до якого
була визначена сума страхового
відшкодування, відповідного звіту
спеціаліста про визначення розміру
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого транспортного
засобу, що передбачено положеннями
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», в зв»язку з чим
за наявними доказами суд позбавлений
можливості зробити висновок щодо
правомірності визначення розміру
страхового відшкодування, що було
виплачено позивачу.

Представник страхової
компанії вважав, що справа може бути
розглянута за наявними доказами і
надання додаткових доказів на
підтвердження правомірності дій
Страхової компанії в частині
визначення суми страхового
відшкодування не потрібно, оскільки
Страховик виконав свій обов»язок,
передбачений Законом України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Як вбачається з Полісу № АВ 6064690
ліміт відповідальності Страховика за
шкоду, заподіяну майну становить 50 000
гривень і за шкоду, заподіяну життю,
здоров»ю - 100 000 гривень. Франшиза до
договором становить нулю.

Відповідно до ст..1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням)

Позивач, звертаючись
до суду, просить стягнути розмір
матеріальну шкоду в розмірі 12508,25
гривень, що становить різницю між
вартістю відновлювального ремонту,
визначеного ТОВ «Автомобільний центр
Голосіївський», та розміром
виплаченого страхового відшкодування
саме з відповідача.

Однак зазначені вимоги, на
думку суду, не узгоджуються з
положеннями Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яким визначений ліміт
відповідальності страховика, та
положеннями ст.1194 ЦК України, в зв»язку
з чим зазначені вимоги не підлягають
задоволенню.

Позивач не скористалась своїм
правом залучити до участі у справі в
якості співвідповідача ПрАТ «УСК
«Гарант-Авто», хоча судом було
роз»яснено їй таке право і було
заявлено відповідне клопотання
відповідачем, у задоволенні якого
позивач просила відмовити..

Не можуть бути задоволені вимоги
позивача про відшкодування їй витрат
на лікування, яке було проведено в
зв»язку з ушкодженням її здоров»я під
час дорожньо-транспортної пригоди, і
стягнення цих витрат з відповідача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст..23 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із
стійкою втратою працездатності
потерпілим; моральна шкода, що полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана
із смертю потерпілого.

Згідно з ст.24 Закону у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані
витрати, пов'язані з доставкою,
розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та придбанням лікарських
засобів.

Зазначені в цьому пункті
витрати та необхідність їх
здійснення мають бути підтверджені
документально відповідним закладом
охорони здоров'я.

Мінімальний розмір
страхового відшкодування
(регламентної виплати) за шкоду,
пов'язану з лікуванням потерпілого,
становить 1/30 розміру мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на дату
настання страхового випадку, за
кожний день лікування, підтверджений
відповідним закладом охорони здоров'я,
але не більше 120 днів.

У зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим
відшкодовуються не отримані доходи за
підтверджений відповідним закладом
охорони здоров'я час втрати
працездатності. Доходи потерпілого
оцінюються в таких розмірах: для
працюючої особи (особи, яка працює
за трудовим договором) - неотримана
середня заробітна плата, обчислена
відповідно до норм законодавства
України про працю.

Тобто, в силу положення
зазначеного Закону витрати на
лікування, які підтверджені
документально, повинні
відшкодовуватись страховиком.

Позивач не зверталась до
Страхової компанії, де була
застрахована цивільно-правова
відповідальність відповідача з заявою
про відшкодування витрат на лікування,
а пред»явила зазначені вимоги до
відповідача, що суперечить положенням
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.»

З огляду на викладені
обставини, суд вважає, що вимоги
позивача до відповідача про стягнення
витрат на лікування не підлягають
задоволенню.

Вимоги позивача про
відшкодування їй моральної шкоди, на
думку суду, підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у зв"язку
з дорожньо-транспортною пригодою,
пошкодженням автомобіля, озивач, як
власник транспортного засобу «Ніссан»,
зазнала моральних страждань,
оскільки тривалий час не може вирішити
питання щодо проведення
відновлювального ремонту, в зв»язку з
чим змінився нормальний спосіб життя,
вона не може користуватись
автомобілем, тривалий час вирішується
питання щодо відшкодування
матеріальної шкоди.

Крім того, в зв»язку з
отриманими тілесними ушкодженнями під
час дорожньо-транспортної пригоди, що
підтверджується відповідними
медичними довідками, позивач зазнала
фізичного болю та страждань.

Відповідно до роз"яснень
викладених в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995
року № 4 „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування моральної шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23
Цивільного кодексу України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у фізичному болю
та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я.

При з»ясуванні питання
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд повинен з»ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
моральних страждань, або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин вони заподіяні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому
виходить.

Вимоги позивача про
відшкодування йому моральної шкоди в
розмірі 10000 гривень не є
обгрунтованими в повному обсязі, як на
стадії звернення до суду, так і в ході
розгляду справи.

Однак, суд вважає, що
пошкодження автомобіля, який є
власністю позивача,
призводить до душевних страждань,
зміну способу життя в зв»язку з
тривалим вирішенням питання щодо
проведення відновлювального ремонту
автомобіля.

Суд вважає, що позовні
вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
майна, підлягають частковому
задоволенню в розмірі 1500 гривень.

Не може бути стягнути з
відповідача моральна шкода, завдана
ушкодженням здоров»я, оскільки в силу
положень ст..25 Закону України «про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Як встановлено судом позивач
також не зверталась до страховика з
заявою про виплату страхового
відшкодування в зв»язку з завданням
моральної шкоди, пов»язаної з
ушкодженням здоров»я.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
підлягають задоволенню частково.

Питання щодо відшкодування
судових витрат суд вирішує на підставі
ст.88 ЦПК України і вважає за
необхідне стягнути судові витрати у
справі з відповідача пропорційно до
задоволених вимог (6,6 %).

Вимоги позивача про
відшкодування витрат на правову
допомогу, а саме на складання позовної
заяви для звернення до суду в розмірі
1720,50 гривень не підлягають задоволенню
судом, оскільки не підтверджені
належними доказами.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215
ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа на
стороні відповідача без самостійних
вимог: Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500
гривень, судовий збір в розмірі 16
гривень 07 копійок.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя