АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8957 /2014
Головуючий у 1-ій інстанції
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участю осіб:
представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Омега» до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трейдінгова
компанія «Ізобуд» про стягнення
заборгованості;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою
представником ОСОБА_2

на рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 30 травня 2014
року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 30.05.2014 року задоволено позов
ТОВ «Факторингова компанія «Омега» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ТОВ «ФК «Омега» заборгованість
за договором про надання овердрафту
від 18.06.2008 року №26 (зі змінами та
доповненнями), що складається з
заборгованості зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 1 564 289 грн. 11
коп., пені за порушення термінів сплати
кредиту та процентів за його
користування у сумі 136 050 грн. 36 коп.,
втрат від інфляції у сумі 192 503 грн. 41
коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«ФК «Омега» судові витрати у сумі 2823
грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.
Посилається на незаконність
ухваленого рішення, неповне і
неправильне встановлення обставин, що
мають значення для справи, неправильне
дослідження та оцінку доказів,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалюючи
рішення про задоволення позову, суд не
взяв до уваги той факт, що у зв'язку зі
зміною умов Договору овердрафту №26 від
18.06.2008 року за участю кредитора - ПАТ
«Кредобанк» (первісного позивача) і
позивальника - ТОВ «ТК «Ізобуд» без
погодження на це поручителя ОСОБА_3,
внаслідок чого збільшився розмір його
відповідальності, що автоматично
призвело до припинення поруки,
відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України.
Поручитель жодним чином не надав згоди
на зміну основного зобов'язання і не
може нести відповідальність за
зміненим зобов'язанням. Таким чином,
відсутній обов'язок ОСОБА_3 по
поверненню кредиту. Також, судом
неправомірно було ототожнено юридичну
особу ТОВ «ТК «Ізобуд» в особі її
директора з фізичною особою ОСОБА_3, чим
порушено ч.1 ст.96 ЦК України. Помилковим
є висновок суду про те, що ОСОБА_3
особисто здійснював погашення кредиту
в обсязі, визначеному договорами, що
додатково підтверджує його згоду на
зміну основного зобов'язання, оскільки
дана обставина взагалі не
з'ясовувалось в судовому засіданні.
Судом також порушено норму ч.1 ст.37 ЦПК
України щодо неправомірної заміни
сторони - позивача з ПАТ «Кредобанк» на
ТОВ «ФК «Омега». Також безпідставним є
і розмір стягнутого з відповідача
судового збору.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_2
підтримала подану нею, в інтересах
відповідача, апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник позивача
ТОВ «ФК «Омега», відповідач ОСОБА_3 та
представник третьої особи ТОВ
«Трейдінгова компанія «Ізобуд» в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 18.06.2008 року між ВАТ
«Кредобанк» та TOB «ТК «ІЗОБУД» було
укладено договір про надання
овердрафту № 26, за умовами якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит у формі овердрафту в
національній валюті на строк з 18 червня
2008 року до 17 червня 2009 року.
Максимальний ліміт заборгованості по
овердрафту становив 1 627000,00 грн, ліміт
повинен був переглядатись щомісячно.
Процентна ставка за користування
овердрафтом була диференційована в
залежності від строку користування
кредитними коштами: 22% річних - за строк
використання від 1 до 3 днів (включно); 23%
річних - за строк використання від 4 до 7
днів (включно); 24% річних - за строк
використання від 8 до 15 днів (включно); 24%
річних - за строк використання від 16 до
30 днів (включно); 25% річних - за строк
використання від 31 до 45 днів (включно);
26% річних - за строк використання від 46
до 60 днів (включно); 27% річних - за строк
використання від 61 дня. Повернення
овердрафту повинно було здійснюватись
в порядку та в терміни, визначені
договором. Дата остаточного повернення
овердрафту - 17 вересня 2009 року (п. 2.2.
договору).

23 вересня 2008 року було збільшено
максимальний ліміт заборгованості по
овердрафту до 3 500 000,00 грн, про що
сторонами було укладено додатковий
договір №1 до договору про надання
овердрафту від 18 червня 2008 року №26.

17 червня 2009 року між ВАТ «Кредобанк» та
TOB «ТК «ІЗОБУД» було укладено
додатковий договір № 2 до договору про
надання овердрафту від 18 червня 2008 року
№26, яким зшеншено максимальний ліміт
заборгованості по овердрафту до 3 217 000,00
грн, змінено розмір процентів за
користування кредитом: 26% річних - за
строк використання від 1 до 3 днів
(включно); 27% річних - за строк
використання від 4 до 7 днів (включно); 28%
річних - за строк використання від 8 до 15
днів (включно); 29% річних - за строк
використання від 16 до 30 днів (включно);
30% річних - за строк використання від 31
до 45 днів (включно); 31% річних - за строк
використання від 46 до 60 днів (включно);
32% річних - за строк використання від 61
дня. Також сторонами було встановлено
нову дату повернення овердрафту - не
пізніше 17 червня 2010 року.

Судом встановлено, що кредитні кошти в
обсязі визначеному договором та
додатковими до нього договорами, були
надані банком позичальнику ТОВ «ТК
«ІЗОБУД».

Пунктом 5.1. договору про надання
овердрафту від 18 червня 2008 року №26
передбачено обов'язок позичальника
повернути банку овердрафт у повному
обсязі в порядку та терміни,
передбачені цим договором та/або
додатками до нього.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Позичальник TOB «ТК «ІЗОБУД»неналежним
чином не виконувало взяті на себе за
договором про надання овердрафту від 18
червня 2008 року №26 (зі змінами та
доповненнями) зобов'язання щодо
своєчасної та у повному обсязі сплати
кредиту, процентів за його
користування, та інших платежів,
визначених умовами договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Повністю повернути кредитні кошти
позичальник зобов'язався у термін до 17
червня 2010 року, проте вказане
зобов'язання він не виконав.

У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено судом першої інстанції
загальна сума заборгованості TOB «ТК
«ІЗОБУД» за договором про надання
овердрафту від 18 червня 2008 року №26 (зі
змінами та доповненнями), становить 1 892
842,88 грн, в тому числі з заборгованість
зі сплати кредиту (основного боргу) у
сумі 1564289,11 грн. пені за порушення
термінів сплати кредиту та процентів
за його користування у сумі 136050,36 грн,
втрат від інфляції у сумі 192503,41 грн.

Належних та допустимих доказів на
спростування нарахованої позивачем
суми заборгованості (контррозрахунку,
виконаного уповноваженою особою)
відповідачем чи третьою особою не було
надано суду першої інстанції, не надано
таких доказів і суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Для забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, взятих на
себе за договором про надання
овердрафту від 18 червня 2008 року №26, між
ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 23 вересня 2008
року було укладено договір поруки,
відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язався відповідати за своєчасне
та повне виконання позичальником TOB «ТК
«ІЗОБУД» зобов'язань, які виникають з
договору про надання овердрафту від 18
червня 2008 року №26.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.1. договору поруки від 23
вересня 2008 року визначено, що
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язання у повному
обсязі (повернення кредиту, сплати
процентів та комісій за користування
кредитом, пень, штрафів, неустойок) за
договором про надання овердрафту від 18
червня 2008 року №26, укладеним між
боржником та кредитором. Поручитель та
боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором (п.
2.5. договору поруки від 23 вересня 2008
року).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що ОСОБА_3 є солідарним
з позичальником боржником перед
позивачем у зв'язку з невиконанням TOB
«ТК «ІЗОБУД»зобов'язань, взятих на себе
за договором про надання овердрафту
від 18 червня 2008 року №26.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п. 22 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Верховний Суд України у своїй
постанові від 26 березня 2014 року № 6-11цс14
зазначив про необхідність з'ясовувати
інформованість поручителя про зміну
основного зобов'язання, при якій
збільшується обсяг його
відповідальності, у кожному
конкретному випадку.

Договором поруки від 23 вересня 2008 року
не визначено, в який спосіб поручитель
має надати згоду на зміну основного
зобов'язання, при якій збільшується
обсяг його відповідальності, зокрема,
не передбачено необхідність укладення
з ним окремої угоди про це.

На час виникнення спірних
правовідносин ОСОБА_3 був
директоромпозичальника - ТОВ «ТК
«ІЗОБУД».

Як встановлено судом, ОСОБА_3 був
повідомлений про зміну основного
зобов'язання, при якій збільшується
обсяг його відповідальностіяк
поручителя, про що свідчать його
власні підписи на додаткових договорах
до договору про надання овердрафту від
18 червня 2008 року №26 як директора ТОВ
«ТК «ІЗОБУД». Крім того, у додаткових
договорах від 23 вересня 2008 року №1 і від
17 червня 2009 року №2 вказано, що у якості
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за договором про надання
овердрафту від 18 червня 2008 року №26
виступає порука ОСОБА_3 Відтак, вірним є
висновок суду першої інстанції про те,
що підписуючи додаткові договори,
відповідач усвідомлював, що основне
зобов'язання змінюється, внаслідок
чого збільшується обсяг його
відповідальності, як поручителя. Крім
того, після укладення додаткових
договорів від 23 вересня 2008 року №1 і від
17 червня 2009 року №2 поручитель ОСОБА_3
особисто здійснював погашення кредиту
в обсязі, визначеному цими договорами,
що додатково підтверджує його згоду на
зміну основного зобов'язання.

Таким чином, відповідно до зібраних по
справі доказів вбачається
інформованість поручителя та його
згода з умовами додаткових договорів
до договору про надання овердрафту від
18 червня 2008 року №26, а тому посилання
апелянта на припинення поруки є
необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, за
договором факторингу шляхом купівлі
права грошової вимоги від 29 листопада
2011 року, ПАТ «Кредобанк» відступило
товариству з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» право вимоги до
позичальника TOB «ТК «ІЗОБУД» за
договором про надання овердрафту від 18
червня 2008 року № 26 та до поручителя
ОСОБА_3 (зі змінами та доповненнями) (а.
с. 120-156). У свою чергу, на підставі
договору факторингу від 11 жовтня 2013
року №62/О TOB «ФК «Приватні інвестиції»
відступило своє право вимоги до TOB «ТК
«ІЗОБУД» і до ОСОБА_3 позивачеві по
даній справі - TOB «ФК «Омега» (а. с. 164-171).

Таким чином, право вимоги за договором
про надання овердрафту від 18 червня 2008
року № 26 та за додатковими до нього
договорами було відступлено на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Омега», а тому суд,
відповідно до положень ст. 37 ЦПК
України обґрунтовано допустив
зазначене товариство до участі у даній
справі в якості правонаступника
первісного позивача - ПАТ «Кредобанк».

Враховуючи, що судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено позов, судові
витрати з відповідача стягнуто також
судом вірно, у відповідності до вимог
ст.88 ЦПК України.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне і
неправильне встановлення обставин, що
мають значення для справи, неправильне
дослідження та оцінку доказів,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України,колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного
суду м.Києва від 30 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: