АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/3921/13
Справа №-2-4075/12 /11
19 червня 2014року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
судді - Міненкової Н.О.
Суддів -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 18 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 12
Харківської державної нотаріальної
контори, Управління коммунального
майна та приватизації Харківської
міської ради про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
про визнання договору довічного
утримання недійсним, -

в с
т а н о в и л а:

в травні 2011 року у суд звернувся
позивач, посилався на те, що в квартирі
АДРЕСА_2 йому належить 57/100 частин.
Квартира є комунальною і складається з
двох кімнат. В кімнаті пл. 22,5 кв. м.
проживає позивач, а в кімнаті пл. 16,9 кв.
м. на теперішній час зареєстрована і
проживає ОСОБА_4, а раніше проживала
ОСОБА_5. В загальному користуванні
знаходяться коридор, ванна кімната та
туалет.

Як йому стало відомо, в лютому 2000
року ОСОБА_5 приватизувала кімнату пл.
16,9 кв.м., і 07.02.2000 року їй було видано
свідоцтво про право власності на
спірну кімнату. 22 лютого 2000 року ОСОБА_5
оформила договір довічного утримання
з ОСОБА_3. ОСОБА_5. померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а 08.05.2001 року ОСОБА_3 продав
кімнату ОСОБА_4

Вважає, що свідоцтво про право
власності на кімнату не було
зареєстровано, як того вимагав закон, а
тому укладення договору довічного
утримання не було законним і не
відповідало дійсному її
волевиявленню.

При житті ОСОБА_5 жодного разу не
говорила, що приватизувала квартиру,
вважає, що в заяві - замовленні до БТІ на
приватизацію стоїть не її підпис.

Справа розглянута за відсутності
відповідачів. В письмових поясненнях
ОСОБА_4 проти позову заперечувала,
зазначала, що є добросовісним
набувачем кімнати, зареєстрована і
проживає в ній. Вважає позовні вимоги
безпідставними.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 18.03.2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Не погодився з рішенням ОСОБА_3 й у
апеляційній скарзі просить його
скасувати. Посилається на те, що суд
першої інстанції не дослідив докази та
не дав належної оцінки його доводам
щодо того, що свідоцтво про право
власності на житло, видане на ім'я
ОСОБА_5 не було зареєстровано в БТІ, а в
договорі довічного утримання, між тим,
зазначений реєстровий номер БТІ.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторонни, судова колегія не
знаходить підстави для задоволення
апеляційної скарги.

Судовим розглядом було
встановлено, що на підставі свідоцтва
про право власності на житло,
реєстраційний номер 5-00-144479-Ц від 07
лютого 2000 року ОСОБА_5 належало 43/100
квартири АДРЕСА_1.(т.1 а.с.12).

22 лютого 2000 року ОСОБА_5 уклала з
ОСОБА_3 договір довічного утримання №
АВ1 №-027961, посвідчений державним
нотаріусом 12 Харківської державної
нотаріальної контори Леготіною Л.В.(т.1
а.с. 13).У зв'язку з чим ОСОБА_3 став
власником квартири та забов'язався
довічно утримувати ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.
ОСОБА_3 08 травня 2001 року за договором
купівлі - продажу продав спірну частину
квартири гром. ОСОБА_4

Однією з підстав оспорення
свідоцтва про право власності на
частину квартири та визнання недійсним
договору довічного утримання позивач
зазначав, що підпис в свідоцтві не
належить померлій і свідоцтво не було
зареєстровано в БТІ. На думку позивача
також є сумніви щодо підписання ОСОБА_5
і договору довічного утримання та
наявність волевиявлення на його
укладення.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку доводам позивача і обгрунтовано
відмовив в його задоволенні. Так, по
справі була проведена почеркознавча
експертиза, за висновками якої підпис
від імені ОСОБА_5 в заяві від 25 січня 2000
року від імені ОСОБА_5 розташований в
графі» підпис наймача та повнолітніх
членів сім'ї, над рукописним записом
«ОСОБА_5.) - виконано ОСОБА_5.( а.с.9 т.2).

Суд першої інстанції дав належну
оцінку також доводам позивача щодо
його права на частку у спільному майні
та переведення на нього прав та
обов'язків покупця і обгрунтовано їх
відхилив. По - перше, на час укладення
договору купівлі - продажу ОСОБА_2 не
був власником 57/100 частин комунальної
квартири, а став їх власником лише 17
січня 2006 року, отримавши свідоцтво про
право власності №-5-06-253651-Ц( т.1а.с.11). По -
друге, рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 10.08.2010 року ОСОБА_2
було відмовлено в задоволенні позову
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перевід прав і
обов'язків покупця( т.1 а.с. 29).

Враховуючи викладене, судова
колегія не вбачає підстави для
скасування рішення суду і вважає, що
суд постановив обгрунтоване рішення,
яке відповідає вимогам ст.ст. 213,214 ЦПК
України.

Керуючись ст. 303,304,307,308,313,317 ЦПК
України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 18 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржен протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних
справ.

Головуючий судя -

Судді -