У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Григоренко М.П., Ковальчук
Н.М.

Секретар судових засідань Демчук
Ю.Ю.

З участю ОСОБА_2 та представників
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рівненського міського суду від 14
листопада 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія Авангард"
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

В січні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі ТОВ)
„Компанія Авангард" звернулося до суду
із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду
від 14 листопада 2013 року позов
товариства задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
„Компанія Авангард" заборгованість за
договором №7-315 від 16 грудня 1996 року у
розмірі 2393гривні 40коп. основного боргу,
2000гривень пені, 47гривень 67коп. три
проценти річних, а всього 4441гривню
07коп., а також 479гривень 40 коп. судових
витрат та витрат на правову допомогу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність
ухваленого судового рішення.

Справа №22ц/787/39/2014
Головуючий у 1-й інстанції Куцоконь Ю.П.

Суддя- доповідач Собіна І.М.

Доводив, що ТОВ „Компанія Авангард"
є неналежним позивачем у даній справі.

26 червня 1997 року МКП „Авангард" було
реорганізовано у ЗАТ „Авангард", а 13
жовтня 2011 року ЗАТ „Авангард" було
реорганізовано у ТОВ „Компанія
Авангард".

Судом залишено поза увагою те, що
згідно договору купівлі-продажу від 01
жовтня 2009 року ЗАТ „Авангард" продало
цілий гаражний комплекс по вул.
Є.Коновальця № 7а, у м. Рівне ТОВ
„Будівельна компанія Авангард". Саме
ТОВ „Будівельна компанія Авангард", як
власник споруди гаражного комплексу,
несе зобов"язання по договору №7-315 від
16 грудня 1996 року.

З предмету договору №7-315 від 16
грудня 1996 року вбачається, що його
укладено між основним власником
споруди гаражного комплексу та
власником гаража-стоянки.

Вважає оскільки, на даний час ТОВ
„Компанія Авангард" не володіє
спорудою гаражного комплексу, така
юридична особа не є стороною договору
№7-315 від 16 грудня 1996 року і, відповідно
не може вимагати його виконання від
іншої сторони.

Судом невірно визначено суму
компенсації, складеної на підставі
калькуляції собівартості послуг на 2012
та 2013 роки, без надання доказів
понесення фактичних витрат за
експлуатацію місця стоянки, вартість
послуг явно завищена, а також включено
витрати, які не передбачені договором.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просив оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник ТОВ „Компанія Авангард"
вказує, що суд належним чином дослідив
всі обставини по справі, і з
додержанням норм матеріального та
процесуального права ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

Просив апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі і з"явились в судове засідання у
межах апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду дійшла висновку про її відхилення
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що 16 грудня 1996 року між Малим приватним
підприємством "Авангард"
(правонаступником якого є ТОВ "Компанія
Авангард") було укладено договір №7-315,
згідно умов якого МПП "Авангард", як
основний власник споруди гаражного
комплексу забезпечує функціонування
гаражного комплексу, енерго та водо
постачання та водовідведення,
телефонізації, системи пожежогасіння,
а власник гаража-стоянки НОМЕР_1 ОСОБА_2
зобов"язався щомісячно до 15 числа
наступного місяця компенсувати МПП
"Авангард" витрати пов"язані з
експлуатацією гаража-стоянки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 та ст. 526
ЦК України зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов"язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

Відповідач взяті на себе
зобов"язання належним чином не виконує
з 15 лютого 2012 року, в результаті
утворилась заборговнаість на суму
2393гривні 40 коп. основного боргу.

Доводи апеляційної скарги про те,
що позивач не має права вимагати від
відповідача плати за надані послуги на
увагу не заслуговують оскільки, ТОВ
"Компанія Авангард" є правонаступником
цілого гаражного комплексу, володіє
ним та надає послуги власникам
місць-стоянок, у тому числі й ОСОБА_2

Що ж стосується доводів про
неправильність розрахунків суми
заборгованості, то вони грунтуються на
припущеннях відповідача та його
представника і не можуть бути взяті
судом до уваги.

Згідно ст. ст. 60 і 61 ЦПК України
відповідач не надав доказів на
спростування вимог позивача.

Враховуючи, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотримання норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги їх не
спростовують, підстав для його
скасування колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ч. 1 ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 14 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук