Справа № 247/5496/13-ц
У Х В А Л А

23 січня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

головуючої
Стріжакової Т.В.

при секретарі
Воробйової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Торезі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
моральної шкоди. Свої вимоги мотивує
тим, що він з 25.07.2002 року по 09 грудня 2005
року працював у Торезькій ДНОП
вугільної промисловості у шкідливих і
небезпечних умовах праці. В результаті
роботи з даними умовами праці 28.06.2005
року на ділянці шахти «Прогрес» ДП
«Торезантрацит» з ним стався нещасний
випадок на виробництві, в наслідок чого
у нього погіршився стан здоров'я
(оніміння лівої руки і ноги, сильне
потовиділення «ішемічний інфаркт
головного мозку в басейні правої
середньої мозкової артерії з помірним
лівостороннім гемипарезом при
гепертонічній хворобі, 3 ступеня , ІБС:
Атеросклеротичнийкардіосклероз, Н-1.
Погіршення стану здоров'я було визнано
виробничим, складений акт за формою Н-1
від 02.08.2005 року № 04/05.

Згідно виписки з акта огляду МСЕК від
2006 року був визнаний інвалідом 3 групи з
25.10.2005 року, втрата професійної
працездатності в розмірі 50%. Внаслідок
трудового каліцтва перебував на
стаціонарному, на амбулаторному
лікуванні, у зв'язку з чим отримав
матеріальну і моральну шкоду. В даний
час отримує тільки компенсацію
матеріальної шкоди, що не може
вважатися повною компенсацією шкоди у
розумінні вимог Конституції України,
ЗУ «Про охорону праці» та інших
нормативно-правових актів. Шкоду, яка
була заподіяна його здоров'ю, вважає
непоправною, оскільки погіршення
здоров'я призвело до порушення
особистих немайнових прав, таких як
право на охорону здоров'я, на безпечну
працю. Внаслідок трудового каліцтва
він став інвалідом 3-ї групи і його
здоров'я вже ніколи не відновиться до
нормального стану. З моменту
захворювання і до теперішнього часу
була порушена нормальна
життєдіяльність, він змушений
неодноразово звертатися в різні
медичні установи та організації з
приводу захворювань, йому
рекомендовано уникати переохолоджень ,
важких фізичних навантажень. Він не
може виконувати певні роботи по
господарству, змушений відмовитися від
певних звичок і своїх улюблених занять.
У квартирі живе з дружиною, не може
надавати їй допомогу. Свого транспорту
у нього не має, доводитися їздити
громадським транспортом, а у зв'язку з
травмою голови, не може довго
перебувати в стоячому положенні. Все це
дуже сильно заважають йому жити і
прирікають на постійні психологічні
страждання. До теперішнього часу він
так і не зміг ні фізично, ні морально
пристосуватися до такого життя.

Правовідносини в даному випадку
регулюються ст.237-1 КЗпП України
відповідно до якої відшкодування
роботодавцем моральної шкоди
працівнику провадиться у тому випадку,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
фізичного болю, втрати нормальних
життєвих потреб і зв'язків. А
позбавлення всього цього вимагає
додаткових зусиль з організації своїх
життєвих потреб. Тому моральну шкоду
оцінює в сумі 20 000грн. Просить стягнути
з відповідача на його користь моральну
шкоду у розмірі 20 000грн.

Позивач та представник позивача у
судове засідання 16.01.2014 року не
з'явилися, хоча були повідомлені в
установленому порядку про час та місце
розгляду справи, причини їх неявки до
суду були визнані неповажними, вони не
надали заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

Позивач та представник позивача
повторно не з'явилися у судове
засідання 23.01.2014 року, хоча були
повідомлені в установленому порядку
про час та місце розгляду справи, не
надали заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання позивача, повідомленого
належним чином, якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності, суд залишає заяву без
розгляду. Аналогічні положення
передбачені п.3ч.1ст.207 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та представник позивача не
з'явилися у судове засідання 16.01.2014 року
і повторно 23.01.2014 року, вони повідомлені
про час та місце розгляду справи
належним чином, не повідомили про
причини своєї неявки. Від них не
надійшла заява про розгляд справи у їх
відсутність. Тому позовну заяву
позивача необхідно залишити без
розгляду, а позивачу роз'яснити, що він
після усунення умов, що були підставою
для залишення позовної заяви без
розгляду, має право звернутися до суду
повторно.

Керуючись ч.3 ст.169, п.3 ч.1ст.207, ст.209, 210
ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань про відшкодування
моральної шкоди - залишити без
розгляду.

Роз'яснити позивачу, що залишення
позову без розгляду не перешкоджає
повторному зверненню до суду, якщо
перестануть існувати обставини, що
стали підставою для повернення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Донецької області
через Торезький міський суд. Ухвала
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Т.В.Стріжакова