У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В., Писаної Т.О.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Акціонерної компанії
«Харківобленерго» до ОСОБА_6, третя
особа - ОСОБА_7, про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги, за
касаційною скаргою Акціонерної
компанії «Харківобленерго» на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року Акціонерна компанія
«Харківобленерго» ( далі - АК
«Харківобленерго») звернулась до суду
із зазначеним позовом до ОСОБА_6,
мотивуючи його тим, що відповідачка є
споживачем електричної енергії та
абонентом АК «Харківобленерго».
Оскільки ОСОБА_6 сплачує
надані позивачем послуги не в повному
розмірі, утворилась заборгованість,
яка станом на 5 серпня 2009 року становить
380 грн 17 коп.

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі
380 грн 17 коп.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 20 травня 2013 року
позов АК «Харківобленерго» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь АК «Харківобленерго»
заборгованість за спожиту
електроенергію в розмірі 74 грн 99 коп.

У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Харківської області від 14
листопада 2013 року рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 20 травня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову АК
«Харківобленерго» відмовлено.

У касаційній скарзі АК
«Харківобленерго» просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги
АК «Харківобленерго», суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідачка не в повному обсязі
оплачує надані позивачем послуги,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка відповідно до
вимог житлового законодавства
підлягає стягненню на користь
позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог АК «Харківобленерго»,
апеляційний суд дійшов висновків, що
відповідачка належним чином виконує
своє зобов'язання зі сплати наданих
позивачем послуг, а тому відсутня
заборгованість за спожиту
електроенергію, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами.

Зазначені висновки апеляційного суду
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону та зроблені при
повному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є
споживачем послуг, які надає АК
«Харківобленерго».

Із розрахунку заборгованості за
спожиту електроенергію вбачається, що
станом на 5 серпня 2009 року
заборгованість ОСОБА_6 за надані
позивачем послуги становить 370 грн 17
коп. Зазначена заборгованість
утворилась за періоди з з 18 грудня 2001
року по 7 серпня 2006 року в розмірі 305 грн
18 коп.; з 7 серпня 2006 року по 17 липня 2007
року в розмірі 43 грн 39 коп. та за період
з 17 липня 2007 року по 8 серпня 2009 року (а.
с. 4).

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Заперечуючи щодо задоволення позову АК
«Харківобленерго», позивачка
зазначала, що вона належним чином
оплачує надані позивачем послуги про
що свідчать квитанції зі сплати
житлово-комунальних послуг за період з
квітня 2006 року по грудень 2012 року (а. с.
106 - 177).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи в задоволенні позову АК
«Харківобленерго», апеляційний суд
обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_6
не було порушено вимог Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» та
Правил користування електричною
енергією для населення, оскільки
відповідачка належним чином
оплачувала надані позивачем послуги,
що підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами (а. с. 106 - 177).

Таким чином, колегія дійшла висновку,
що апеляційним судом правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення
відповідає вимогам
статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись
статтями 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Акціонерної компанії
«Харківобленерго» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 14 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:
А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана