АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції -Новак Р.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7377/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Волошиної В.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю позивача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про стягнення боргу та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про визнання договору та
розписки недійсними, переведення прав
та обов'язків.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року основні
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенні:
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
борг у розмірі 36 312,00 грн; неустойку - 14
003,00 грн; проценти - 4 136,00 грн; витрати по
оплаті судового збору у розмірі 544,51
грн. У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.06.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
укладено договір позики з розпискою,
відповідно до якого останній отримав 4
200,00 дол. США та зобов'язався повернути
їх до 15.08.2013.

Пунктом 4 договору позики передбачено,
що за несвоєчасне повернення позики
позичальник сплачує позикодавцю
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України та неустойку у розмірі 0,1 % від
суми заборгованості за кожний
календарний день прострочення
заборгованості.

Вважаючи позовні вимоги доведеними, а
розрахунок заборгованості -
правильним, суд першої інстанції
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
Печерського районного суду м. Києва від
16.04.2014 та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивач просила відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Відповідач та його
представник у судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, про
дату та час розгляду справи
повідомлені належним чином (а.с. 143),
заяв та клопотань про відкладення
розгляду справи не подали, що
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді вимог, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржуване
рішення - залишенню без змін з огляду на
таке.

Предметом спору у даній справі є
стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника, що
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Крім того, за своєю суттю розписка про
отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики на
підтвердження як його укладення, так і
умов договору, а також засвідчує
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Правильно встановлено судом першої
інстанції, що факт отримання ОСОБА_4
грошей від ОСОБА_2 підтверджується
наявними у матеріалах справи договором
позики від 15.06.2012 (а.с. 8) та розпискою від
15.06.2012 (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 грошей від ОСОБА_2 не отримував,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні. Не містить
посилань на такі докази і текст
апеляційної скарги. Самі по собі
пояснення ОСОБА_4 без підтвердження їх
у передбаченому законом порядку не
дають підстав вважати наявними факти,
на які відповідач посилається в
обґрунтування своїх вимог і
заперечень.

Також не знайшли свого підтвердження
доводи апеляційної скарги про те, що
договір позики вчинений під впливом
помилки та обману, оскільки жодних
належних та допустимих доказів в
розумінні ст.ст. 10,60 ЦПК України
відповідачем суду не надано, а факт
вільного волевиявлення ОСОБА_4 при
підписанні договору позики та
складанні боргової розписки від 15.06.2012
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами.

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону,
підтверджується матеріалами справи і
доводами апеляційної скарги не
спростовуються.

Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
для скасування рішення Печерського
районного суду м. Києва від 16 квітня 2013
року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
В.М. Волошина

О.І. Шкоріна