Справа№328/1473/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі судового засідання:
Панченко В.М.

за участю прокурора: Драч Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщені
Токмацького районного суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третіх осіб органу опіки та
піклування Токмацької районної
державної адміністрації, органу опіки
та піклування Михайлівської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб органу опіки та піклування
Токмацької районної державної
адміністрації, органу опіки та
піклування Михайлівської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав, в якому
просила позбавити відповідача
батьківських прав щодо малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилаючись на те, що перебувала у
шлюбі з ОСОБА_2, від якого народилася
дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З січня
місяця 2011 року відповідач покинув її
вагітною та більше не цікавився станом
дитини після народження. За три роки
життя дитини відповідач відвідав
дитину лише декілька разів, після
зустрічей з батьком дитина стає
знервованою, не бажає з ним йти на
контакт. Відповідач, як батько дитини,
не приймає участі в її вихованні, не
цікавиться життям, має заборгованість
по аліментам, фактично ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків. Дитина страждає
плоско-вальгусною деформацією стоп та
колінних суставів. За станом здоров'я
дитина потребує лікування,
спеціального ортопедичного взуття, в
чому відповідач участі не приймає.
Аліменти, які сплачує відповідач на
утримання дитини, недостатньо для її
матеріального забезпечення. Вказані
обставини свідчать про те, що
відповідач свідомо нехтує виконанням
своїх батьківських обов'язків, що є
підставою для позбавлення
батьківських прав.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити, при цьому додала, що
27.11.2010 року між нею та відповідачем було
укладено шлюб, який 13.09.2012 року було
розірвано за рішенням суду. Від шлюбу з
відповідачем народилася дитина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після фактичного
припинення шлюбних відносин разом з
дитиною залишилася проживати зі своїми
батьками за адресою: АДРЕСА_1, з 10.05.2014
року вона разом з дитиною проживає в
АДРЕСА_2. З часу народження дитини
відповідач декілька раз приїздив до
дитини, за останні півроку приблизно 6
разів, відповідач придбав дитині
іграшки, продукти харчування, але на
ліки, ортопедичне взуття, яке потребує
дитина за станом здоров'я, кошти не
давав. Рішенням Михайлівського
районного суду від 15.08.2011 року з
відповідача стягнуті аліменти на
утримання дитини в розмірі ? частини
його заробітку щомісячно, а також
аліменти на її утримання до досягнення
дитиною трьох років в розмірі ? частини
його заробітку. Рішенням
Михайлівського районного суду від
29.05.2013 року з відповідача було стягнуто
пеню за прострочення сплати аліментів.
Аліменти, які сплачує відповідач,
недостатньо для утримання дитини.
Позивач пояснила, що між нею та
відповідачем склалися неприязні
стосунки після розлучення, бажає його
позбавити батьківських прав, не бажає,
щоб відповідач був батьком дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, зазначив, що не ухилявся від
виконання батьківських обов'язків, по
можливості сплачує аліменти на
утримання дитини, заборгованість по
аліментам утворилася у зв'язку з його
складним матеріальним положенням,
відсутністю тривалий час заробітку, не
ухилявся від сплати аліментів. Після
народження дитини спочатку позивач
забороняла йому та його батькам
бачитися з донькою. Пізніше позивач
почала дозволяти спілкуватися йому з
донькою, він періодично приїжджає до
дитини, проводить з нею час,
спілкується, купує доньці іграшки,
продукти харчування, одяг, взуття. З
квітня місяця цього року влаштувався
на роботу в ПАТ «Райз-Максимко»
скотарем, буде сплачувати аліменти на
утримання дитини, заборгованість
погасить. Прохав суд не позбавляти його
батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування
Токмацької районної державної
адміністрації заперечує проти
задоволення позовних вимог, вважає
недоцільним позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3, 2011
року народження.

Представник органу опіки та піклування
Михайлівської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи без його участі, вирішити справу
на розсуд суду, повідомив, що висновок
щодо позбавлення батьківських прав
складається тим органом опіки та
піклування, на території якого мешкає
особа, яка позбавляється батьківських
прав.

Токмацький міжрайонний прокурор в ході
судового розгляду справи вважає
недоцільним позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3, 2011
року народження.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача, представника третьої
особи та прокурора, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
27.11.2010 року по 02.10.2012 року, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 від 27.11.2010 року, заочним
рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 13.09.2012
року у справі №0816/1184/2012.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_2 від
01.07.2011 року.

Відповідач проживає окремо від дитини,
що не заперечувалось сторонами.

Відповідач проживає за адресою:
АДРЕСА_3.

Згідно довідки Таврійської філії ПАТ
«Райз-Максимко» відповідач ОСОБА_2
працює з 04.04.2014 року по теперішній час
тваринником по догляду за ремонтним
молодняком, його заробітна плата з
квітень 2014 року складає 2040,48 гривень.

Відповідач за місцем проживання та
роботи характеризується позитивно.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
матері так і для дитини, передбачені ст.
166 СК України. Позбавлення батьківських
прав допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо, і лише при наявності вини в
діях батьків.

В даному випадку суд враховує бажання
відповідач як батька піклуватися про
дитину, надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України
батьки можуть бути позбавленні судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від своїх обов'язків по
вихованню дитини.

В залежності від конкретної ситуації в
сім'ї позбавленню батьківських прав
повинні передувати превентивні заходи
впливу на батьків (бесіди, попередження
з боку органів опіки і піклування,
органів внутрішніх справ, надання сім'ї
необхідної допомоги, накладення
адміністративної відповідальності),
відібрання дитини від батьків без
позбавлення їх батьківських прав.

Зокрема про таке йдеться і в п. 52
Рішення у Справі «Савіни проти
України» (Заява N 39948/06) Страсбург, 18
грудня 2008 року, де зазначено, що такий
захід не може бути санкціонований без
попереднього розгляду можливих
альтернативних заходів (див. згадані
вище рішення у справах К. і Т., п. 166;
Кутцнера, п. 67, та Мозера, п. 70) і має
оцінюватися в контексті позитивного
обов'язку держави вживати виважених і
послідовних заходів зі сприяння
возз'єднанню дітей зі своїми
біологічними батьками, дбаючи при
досягненні цієї мети про надання їм
можливості підтримувати регулярні
контакти між собою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Проте як пояснила позивач позбавлення
батьківських прав є виключно її
бажанням розірвати родинний зв'язок
між відповідачем та дитиною.

Рішенням Михайлівського
районного суду від 15.08.2011 року з
відповідача на користь ОСОБА_1 на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини
з усіх видів його заробітної плати
(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Рішенням Михайлівського районного
суду від 29.05.2013 року з відповідача на
користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за
прострочення сплати аліментів на
утримання дитини в розмірі 1149,02 грн.

З розрахунку заборгованості за
аліментами відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції від
14.01.2014 року вбачається, що за період з
01.07.2013 року по 31.12.2013 року нараховано
аліментів на утримання дитини в сумі
1246,00 грн., за даний період сплачено - 1246,00
грн.

Згідно довідки відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції від
06.06.2014 року заборгованість по аліментам
ОСОБА_2 станом на 01.06.2014 року складає
6583,15 грн.

Наявність заборгованості по
аліментах при відсутності доказів про
ухилення відповідача від їх сплати не є
підставою для позбавлення
батьківських прав відповідно до п.2 ч.1
ст.164 СК України.

Відповідно до ст. 51 Конституції
України, ст. 5 СК України держава
охороняє сім'ю, дитинство, материнство,
батьківство, забезпечує охорону прав
матері та батька, створює умови для
зміцнення сім'ї. Ніхто не може
зазнавати втручання в його сімейне
життя, крім випадків, встановлених
Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.
Сім'я є природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини.

Відповідно до положень принципу № 6,
принципу № 7 абз. 2 Декларації прав
дитини, прийнятої резолюцією № 1385
Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959
року, дитина заради повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові та порозуміння. Вона
має, коли це є можливим, зростати під
опікою і відповідальністю її батьків і
в будь-якому випадку в атмосфері
любові, моральної і матеріальної
забезпеченості. Найкраще забезпечення
інтересів дитини має бути керівним
принципом для тих, на кому лежить
відповідальність за її навчання; ця
відповідальність покладена переш за
все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року, яка є
частиною національного законодавства
України, батько(-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Зокрема, суди повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин (див., наприклад, справу
«Ньяоре проти Франції», N 40031/98, п. 59, ECHR
2000-IX). Отже, відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами.

Суд повинен, зокрема, переконатися, чи
ґрунтуються висновки національних
органів на достатній доказовій базі
(яка, за потреби, може включати
показання свідків, висновки
компетентних органів, психологічні та
інші експертні висновки та медичні
довідки), і чи мали заінтересовані
сторони, зокрема батьки, достатні
можливості брати участь у вирішенні
такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у
справах: «Шульц проти Польщі», N 50510/99,
від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая
проти Німеччини», N 5496/04, від 20 березня
2007 року; та «Полашек проти Чеської
Республіки», N 31885/05, від 8 січня 2007 року.

В даному випадку в матеріалах справи є
висновок служби у справах дітей
Токмацької районної державної
адміністрації про недоцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
по відношенню до малолітньої доньки
ОСОБА_3, 2011 року народження з підстав
того, що батько дитини не має наміру
відмовлятися від своєї дитини, приймає
участь в утриманні дитини, сплачує
аліменти, купує одяг, взуття по сезону,
іграшки, про що свідчать чеки, згідно
акту обстеження житлово-побутових умов
від 10.02.2014 року за місцем проживання
ОСОБА_2 створені необхідні умови для
проживання дитини, за місцем
проживання останній характеризується
позитивно.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Згідно ст. 152 СК України право дитини на
належне батьківське виховання
забезпечується системою державного
контролю, що встановлена законом.

Практика Європейського суду з прав
людини свідчить про те, що питання
позбавлення батьківських прав мають
ґрунтуватись на оцінці особистості
відповідача та його поведінці. Факт
оскарження відповідачем заяви про
позбавлення батьківських прав також
може свідчити про його інтерес до
дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у
справі «Хант проти України»).

В матеріалах справи немає доказів того,
що відповідач негативно
характеризується, жорстоко поводиться
з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом,
або своєю поведінкою негативно впливає
на виховання дитини.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведені винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволені позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Проте, ухилення від виконання
батьківських обов'язків передбачає
систематичне невиконання обов'язку
турбуватися про дитину та наявність
вини батьків, що належить до
обов'язкових умов позбавлення
батьківських прав.

Обов'язок надати докази на
підтвердження вимог і заперечень
законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК
України ) .

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем не було надано беззаперечних
доказів, які б свідчили про ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини,
винної поведінки відповідача у
свідомому нехтуванні своїми
обов'язками, не надано доказів про
вжиття органами опіки та піклування
заходів до відповідача за ухилення від
виконання батьківських обов'язків чи
притягнення його до адміністративної
відповідальності. Зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, враховуючи, що ОСОБА_2
характеризується лише з позитивної
сторони, спиртними напоями не
зловживає, виявляє бажання до
спілкування та виховання дитини,
виходячи з інтересів дитини, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
позову про позбавлення його
батьківських прав відносно
малолітньої доньки.

При цьому, суд вказує на те, що таке
рішення не позбавляє позивача права в
подальшому звертатись із вимогами про
позбавлення відповідача батьківських
прав з підстав, передбачених
законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19, 150-152, 164 СК України, ст. ст. 3, 15, 60,
212-215,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третіх осіб органу опіки та
піклування Токмацької районної
державної адміністрації, органу опіки
та піклування Михайлівської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Токмацький районний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя