Справа № 341/2717/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1566/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів:
Девляшевського В.А., Васильковського
В.М.,

секретаря Мельник О.В..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Вікторівської сільської ради
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Вікторівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини. Позовні вимоги
обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його бабця - ОСОБА_4. Як зазначає
позивач, після смерті бабусі
залишилось певне майно, що належало їй
на праві приватної власності, яке вона
йому заповіла ще за життя. Зі слів
позивача, він не зміг вчасно звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, оскільки тривалий
час хворів, досяг пенсійного віку, а
стан його здоров'я є незадовільний,
тому позивач потребує постійного
обстеження та лікування.

Просив позов задовольнити. Визначити
для нього додатковий строк, тривалістю
три місяці для подання до Галицької
Державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2013 року задоволено позов
ОСОБА_3 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, зокрема: визначено ОСОБА_3
додатковий строк, достатній для
подання заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини після смерті
баби ОСОБА_4 - три місяці.

ОСОБА_2 оскаржила вказане рішення в
апеляційному порядку, вважає, що
рішення суду першої інстанції є таким,
що не відповідає дійсним обставинам
справи та винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при цьому має місце неповне з'ясування
та встановлення судом обставин, що
мають значення для розгляду справи.

Як вказує апелянт, з посиланням на
долучені у справі письмові докази,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4,
після чого відкрилась спадщина, яку
апелянт, будучи спадкоємцем першої
черги спадкоємців за законом прийняла
та виготовила правовстановлюючі
документи на спадкове майно. Про факт
прийняття спадщини було відомо
позивачу ОСОБА_3, який на той час з цього
приводу жодних заперечень не мав. Зі
слів апелянта, до дня смерті мати
проживала з нею і вона здійснювала за
ОСОБА_4 належний догляд. Як зазначає
ОСОБА_2, за останні роки її відносини з
сином значно погіршилися, позивач
неодноразово наголошував, що забере в
неї все, але не пояснював яким чином.
Апелянт вказує, що у вересні 2013 їй стало
відомо про заповіт, який був складений
ОСОБА_4 на ім'я її сина .

Посилаючись на ст.1272 ЦК України, п.24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування», правові позиції,
викладені в листі від 16.05.2013 Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»,
апелянт вказує, що суд дійшов
помилкового висновку, що зазначені
позивачем причини пропуску строку для
прийняття спадщини об'єктивно
перешкоджали йому реалізувати своє
право на спадкове майно відповідно до
закону. Апелянт вважає, що посилання
позивача на стан його здоров'я, як на
поважну причину для поновлення
відповідного строку, є безпідставними,
оскільки доказів на підтвердження
наявності таких обставин на час
відкриття спадщини та в період
встановленого законом шестимісячного
строку, позивач не надав. Крім того,
ОСОБА_2 вважає, що рішенням суду
вирішено питання про її права та
обов'язки, однак вона не було залучена
до участі у справ в якості відповідача,
відтак не змогла скористатися своїм
правом на подання заяви про
застосування строків позовної
давності.

Просить рішення Галицького районного
суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2013 року скасувати, ухвалити
нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до
Вікторівської сільської ради про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта вимоги скарги
підтримала з наведених у ній мотивів,
просила її задовольнити. Представник
Вікторівської сільської ради поклав
вирішення апеляційної скарги на розсуд
суду. ОСОБА_3 категорично заперечив
проти доводів апеляційної скарги,
просив її відхилити.

Заслухавши представника апелянта,
позивача, суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу належить задовольнити з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, секретарем
виконкому Вікторівської сільської
ради Галицького району
Івано-Франківської області було
посвідчено Заповіт, яким ОСОБА_4
заповіла своїй дочці ОСОБА_2 земельний
пай, що знаходиться на території
Вікторівської сільської ради та
належав їй на праві приватної
власності на землю в межах середньої
земельної частки, що підтверджується
копією Заповіту від 15.05.2000 року (а.с.38-39) .

Згідно копії Заповіту від 23.11.2000,
посвідченого секретарем виконкому
Вікторівської сільської ради, ОСОБА_4
заповіла все майно ОСОБА_3 (а.с.
11-дублікат, 40-41). Копією Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
13.10.2004 Б/Н, підтверджується, що ОСОБА_2
належить домоволодіння по АДРЕСА_1 на
праві приватної власності (а.с. 42). На
а.с.43 міститься копія Витягу про
реєстрацію права власності на
вищезазначене нерухоме майно №5043655 від
13.10.2004. Згідно копії Свідоцтва про
смерть від 06.09.2006 Серія НОМЕР_1 ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.37, 10
-повторне). Копією повторного Свідоцтва
про народження ОСОБА_3 від 11.10.2013 Серія
НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_2 є
матір'ю ОСОБА_3 (а.с.7).

Приписами ст. 1269 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України
визначено строк для прийняття спадщини
- шість місяців з дня її відкриття.
Наслідком пропущення зазначеного
строку, відповідно до ст. 1272 ЦК України,
є не прийняття спадщини спадкоємцем.
Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

У положеннях п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» зазначено, що
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

При ухваленні рішення суд виходив з
того, що позивач пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин. У
матеріалах справи взагалі відсутні
будь-які документальні дані, які б
могли свідчити про існування у
позивача будь-яких захворювань чи
інших обставин, які могли б
унеможливити звернення до нотаріуса
протягом 2000 - 2013 років. Не надав таких
доказів і позивач.

За цих обставин оскаржуване рішення не
може залишатись в силі.

Враховуючи наведене, а також приписи
ст. ст. 60, 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення слід
скасувати та постановити нове, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
щодо визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2013 року - скасувати.
Постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
В.А.
Девляшевський

В.М.
Васильковський