Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/894/14Головуючий у 1-й
інстанції Боровікова А.І.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Житлово - будівельного
кооперативу «Шляховик» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
затоплення квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2
та ЖБК «Шляховик», в якому просили
стягнути на користь ОСОБА_3 з
відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 6 281,0 грн.; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 3 000,0 грн.; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
надання правової допомоги у розмірі 1
000,0 грн. з відповідачів солідарно;
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати в розмірі 356,40
грн. потрачені на лікування з
відповідача ОСОБА_2; ОСОБА_3 за
проведений ремонт стояку у розмірі 1 312,0
грн. з відповідача ЖБК «Шляховик»;
покласти усі судові витрати на
відповідачів солідарно.

В обґрунтування позову позивачі
зазначали, що вони мешкають у
розташованій на першому поверсі
будинку квартирі АДРЕСА_2, власником
якої є ОСОБА_3 Поверхом вище, у квартирі
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2, квартира
належить останній на праві власності.

29.09.2012 року їх квартиру було затоплено
водою, в квартирі стояла вода на
підлозі, сочилась по стінам, також була
затоплена ванна кімната, туалет, кухня
та вітальня. На технічному плані це
ванна кімната під № 1, туалет під № 3,
кухня під № 4 та вітальня під № 5.

Внаслідок залиття були пошкоджені
стелі, стіни та підлога в кухні, ванній
і вітальній кімнаті його квартири, у
зв'язку з чим квартира потребує
ремонту, вартість якого, за висновком
спеціалістів, складає 6 281,0 грн., що
підтверджується доданим до заяви
кошторисом від 01.11. 2012 р. Затоплення
сталося з вини відповідача ОСОБА_2, що
підтверджується доданим до заяви актом
комісії житлово-експлуатаційної
організації. Відповідач систематично
затоплює їх квартиру.

Він - ОСОБА_3 та його дружина - позивач
ОСОБА_4 звернулись до поліклініки імені
8-го Березня, так як у них після залиття
квартири погіршився стан здоров'я. У
ОСОБА_3 почались проблеми із здоров'ям,
а саме безсоння, часткова втрата зору,
біль в серці. Йому лікар - кардіолог
призначив ультразвукове дослідження
серця. 27.10.2012 року він зробив УЗД,
висновок спеціаліста: (на рос. мові
далі) эхо - признаки сложного
аортального порока с преобладанием
стеноза атеросклеротического
характера. Кальциноз АК 2 ст. дисфункция
ЛЖ тип 1. Митральная и трикуспидальная
регургитация 1 ст. У ОСОБА_4 також
проблеми із здоров'ям, а саме: головний
біль, артрит, безсоння, гіпертонія,
хронічний бронхіт. Зроблено ЕКГ,
встановлений діагноз IXC: CH 1ст.
гіпертонічна хвороба 2 ст. серця, нейрон
- м'язовий синдром.

Позивачам було призначено
амбулаторний курс лікування, на якій
вони затратили 356,40 грн., що
підтверджується квитанціями з аптеки
та рецептами на ці медикаменти.

Позивачі вважають, що їм завдана
моральна шкода, яку вони оцінюють у 3000,0
грн.

Також ОСОБА_3 у позові зазначав, що
листопаді 2012 р. він за власні кошти
замінив труби холодної та гарячої води
стояку, які обслуговуються ЖБК
«Шляховик». На цей ремонт ним затрачено
1 312,0 грн., що підтверджується
кошторисом та квитанціями, доданими до
позовної заяви.

Згідно із підп. 5 п. 2.1.5 Статуту ЖБК
«Шляховик», кооператив зобов'язаний
здійснювати внутрішньо - квартирний
поточний ремонт, а також сплачувати
вартість ремонту, якщо необхідність
викликана пошкодженням частини
споруди, інженерного обладнання або
пов'язана з капітальним ремонтом
будинку.

До інженерного обладнання відносяться:
каналізаційні труби, труби постачання
холодної та гарячої води, радіатори та
інше.

Згідно з п. 2.4.4 Статуту ЖБК «Шляховик»,
член кооперативу має право: стягнути з
кооперативу вартість ремонту або
зарахувати його на рахунок внесків на
експлуатацію ремонт будинку.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року позов
позивачів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у сумі 6 281,0 грн.,
моральну шкоду у сумі 500,0 грн., судові
витрати у сумі 229, 40 грн., а разом 7 010, 40
грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
моральну шкоду у сумі 500,0 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі
просила вказане рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог позивачів у цій справі відмовити
повністю (хоча фактично лише в частині
задоволених позовних вимог позивачів
до відповідача ОСОБА_2).

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов позивачів у цій
справі частково, а саме: в частині
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
вартості відновлюваного ремонту 6 281,0
грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та
моральної шкоди на кожного із
позивачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500,0 грн.,
керувався ст. ст. 23, 1166 ч.1, 1167 ЦК України
та виходив із вимог ст. ст. 10-11, 57-58, 60-61, 64
ЦПК України.

Так судом першої інстанції було
встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на
праві власності належить квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_2 на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування від 19.03.1992 р.,
зареєстрованого у ОП ЗМБТІ 29.06.1992 р.,
реєстровий номер 34909 (копія а.с.6-8).

Відповідно до довідки ЖБК „Шляховик"
від 29.12.2012р. у квартирі за адресою:
АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають
позивачі ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4
(копія а.с.42).

Квартира, що розташована поверхом вище
над квартирою позивачів, за адресою:
АДРЕСА_1 належить на праві власності
відповідачці ОСОБА_2, яка також
зареєстрована за вищезазначеною
адресою, що підтверджено інформацію
ЖБК «Шляховик» (а.с.37) та визнано у
судовому засіданні ОСОБА_2, а тому в
силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України доказуванню
не підлягає.

29.09.2012 р. сталося залиття кварти
позивачів з вини ОСОБА_2, що
підтверджується доданим до позовом
актом комісії ЖБК „Шляховик" (а.с.37),
показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
поясненнями голова ЖБК „Шляховик".

Внаслідок залиття квартири позивачів
29.09.2012 р., в якій стояла вода на підлозі,
сочилась по стінам, були затоплені
ванна кімната, туалет, кухня та
вітальня. На технічному плані, це ванна
кімната під № 1, туалет під № 3, кухня
під № 4 та вітальня під № 5, пошкоджені
стелі у кухні, коридорі, ванній кімнаті
та у залі, відклеїлися шпалери, залиті
водою у залі, коридорі, пошкоджені
декоративні міжкімнатні двері, вода
протекла по стінам їхньої квартири у
підвал будинку, пошкоджені килими у
залі на стіні та на кухні на підлозі.

Факт залиття квартири позивачів 29.09.2012
р. відповідач ОСОБА_2 не спростовувала,
визнала у судовому засіданні та в
якості причини залиття зазначала:
через пошкодження зливного шлангу
пральної машини у її квартирі, позов
позивачів визнала частково в частині
матеріальної шкоди на суму 300,0 грн.

Згідно кошторису, виготовленого
Публічним Акціонерним Товариством
„Будівельно-монтажне управління
„Запоріжстальбут-1" (надалі - ПАТ «БМУ
«Запоріжстальбуд-1») від 01.11.2012р.,
вартість матеріальної шкоди, яка
полягає у відновлюваному ремонті
квартири позивачів, завданої внаслідок
залиття квартири 29.09.2012 р. з вини
відповідача ОСОБА_2 складає 6 281,0 грн.
(а.с. 13-20).

Згідно ліцензії № 577781 від 19.05.2011 р.,
виданої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області, яка діє до 22.07.2015
р., ПАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1»,
останнє має право здійснювати
будівництво, а також виконувати інші
послуги, пов'язані з будівництвом, у
тому числі складати проекти виконання
будівельних робіт (копія а.с.96).

З пояснень у судовому засіданні
спеціаліста ПАТ „БМУ
„Запоріжстальбуд -1", Решмід Л.Ю., якою
складено кошторис, вбачається що вона
особисто виходила на квартиру
позивачів для огляду для складання
кошторису відновлюваного ремонту та
підтвердила у повному обсязі пояснення
позивачів щодо пошкоджень у квартирі
внаслідок залиття останньої, внаслідок
чого нею був складений кошторис
вартості ремонту квартири лише по
відновлюванню пошкоджень, які виникли
внаслідок залиття квартири 29.09.2012 р.

Зазначений кошторис містить
обґрунтовані відповіді з питань
визначення вартості відновлюваного
ремонту пошкодженої внаслідок залиття
квартири позивачів, кошторис був
виготовлений фахівцем - спеціалістом
на підставі детального огляду
квартири, не викликає сумнівів у його
обґрунтованості та його правильності,
тому суд, відповідно вимогам ст.ст. 57,58,
64 ЦПК України визнає належним доказом,
який має значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції у цій справі не
прийняв до уваги, як такі, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, встановленим судом, пояснення
відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7
(матері відповідача) про те, що на
стінах та стелі квартири позивачів є за
застаріла плісень та застарілі жовті
плями, загальний незадовільний стан
стін та стелі квартири останніх не може
бути цілком пов'язаний з протіканням
води з її квартири, що мале місце
29.09.2012р., так як пошкодження стін та
стелі у квартирі позивачів відбулося
ще під час залиття квартири у 2000 р., за
яке вони повністю розрахувалися з
позивачами, але останніми
відновлюваного ремонту квартири після
залиття у 2000р. зроблено не було.

Також суд першої інстанції визнав
належним доказом складений комісією
ЖБК «Шляховик» акт від 29.09.2012р. про
затоплення квартири позивачів, так як в
судовому засіданні не було доведено, що
підписання членами комісії акту
відбувалося під будь-яким моральним чи
фізичним тиском з боку позивачів.

Що стосується витрат на лікування, які
понесли позивачі внаслідок
захворювання через отриманий ними
нервовий стрес через залиття квартири,
суд першої інстанції дійшов до
висновку, що останні задоволенню не
підлягають за недоведеністю.

Проте, внаслідок залиття квартири
позивачі зазнали певних моральних
страждань у зв'язку із пошкодженням
їхнього майна, з приводу чого виникла
необхідність у відновлюваному ремонті,
який позивачам важко робити,
перебуваючи у пенсійному віці,
нервували, перебували без води у
квартирі через її відключення, збирали
тривалий час документи для звернення з
позовом до суду, на підставі чого суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позовні вимоги позивачів про
відшкодування моральної шкоди із
урахуванням вимог розумності та
справедливості, підлягають частковому
задоволенню у сумі по 500,0 грн. на
кожного позивача.

Щодо стягнення з ЖБК „Шляховик" коштів,
витрачених позивачем на заміну труб
холодної та гарячої води стояку, які
обслуговуються ЖБК «Шляховик» у сумі 1
312,0 грн., суд першої інстанції дійшов
висновку, що останні задоволенню не
підлягають за безпідставністю,
оскільки позивач повинен за свій
рахунок робити відновлюваний ремонт у
квартирі, яка належить йому на праві
власності.

З додержанням вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК
України суд вирішив питання про судові
витрати у цій справі.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображають позицію відповідача,
висловлену нею у запереченнях проти
позову позивачів у цій справі і яку
вона вважає такою, що є єдино вірною та
єдино можливою.

В силу вимог ст. 319 ч. 2 ЦК України ОСОБА_2,
як власник квартири АДРЕСА_1, має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, у тому числі
використовувати цю квартиру як для
власного проживання, так й для членів
своєї сім'ї, родини, здавати в оренду
тощо.

Проте, власність зобов'язує (ч. 4 ст. 319 ЦК
України).

При розпорядженні своєю власністю
(квартирою) на власний розсуд
відповідач ОСОБА_2 не має права
порушувати права інших осіб та несе
відповідальність за шкоду, завдану її
власністю цим особам.

У даному випадку у цій справі ОСОБА_2 є
належним відповідачем щодо позовних
вимог до неї позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Особи, які беруть участь у справі, у
тому числі відповідач ОСОБА_2 факт
залиття квартири позивачів (№ 1) з вини
ОСОБА_2, як власника квартири АДРЕСА_1, у
цій справі у суді першої інстанції
визнали, а тому в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК
України ці обставини не підлягають
доказуванню.

Крім того, у суді першої інстанції
відповідач ОСОБА_2 визнавала позов
позивачів частково щодо матеріальної
шкоди на суму 300,0 грн., хоча у своїй
апеляційній скарзі чомусь просила
скасувати рішення суду першої
інстанції повністю.

Суд апеляційної інстанції оцінює
критично доводи апелянта ОСОБА_2 у
частині того, що локальна смета № 2-1-1
(кошторис), виготовлений ПАТ «БМУ
«Запоріжстальбуд-1» від 01.11.2012р. на
відновлюваний ремонт квартири
позивачів (а.с.13-15), є неналежним доказом
у цій справі на підтвердження завдання
позивачу ОСОБА_3 матеріальної шкоди на
сумі 6 281,0 грн. внаслідок залиття 29.09.2012
року квартири, що належить йому на
праві власності.

Оскільки, в силу вимог ст. 57 ч. 1 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показів свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

У даному випадку зазначений кошторис є
письмовим доказом, що обґрунтовує
вимоги позивача ОСОБА_3 у частині
завдання йому матеріальної шкоди, а
тому останній є належним.

Наявність висновку експерта на
підтвердження розміру шкоди у
цивільній справі не є обов'язковим.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 на
надавала суду першої інстанції свого
будь-якого контррозрахунку розміру
завданої залиттям квартири ОСОБА_3
шкоди, не подавала зауважень на акт ЖБК
«Шляховик» від 29.09.2012 року про залиття
квартири позивачів. Останній також є
письмовим доказом у цій справі в
обґрунтування позовних вимог
позивачів та не спростований показами
свідків, допитаних у цій справі за
клопотанням відповідача.

Також ОСОБА_2 не подавала суду першої
інстанції будь-якого належним чином
оформленого клопотання, як відповідач
у цій справі, про призначення будь-якої
експертизи з приводу зазначеного
питання з метою надання висновку
останньої у спростування розміру
завданої матеріальної шкоди позивачу
ОСОБА_3

Суд першої інстанції правильно виходив
із принципу змагальності сторін при
вирішенні цієї справи, здійснював
цивільне судочинство в межах заявлених
позовних вимог, клопотань та на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у цій справі, що
відповідає вимогам ст. ст. 10-11 ЦПК
України.

У суді першої та апеляційної інстанції
позивачі спростовували той факт, що
відповідач ОСОБА_2 пропонувала їм
зробити ремонт їх квартири власними
силами чи за власні кошти у
позасудовому порядку.

Крім того, саме позивач ОСОБА_3 вправі
самостійно обирати спосіб захисту
свого порушеного права (стягувати
кошти з відповідача ОСОБА_2 на
відновлюваний ремонт квартири, щоб
мати можливість робити останній
власними силами чи силами підрядної
організації або навпаки, зобов'язувати
відповідача ОСОБА_2 робити зазначений
ремонт квартири власними силами за
власні кошти тощо).

Щодо розміру відшкодування у рахунок
завданої залиттям квартири моральної
шкоди позивачам за рахунок відповідача
ОСОБА_2 по 500,0 грн. кожному, стягнутого
судом першої інстанції за оскаржуваним
рішенням, то суд апеляційної існації
знаходить саме зазначений розмір
моральної шкоди обгрунтованим.

В частині відмови позивачам у решті їх
позовних вимог, у тому числі до ЖБК
"Шляховик", рішення суду першої
інстанції є законним і обгрунтованим і
фактично особами, які беруть участь у
цій справі , не оскаржувалось.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами по справі,
дав їм належну правову оцінку, а також
дослідив надані сторонами докази і
відповідно їх оцінив. Суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
та прийняв рішення, яким спір знайшов
своє належне вирішення.

Крім того, суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуємого рішення
правильно вирішив питання про судові
витрати.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.