Справа № 454/3058/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 грудня 2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу

за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1»яна Олеговича та ОСОБА_2 про звернення стягнення , виселення та стягнення судових витрат , ,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав позов в суд до ОСОБА_1»яна Олеговича та ОСОБА_2 про звернення стягнення , виселення та стягнення судових витрат з наступних підстав :

Відповідно до укладеного договору № CGHOGFOO 240210 від 28.07.2005 року ОСОБА_3 28.07.2005 року отримав кредит у розмірі 16462,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2020 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 22.10.2013 року має заборгованість - 15762,83 [Долар США], яка складається з наступного:

-10800,74 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 2850,97 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 477,40 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 1633,72 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Розрахунок суми заборгованості додається.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 28.07.2005 року уклали договір іпотеки № СGV027/1 . Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 20,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 68680,00 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в додатках до цієї заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним.

Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В зв'язку із подачею позову про звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартиру, загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 20,00 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та виселення громадян з цієї квартири, та у зв'язку з тим що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є власником заставленого майна, на підставі наведеного та керуючись ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за за іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням.

Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обов'язку направлення будь-яких претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Слід додатково зауважити, що Позивач, до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Відповідні повідомлення та докази, що підтверджують їх направлення подані разом з даним позовом у якості відповідних додатків.

Керуючись статтями 209, 210, 220, 526, 527, 530, 577, 629, 640 ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, ст. 12, 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 1, З, 31, 114, 118-120, 122, 137, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СОН0ОР00240210 від 28.07.2005 року, в розмірі 15762,83 [Долар США], що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.10.2013 року складає 125945,01 грн.: звернути стягнення на квартиру загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 20,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № CGV027/1 від 28.07.2005 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.Також просить суд виселити Відповідача та ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1»яновича,ІНФОРМАЦІЯ_1,, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому в судових засіданнях позивач ПАТ КБ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги та просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором також виселити відповідачів ОСОБА_1»яна Олеговича та ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1»яновича,ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: Львівська область Сокальський район смт.Жвирка вул.Вокзальна 47а/4.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та в його обґрунтування зіслався на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_1»ян Олегович та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули хоча були належним чином попереджені про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, однак подала письмову заяву, щодо слухання справи у їх відсутності , щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» , що стосується виселення неповнолітнього заперечила , оскільки ОСОБА_3 до органу опіки та піклування із заявою щодо надання дозволу на укладення договору іпотеки не звертався.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

Відповідно до укладеного договору № CGHOGFOO 240210 від 28.07.2005 року ОСОБА_3 28.07.2005 року отримав кредит у розмірі 16462,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2020 року.

В судовому засіданні судом встановлено, що зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за даним кредитним договором Відповідач станом на 22.10.2013 року має заборгованість - 15762,83 [Долар США], яка складається з наступного:

-10800,74 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 2850,97 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 477,40 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 1633,72 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 28.07.2005 року уклали договір іпотеки № СGV027/1 . Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 20,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 68680,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою

На підставі ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а також початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від ЗО березня 2012 року № 5 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Разом з тим, відповідно до ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є законність.

Так, Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (частина 1 Закону).

Виходячи із ст. З вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

За своїм змістом даний Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме : визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь - яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 року, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення

вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд ухвалюючи відповідне судове рішення, відповідно до ст.217 ЦПК України вирішує питання про зупинення стягнення на час дії Закону.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» доведені та підлягають задоволенню.

Крім того, статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212, 224-226 ЦПК України та ст. ст. 209,210,220, 526, 527,530,577, 589, 629, 640 ч.2 , 1050, 1054 ч.2 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 38- 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового Кодексу України, ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд ,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CGHOGFOO 240210 від 28 липня 2005 року в розмірі 15762 , 83 доларів США , що за курсом 7,99 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.10.2013 року складає 125945,01 гривень :

звернути стягнення квартиру загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 20,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №CGV027/1 від 28.07.2005 р.) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ « ПриватБанк « всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки .

Виселити відповідачів ОСОБА_1»яна Олеговича та ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1»яновича,ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: Львівська область Сокальський район смт.Жвирка вул.Вокзальна 47а/4.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1»яна Олеговича та ОСОБА_2 солідарно в користь ПАТ КБ «Приватбанк» оплачені судові витрати у розмірі 1374 грн. 15 коп.

Зупинити виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук