Справа № 702/1492/13-ц
Провадження № 2/702/26/14
Номер рядка звіту 36
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області

в складі : головуючої -судді:
Мазай Н.В.

при секретарі:
Ставській І.М.

з участю позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача
Половинчицької сільської ради:
Балабіна М.М.

відповідач ОСОБА_5:
не з»явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Монастирище
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області про визнання права власності у
порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом
до відповідачів про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його з відповідачем
батько ОСОБА_6. Після смерті батька
залишилося спадкове майно, що
складається із 1/2 частини присадибної
земельної ділянки площею 1861,5 кв.м та
будинок з господарськими спорудами, що
розташовані на території с. Половинчик,
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області. При зверненні до нотаріальної
контори про заведення спадкової справи
йому було відмовлено у зв»язку з тим,
що у його покійного батька за час життя
не виникло права власності на спадкове
майно, а саме : на присадибну земельну
ділянку та будинок з господарськими
спорудами. Правовстановлюючі
документи на вищезгадане майно
відсутні. Також, нотаріусом було
рекомендовано звернутися до суду для
вирішення даного питання. Його рідний
брат, ОСОБА_5, на спадкове майно не
претендує. Присадибна земельна ділянка
площею 1861,5 кв.м, що розташована на
території с. Половинчик,
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області належала його батькові - ОСОБА_6
на підставі рішення Половинчицької
сільської ради від 29.09.2005 року за № 15-19.
Державного акту на право власності на
земельну ділянку батько не отримав у
зв'язку з передчасною смертю. Також,
факт належності ОСОБА_6 присадибної
земельної ділянки площею 1861,5 кв.м, що
розташована на території с. Половинчик,
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області підтверджується довідкою № 542
Половинчицької сільської ради від
17.07.2013 року, довідкою № 70 відділу
Держземагенства у Монастирищенському
районі Черкаської області від 02.07.2013
року. За час життя батька на даній
присадибній ділянці було збудовано
будинок та господарські споруди, що
також належали ОСОБА_6.
Правовстановлюючих документів на
право власності на будинок та
господарські споруди батько не оформив
у зв'язку з передчасною смертю. 16.02.2007
року його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
розлучилися, про що видано свідоцтво
про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1. На
підставі заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
свідоцтва про розірвання шлюбу - їхнє
спільне майно, а саме: присадибна
земельна ділянка та будинок з
господарськими спорудами було
розділено, про що свідчить Акт
виконавчого комітету Половинчицької
сільської ради від 02.03.2007 року, Рішення
№ 21-3 Половинчицької сільської ради від
09.09.2010 року, довідка № 459 Половинчицької
сільської ради від 26.06.2013 року, довідка
№ 198 Половинчицької сільської ради від
18.02.2013 року. Після смерті батька він
вступив в управління спадковим майном
і фактично прийняв спадщину, так як від
народження по даний час проживає та
веде господарство у дворі, що належав
покійному батьку. Проте у встановлений
законом строк не звернувся в
нотаріальну контору. В нього існує
право на успадкування присадибної
земельної ділянки площею 1861,5 кв.м. та
будинку з господарськими спорудами, що
розташовані на території с. Половинчик,
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області. В обгрунтування позову
посилається на ст.ст. 1216 - 1218, 1258, 1261, 1268
ЦК України. Зазначає, що факт прийняття
спадщини вважає доведеним. Право на
успадкування частини вище зазначеної
присадибної земельної ділянки та
житлового будинку з господарськими
спорудами ніким, зокрема відповідачем,
не заперечується. Таким чином, оцінюючи
в сукупності наявні по справі докази,
враховуючи, що спадщина ним прийнята,
факт належності спірної присадибної
земельної ділянки та житлового будинку
з господарськими спорудами його
померлому батьку документально
підтверджений доказами, вважає, що суд
повинен прийняти рішення про визнання
за ним права власності на земельну
ділянку площею 1861,5 кв.м. та житлового
будинку з господарськими спорудами, що
розташовані на території с. Половинчик,
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області. Просить суд визнати за ним
право власності у порядку спадкування
за законом на 1/2 частини присадибної
земельної ділянки площею 1861,5 кв.м.,
розташованої по АДРЕСА_1 та, яка
залишилася після смерті ОСОБА_6,
визнати за ним право власності у
порядку спадкування за законом на
житловий будинок (літ. А-1) з
господарськими спорудами (літ. а., Б., 3.),
розташований по АДРЕСА_1 та залишилися
після смерті ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав повністю, просить його
задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 ( діє на
підставі довіреності № 1334 від 25.06.2013
року) в судовому засіданні позов
пітримала повністю, просить його
задоволити та пояснила, що позивач є
спадкоємцем, але за час життя батька не
виникло документів, які підтверджують
право власності, оскільки він його не
оформив у встановленому законом
порядку. На земельну ділянку державний
акт не виготовлявся, на житловий
будинок відсутній документ, який
посвідчує право власності. Вважає, що
право власності в батька позивача на
будинок виникло, оскільки будинок
побудований на законних підставах, що
підтверджується будівельним паспортом
будинку 1981 року.

Представник відповідача
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області Балабін М.М. ( діє на підставі
протоколу № 1 від 11.11.2010 року « Про
результати виборів сільського голови»)
в судовому засіданні позов не визнав
повністю та пояснив, що позивач є
спадкоємцем ОСОБА_6. В с. Половинчик
розташований житловий будинок і
виділялася земельна ділянка. ОСОБА_6 не
отримував документів на будинок, але
даний будинок згідно документів був
побудований до 05.08.1992 року, а тому може
вважатися таким, що введений в
експлуатацію, що може бути
підтверджено записами в
погосподарській книзі, згідно
роз»яснень вищого спеціалізованого
суду України. Однак, вважає, що для
визнання права власності на житловий
будинок необхідно надати висновки БТІ,
з приводу його придатності, для
прийняття в спадщину. Земельні ділянки
передавалися в два етапи, в 1994 році та в
2005 році. ОСОБА_6 були оплочені кошти в
земельний відділ, і на земельну ділянку
виготовлена документація, земельній
ділянці присвоєно кадастровий номер,
але державний акт спадкодавцю не
видавався. Вважає, що визнати право
власності на земельну ділянку можливо,
але за відсутності державного акту у
спадкодавця право власності не
виникло, а для визнання права власності
на будинок не вистачає документів,
зокрема висновку про технічний стан
будинку.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з»явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку. Причини
неявки суду не повідомив, клопотання
про відкладення розгляду справи до
суду не надав.

Суд вважає, що за даних обставин
можливо розглянути справу у
відсутності відповідача ОСОБА_5 і такий
розгляд не буде порушенням прав
відповідача на участь в судовому
розгляді, відповідно до ст. 169 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача Половинчицької сільської
ради Монастирищенського району,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення :

- в частині визнання права власності у
порядку спадкування за законом на ?
частину земельної ділянки, яка
розташована по АДРЕСА_1 виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4
ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що повністю
узгоджується з Постановою Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року "Про судове рішення у цивільній
справі".

Судом було роз'яснено право позивача,
відповідача заявляти клопотання про
витребування судом доказів, якщо у
сторін існують складності в їх
отриманні, подавати відповідні докази,
заявляти клопотання про витребування
документів та призначення експертиз по
справі.

Однак, сторонами даних клопотань
заявлено не було.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( серія НОМЕР_2 від
04.03.2008 року, виданого виконавчим
комітетом Половинчицької сільської
ради Монастирищенського району
Черкаської області ( а.с. 26)).

У відповідності до ч. 1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Той факт, що позивач у справі ОСОБА_1 є
спадкоємцем покійного ОСОБА_6,
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 від 17.02.1971 року
( а.с. 25).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно витягу з узагальнення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 " Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування" зазначено, що
умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Тобто, при вирішенні спору про визнання
права власності на спадкове майно
потрібно розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України,
чинного на час виникнення права
власності, та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно з п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням
її цільового призначення.

Статтею 182 ЦК передбачено, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі - Закон)
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності Законом, визнаються дійсними
у разі відсутності їх державної
реєстрації, передбаченої Законом, за
умов якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Судом встановлено, що згідно довідки №
542 від 17.07.2013 року, виданої виконавчим
комітетом Половинчицької сільської
ради Монастирищенського району
земельна ділянка площею 0,30 га для
ведення особистого підсобного
господарства виділена ОСОБА_6 згідно
рішення виконавчого комітету
Половинчицької сільської ради від
05.10.1993 року № 5-21 ( а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного
Кодексу України ( 1990 року), який діяв на
момент виділення земельної ділянки
ОСОБА_6 згідно рішення виконавчого
комітету Половинчицької сільської
ради від 05.10.1993 року № 5-21, право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Згідно довідки № 70 від 02.07.2013 року,
виданої відділом Держземагенства у
Монастирищенському районі земельна
ділянка площею 0,3723 га, яка знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, дійсно належить
ОСОБА_6 згідно рішення сільської ради
від 29.09.2005 року за № 15-19 і відноситься до
земель громадської та житлової
забудови, відповідно до статистичної
звідності по формі 6-зем ( а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного
Кодексу України ( 2001 року), який діяв на
момент прийняття рішення виконавчим
комітетом Половинчицької сільської
ради від 29.09.2005 року № 15-19, право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на земельну ділянку, то
спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини. Для набуття права власності у
встановленому законодавством порядку
спадкоємець повинен здійснити дії, які
необхідні для набуття права власності
на визначене нерухоме майно.

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року " Про судову практику у
справах про спадкування", зазначено, що
відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Позивачем та представником позивача не
надано суду доказів того, що
спадкодавець ОСОБА_6, за життя у
встановленому законом порядку набув
права власності на земельну ділянку, що
розташована по АДРЕСА_1 Черкаської
області.

Враховуючи вище викладене, суд повно,
всебічно та об'єктивно дослідивши всі
зібрані у справі докази, прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
обґрунтовані та не доведені позивачем,
оскільки позивачем не надано суду
доказів того, що спадкодавець у
встановленому законом порядку набув
право власності на спірну земельну
ділянку ( зареєстрував його), а тому за
даних обставин суд вважає, що у
позивача виникає майнове право на
спадщину, а не право власності на
земельну ділянку;

- в частині визнання права власності у
порядку спадкування за законом на
житловий будинок (літ. А-1) з
господарськими спорудами (літ. а., Б., 3.),
розташований по АДРЕСА_1, виходячи з
наступного.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду.

Позивачем та представником позивача не
надано суду, у встановленому законом
порядку, доказів ( посилання на які
відсутнє і в позовній заяві, в якій
констатовано факт того, що в
спадкодавця не виникло право власності
на земельну ділянку та житловий
будинок), для встановлення часу
завершення спорудження спірного
будинку по АДРЕСА_1.

Встановлення судом часу завершення
спорудження будинку визначає
законодавство, відповідно до якого
встановлюється правовий режим
нерухомого майна та документи, якими
посвідчується право власності на
майно.

Посилання представника позивача, в
судових дебатах, на виникнення права
власності у спадкодавця ОСОБА_6 на
спірний житловий будиинок за життя на
підставі технічного паспорту, не
узгоджується з п. 8 ст. 193 ЦПК України, та
спростовується як і посилання
представника відповідача
Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району в судовому
засіданні на ту обставину, що
будівництво спірного будинку було
завершено до 05.08.1992 року, а тому на
спірний будинок можливо визнати право
власності за спадкоємцем позивачем
ОСОБА_1, наступним.

У разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004
року, спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Однак, позивач та представник позивача
не надали суду доказів наявності
створенння та оформлення в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004
року, прав власності спадкодавця
ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача не
надали суду доказів звернення позивача
до нотаріальної контори для прийняття
спадщини за умови виникнення у
спадкодавця у встановленому законом
порядку права власності на спірний
будинок АДРЕСА_1

Крім цього, суд вважає, що позивачем не
надано суду доказів прийняття спадщини
у встановленому законом порядку.
Прийняття спадщини спадкоємцем, який
звернувся з вимогою про визнання права
власності на спадкове майно, має
встановлюватись належними доказами :
копіями документів із спадкової
справи, якщо така справа заводилась
нотаріусом, довідками з
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця, що позивачем
суду надано не було.

Враховуючи те, що суд відповідно до ч. 1
ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, а позивач, у
встановленому законом порядку, не
змінив позовні вимоги ( підстави
позову), тому в задоволенні позовних
вимог позивачу з заявлених ним підстав
слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку ст. ст. 81, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного ст. ст. 182,
242, 334, 1216, 1217, 1223, 1225, 1261-1265, 1268, 1270, 1297, 1299,
ЦК України, ст. 126 Земельного Кодексу
України, Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004
року ( зі змінами та доповненнями),
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року " Про судову
практику у справах про спадкування" та
керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 81, 88, 169, 193,
208, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Половинчицької сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області про визнання права власності у
порядку спадкування за законом,
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через районний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
Н. В. Мазай