Справа № 351/3051/13-ц
Номер провадження №2/351/99/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Собко В.М. ,

з участю секретаря -
Плахіна М.З. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Снятині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рудниківської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рудниківської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, мотивуючи
позов тим, що на праві одноосібного
члену колгоспного двору ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належав
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Суспільна група господарства
відносилась до «колгоспного двору».

Відповідачі, хоча і були зареєстровані
станом на 15.04.1991 року в даному
господарстві, однак фактично як і
позивач проживали в іншому
господарстві у батьків ОСОБА_2, який є
батьком позивача.

Даний житловий будинок було побудовано
у 1969 році, а 24.04.1990 року було видано
свідоцтво про право власності на ім'я
ОСОБА_5, як на голову колгоспного двору,
проте оригінал свідоцтва про право
власності на спірне будинкооволодіння
не зберігся.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина, яка складалася з даного
будинковолодіння. Після його смерті
спадкоємцем за заповітом, посвідченим
секретарем Рудниківської сільської
ради 19.03.2005 року стали позивач та
ОСОБА_3. Оскільки в шестимісячний
термін позивач подав до Другої
Снятинської Державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
то відповідно до ст.1269 ЦК України
позивач вважається таким, що прийняв
спадщину. ОСОБА_3 від прийняття
спадщини відмовилась.

Однак, в зв'язку з тим, що дане
будинковолодіння відносилось до
суспільної групи колгоспний двір, а
також відсутні правовстановлюючі
документи, державним нотаріусом Першої
Снятинської державної нотаріальної
контори було відмовлено у
нотаріальному оформленні спадщини, і
тому позивач вимушений звернутися до
суду із позовом, яким просить визнати
за ОСОБА_1, право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1.

Інтереси позивача у суді представляє
адвокат ОСОБА_6, який подав до суду
заяву, де зазначив. що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просив
позов задоволити, а справу просив
розглядати у відсутності позивача та
його представника.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
подали до суду заяви, якими позов
визнали, справу просили розглядати у їх
відсутності.

Голова Рудниківської сільської ради
Максим’юк В.М. подав до суду заяву, якою
позовні вимоги визнав, справу просив
розглядати у відсутності представника
Рудниківської сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, а саме:
Свідоцтво про смерть ОСОБА_5; Довідку
Рудниківської сільської ради №431 від
15.08.2013 року; Заповіт ОСОБА_5 від 19.03.2005 р.;
Довідку Другої Снятинської ДНК №481/02-14
від 19.07.2013 р.; Відмову Другої
Снятинської ДНК №482/02-14 від 19.07.2013 р.;
Виписку з інвентаризаційних
матеріалів Коломийського МБТІ №48250 від
31.10.2013 р.; Висновок
будівельно-технічного дослідження № 58
від 16.09.2013 р.; Технічний паспорт на
будинок АДРЕСА_1 - суд встановив, що
ОСОБА_5 на праві одноосібного члену
колгоспного двору належав житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, який було
побудовано у 1969 році та відносився до
суспільної групи «колгоспний двір».
ОСОБА_5 посвідчив заповіт ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, яка потім від части у
спадковому майні відмовилася. ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_1 в
шестимісячний термін подав до Другої
Снятинської Державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
то відповідно до ст.1269 ЦК України він
вважається таким, що прийняв спадщину,
проте оформити право на спадщину не
може, оскільки втрачені
правовстановлюючі документи.

На підставі вказаного суд приходить до
переконання, що даний позов є
підставним та таким, що підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику, у справах за позовами про
захист права приватної власності" від
22.12.1995 року № 20 із змінами і
доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17,
18 ЗУ "Про власність" вбачається, що
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 втратили частку
в майні колгоспного двору, оскільки
станом на 15.04.1991 р. фактично за адресою
АДРЕСА_1 не проживали.

Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі викладеного суд вважає, що
слід визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Собко В.М.