АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/817/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Справа № 199/7735/13
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Демченко Є.Л.,
Куценко Т.Р.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
посилалась на те, що 28 березня 2008 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір про іпотечний кредит
№ DNC0GI, в забезпечення зобов'язань
за яким між нею та банком був укладений
договір поруки № DNC0GI від 28
березня 2008 року, який, у зв'язку із
збігом шестимісячного терміну
пред'явлення вимоги до поручителя,
позивач просила визнати припиненим, а
також покласти на відповідачів судові
витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
заявлених позовних вимог (а.с. 37-38).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги та скасування або зміни рішення
суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено
договір про іпотечний кредит №
DNC0GI, згідно з умовами якого банк
надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 291600,00
грн., а останній зобов'язався повернути
кредит, сплатити проценти та інші
платежі у строки й об'ємі, установлені
договором. Строком повного повернення
кредиту, відповідно до пункту 1.1.
договору, є 28 березня 2015 року (а.с. 6-9).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № DNC0GI від 28 березня 2008
року, за яким поручитель відповідає
перед банком за порушення боржником
зобов'язань за вказаним вище кредитним
договором (а.с. 4-5).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за договором у листі
від 16 лютого 2009 року ПАТ КБ
«Приватбанк» повідомило останнього, що
у нього, станом на 12 лютого 2009 року,
утворилась прострочена заборгованість
за кредитом у розмірі 1141,88 дол. США і
пред'явило вимогу в тижневий термін
погасити суму кредиту в повному обсязі,
нараховані проценти, комісії та
штрафні санкції (а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Строк виконання основного зобов'язання
за кредитним договором визначено п.1.1.
кредитного договору - 28 березня 2015 року.

Таким чином, порука позивача, не
припинилася, оскільки момент початку
обчислення шестимісячного строку від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання, ще не наступив.

На виконання умов зазначеного вище
кредитного договору банк звертався до
ОСОБА_2 з вимогою дострокового
повернення кредиту, сплати процентів
за його користування (а.с. 13).

Такі дії банку не суперечать вимогам
закону.

В пункті 24 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
роз'яснено, що при вирішенні таких
спорів суд має враховувати, що згідно
зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

З наведеного вище вбачається, що
районним судом надано повну та
об'єктивну оцінку правовідносинам які
виникли між сторонами, в повній мірі
досліджено обставини справи, чітко
визначено строк закінчення кредитного
договору та договору поруки,
обґрунтовано взято до уваги момент
настання вимоги банку до боржника та
поручителя.

При цьому, колегія суддів вважає, що
листом-вимогою, в якому банк вимагає
достроково повернути заборгованість
за кредитним договором в п'ятиденний
строк, не встановлюється новий термін
виконання зобов'язання за кредитним
договором, оскільки п. 10.3 кредитного
договору передбачено порядок внесення
змін до даного договору, а даний
лист-вимога цим положенням кредитного
договору не відповідає.

Оскільки строк виконання основного
зобов'язання сторонами не був змінений
у встановленому договором порядку,
доводи апелянта стосовно порушення
банком шестимісячного строку
пред'явлення вимоги до поручителя є
безпідставними.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції, встановивши фактичні
обставини справи, повно та всебічно
дослідивши надані сторонами докази й
визначивши правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, з додержанням
норм матеріального і процесуального
права ухвалив законне, обґрунтоване й
справедливе рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: