Номер провадження: 22-ц/785/4593/14
Головуючий у першій інстанції Асанова
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Южненського
міського суду Одеської області від 19
лютого 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» в особі філії
«Одеське РУ» АТ «Банк Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості,-

встановила:

У жовтні 2010 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Банк Фінанси та
Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ
«Банк Фінанси та Кредит» (далі Банк)
(уточнюючи свої позовні вимоги)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 281273,29 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
03.08.2007 року між Банком та ОСОБА_5 був
укладений договір кредиту, відповідно
до якого останній отримав кредитні
кошти у розмірі 50000 доларів США, строком
до 03.08.2022 року зі сплатою 11% річних за
користування кредитом.

У якості забезпечення виконань за
кредитним договором 03.08.2007 року між
Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 були
укладені договори поруки, відповідно
до яких останні взяли на себе
зобов'язання солідарно відповідати за
виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором у повному обсязі.

Також 03.08.2007 року у якості забезпечення
виконання умов кредитного договору,
між Банком та ОСОБА_5 був укладений
іпотечний договір, відповідно до якого
останній передав позивачу в іпотеку
нерухоме майно, а саме: двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки позичальник взяті на себе
зобов'язання не виконує, то станом на
24.07.2012 року утворилася заборгованість у
сумі 281273,29 грн., яку позивач просив
солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Южненського міського суду
Одеської області від 19 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 на користь АТ
«Банк Фінанси та Кредит» в особі філії
«Одеське РУ» АТ «Банк Фінанси та
Кредит» прострочену заборгованість за
кредитом у розмірі 12719,43 долара США. Що в
еквіваленті становить 101628,25 грн.,
заборгованість по відсоткам у розмірі
3115,08 доларів США, що в еквіваленті
становить 24889,49 грн., заборгованість по
комісіям в розмірі 9468, 75 грн., пеню у
розмірі 14823,18 доларів США, що в
еквіваленті становить 118437,21 грн. та
26849,59 грн., а всього у розмірі 281273,29 грн.
Також стягнуто з відповідачів у рівних
частках судовий збір у сумі 1820 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подала до суду апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати в частині стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором,
та в цій частині ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову до ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково, з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Банк Фінанси та
Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ
«Банк Фінанси та Кредит» та стягуючи
солідарно з боржника та поручителів
суму заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачі не
виконують взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором та договорами
поруки, не сплачують заборгованість за
кредитом, відсотками та пенею,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі 281273,29 грн..

Однак колегія суддів повністю не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Южненського міського суду
Одеської області від 19 лютого 2014 року
зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 03 серпня
2007 року між позивачем та ОСОБА_5 був
укладений договір № 20к-315 про надання
кредитних ресурсів в сумі 50000 доларів
США строком до 03.08.2022 року зі сплатою 11%
річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору
відповідач зобов'язаний щомісячно, в
термін до 10 числа кожного місяця,
здійснювати погашення заборгованості
за виданими кредитними ресурсами у
розмірі 277,78 доларів США.

Згідно з п. 4.7 кредитного договору,
відповідач щомісяця, в строк до 10 числа
кожного місяця, сплачує комісійну
винагороду за надання Кредитних
ресурсів у розмірі 378,75 грн..

Пунктом 6.1 кредитного договору
передбачено, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів та або
сплати відсотків, позичальник сплачує
Банку пеню із розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення. Зазначена пеня
сплачується у випадку порушення
позичальником термінів платежів,
передбачених п.п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8
цього договору, а також будь-яких інших
строків платежів, передбачених цим
договором. Сплата пені не звільняє
позичальника від зобов'язання сплатити
відсотки за весь час фактичного
користування кредитними ресурсами.

03 січня 2008 року додатковою угодою № 1 до
кредитного договору були внесені зміни
до п. 4.7 змінивши номер рахунку для
зарахування комісійної винагороди.

08 червня 2010 року укладена додаткова
угода № 2, згідно якої п. 3.2. викладений в
наступній редакції: «Позичальник
зобов'язується щомісячно, в термін з «
1» по « 10» (включно) кожного місяця,
здійснювати погашення заборгованості
відповідно до додатку № Кредитного
договору». Пункти 5.1, 5.3, 5.4., 5.5
виключено.».

03 серпня 2007 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між позивачем (кредитор),
ОСОБА_7 (поручитель) та ОСОБА_5 (боржник)
був укладений договір поруки № 1567/07,
того ж дня між позивачем (кредитор),
ОСОБА_6 (поручитель) та ОСОБА_5 (боржник)
був укладений договір поруки № 1568/07, та
між позивачем (кредитор), ОСОБА_3
(поручитель) та ОСОБА_5 (боржник) був
укладений договір поруки № 1569/07, які є
ідентичними за змістом.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2 вищевказаних
договорів поручителі зобов'язалися
перед кредитором у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним
договором № 20к-315 від 03.08.2007 року у тому
ж обсязі, що й боржник.

Також у якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
03.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 був
укладений іпотечний договір, згідно
якого ОСОБА_5 передав у іпотеку
позивачу нерухоме майно, а саме:
двохкімнатну квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_5 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, то станом на 24.07.2012 року
виникла заборгованість у сумі 281273,29
грн., яка складається з:

- заборгованість по кредиту - 12719,43
доларів США, що в еквіваленті складає
101628,25 грн.,

- заборгованість по відсоткам -
3115,08 доларів США що в еквіваленті
складає 24889,49 грн.,

- заборгованість по комісіям у
розмірі - 9468,75 грн.,

- пеня у розмірі - 14823,18 доларів США
що в еквіваленті складає 118437,21 грн. та
26849,59 грн. (пеня нарахована за рік до
звернення до суду).

За правилами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог, відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець),
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
Глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то у разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

Згідно ст.ст. 554, 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, при якому настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, а боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки.

Відповідно до умов кредитного договору
до обов'язків відповідача
(позичальника) було покладено точно в
строки, обумовлені в кредитному
договорі повернути кредит, своєчасно
сплачувати проценти за користування
кредитом, комісійні винагороди за
банківські послуги та належним чином
виконувати взяті на себе інші
зобов'язання за кредитним договором. У
разі порушення умов договору
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів за
фактичний час користування кредитними
ресурсами, сплатити штрафні санкції та
інші належні до сплати платежі тощо.

Проте ОСОБА_5 у порушення умов
кредитного договору своєчасно і в
повному обсязі не погашав кредит, та не
сплачував відсотки за користування
коштами.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України при
порушенні боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 553 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого зобов'язання, а також відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язань боржником.

Причини невиконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором ніяким чином не можуть
впливати на виконання поручителем
зобов'язань по даному договору.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що Банком до неї 01.04.2009 року було
направлено письмову вимогу про
виконання зобов'язань за договором
поруки, а тому у зв'язку зі спливом
шестимісячного терміну, передбаченого
ч. 4 ст. 559 ЦК України, договір поруки
припинив дію, не заслуговує на увагу,
оскільки термін повернення кредитних
ресурсів, тобто виконання основного
зобов'язання, було визначено 03.08.2022
року.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
сторони є вільними в укладені договору,
виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідачі підписали договір кредиту
та договори поруки добровільно, що
свідчить про те, що всі умови
кредитного договору та договорів
поруки сторонами визначено як
обов'язковими для виконання, та ніяких
заперечень щодо них відповідачами не
висловлювалось.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони,
які приймають участь у справі,
користуються рівними правами відносно
надання доказів, їх дослідження та
доведення до суду їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про
наявність правових підстав для
задоволення вимог позову Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» в особі філії «Одеське РУ»
АТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про солідарне
стягнення кредитної заборгованості за
договором, проте не врахував, що
відносно фізичних осіб та юридичних
осіб - поручителів солідарна
відповідальність має місце за кожним
договором поруки окремо.

Досліджуючи обставини солідарної
відповідальності, заявлених вимог
позивача колегія суддів вважає, що
оскільки договору поруки укладені з
кожним окремо поручителем та Банком, а
не загальним для всіх договором поруки,
між поручителями не існує солідарної
відповідальності між собою. Така
відповідальність витікає з кожного
конкретного договору поруки та
стосується кожного поручителя та
ОСОБА_5, які на підставі окремого
договору є солідарними відповідачами.

На підставі зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині солідарної
відповідальності всіх відповідачів
між собою є безпідставним, а тому в цій
частині підлягає зміні, оскільки
солідарна відповідальність є
обґрунтованою тільки стосовно кожного
поручителя та ОСОБА_5, тільки в тих
правовідносинах, які ґрунтуються на
кожному окремому договорі поруки,
укладеному кожним окремо поручителем.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1
п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Южненського міського суду
Одеської області від 19 лютого 2014 року
змінити.

Викласти резолютивну частину рішення
наступним чином: «Стягнути солідарно: з
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, на
підставі договору поруки № 1568/07, з
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН
НОМЕР_3, на підставі договору поруки №
1567/07, з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІНН НОМЕР_4, на підставі договору поруки
№ 1569/07 на користь АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» прострочену
заборгованість за кредитом в розмірі
12719,43 доларів США, що в еквіваленті
станом на 24.07.2012 року складає 101628,25 грн.,
заборгованість по відсоткам в розмірі
3115,08 доларів США, що в еквіваленті
станом на 24.07.2012 року складає 24889,49 грн.,
заборгованість по комісіям в розмірі
9468,75 грн., пеню в розмірі 14823,18 доларів
США, що в еквіваленті станом на 24.07.2012
року складає 118437,21 грн. та 26849,59 грн., а
всього в розмірі 30657,69 доларів США, що в
еквіваленті станом на 24.07.2012 року
складає 244954,95 грн. та 26849,59 грн., тобто
281273,29 в гривневому еквіваленті.
Стягнути у рівних частках з ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 на користь АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» судовий збір у сумі 1820 грн..».

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко