Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3035/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Подліянова Г.С.,

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 15 квітня 2014 року у справі
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3 про
відшкодування у порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулося до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначали, що
26.06.2009 року по вул. Парамонова біля буд.17
в м. Запоріжжя з вини водія ОСОБА_3, що
керував належним йому на праві
власності автомобілем ГАЗ-3110,
державний номер НОМЕР_1, виникла
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП).

На час ДТП відповідач не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Вина відповідача у скоєнні
вищезазначеної ДТП підтверджується
постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07.07.2009 року та
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення.

В результаті ДТП був пошкоджений
автомобіль "Хюндай". державний номер
НОМЕР_2, який належав на праві власності
потерпілій особі ОСОБА_4.

Розмір завданих збитків за пошкоджений
транспортний засіб, відповідно до
Звіту №130 спеціаліста -
автотоварознавця від 03.08.2009 року,
становить 12 187 грн. 90 коп..

Зазначена шкода особисто
винуватцем ДТП не була відшкодована
потерпілій особі. Власник
пошкодженого автомобіля з метою
отримання відшкодування звернувся до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України з відповідною заявою.

У зв'язку з настанням події,
передбаченої п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», позивач здійснив виплату
відшкодування потерпілій особі в
розмірі 10 156 грн.58 коп., керуючись
нормами п. 41.1 ст. 41 Закону в редакції,
яка діяла на момент ДТП, та наказом про
сплату № 2788 під 05.11.2009 року.

Крім того, згідно акту виконаних робіт
та рахунку-фактури №153 від 25.08.2009 року
за послуги аварійного комісару
позивачем перерахована сума 720 грн..

Всього витрати позивача складають 10 876
грн. 58 коп..

Позивач зазначає, що звертався до
ОСОБА_3 із листами: № 13695/3-2-05 від 02.09.2009
року та №5650/3-2-05 від 24.03.2010 року про
компенсацію витрат в добровільному
порядку, але відповідач добровільно
витрати не сплатив.

Посилаючись на вказані обставини,
просили суд стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь Моторної
(транспортного) страхового бюро
України суму страхового відшкодування
- 10 876 грн. 58 коп., судові витрати за
оплату судового збору - 214 грн. 60 коп. та
витрати за надання правової допомоги - 2
000 грн..

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 15 квітня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України суму страхового відшкодування
- 10 156 грн. 58 коп., вартість послуг
аварійного комісару у сумі 700 грн.,
судові витрати у сумі 214 грн. 60 коп.,
витрати, пов'язані з наданням правової
допомоги 2000 грн., а усього стягнути 13 091
грн. 18 коп..

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що 26 червня 2009 року
о 07 год. 50 хв. ОСОБА_3, в м. Запоріжжі по
вул. Парамонова біля будинку №17,
керуючи автомобілем марки ГАЗ-3110,
державний номер НОМЕР_1, не витримав
безпечну дистанцію руху та скоїв
зіткнення з автомобілем HYUNDAI, державний
номер НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_5.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 липня 2009 року
відповідача ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення за ст. 124 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.9).

Відповідно до звіту судового експерта
автотехніка-автотоварознавця,
оцінщика, аварійного комісара ОСОБА_6
№130 від 03.08.2009 року, вартість
матеріальної шкоди, завданої
володільцю автомобіля «HYUNDAI Matrix»,
державний номер НОМЕР_2, склала 12 187 грн.
90 коп. (а.с.11-13).

Апелянтом розмір матеріальної шкоди
не спростовано.

На дату скоєння дорожньо-транспортної
пригоди відповідач не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власних наземних транспортних засобів

У зв'язку з настанням події,
передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, згідно
наказу № 2788 від 05.11.2009 року Моторного
(транспортного) страхового бюро, з
урахуванням довідки № 1 від 28.10.2009 року
про розмір відшкодування шкоди, МТСБУ
здійснило виплату відшкодування
ОСОБА_5 у розмірі 10 156 грн. 58 коп., що
підтверджено платіжним дорученням №4177
від 10.11.2009 року (а.с.14, 15, 25).

Також МТСБУ понесло витрати за роботу
аварійного комісара у розмірі 720 грн.,
що підтверджується актом виконаних
робіт (а.с.17).

Частиною 1 статті 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України після сплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Відтак, відповідно до ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України МТСБУ
набуло право зворотної вимоги (регресу)
до відповідача.

Вирішуючи питання щодо пропуску строку
позовної давності, суд першої
інстанції зазначав про те, що відбулося
переривання строку позовної давності
пред'явленням позову до
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя у листопаді 2014року.

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком виходячи з наступного.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За положеннями ст. 257, ч. 6 ст. 261 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
За регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України передбачено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

З огляду на зазначене, початок перебігу
строку позовної давності у даній
справі є дата набуття страховиком
права вимоги - 10.11.2009 року (дата виплати
страхового відшкодування).

01.11.2012 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування витрат в порядку
регресу.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 22.11.2012 року, яка
набрала законної сили, позов повернуто
позивачу через порушення правил
підсудності,

Отже, за змістом ч.2 ст.. 264 ЦК України в
даному випадку перебіг позовної
давності не переривається.

Проте, матеріали справи містять заяву
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, де просять визнати
поважними причини пропуску строку
позовної давності звернення до суду та
поновити його ( а.с.5).

Відповідно до ч.5 ст.. 267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Судова колегія, зважаючи на те, що лише
після звернення МТСБУ до
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя стало відомо місце
реєстрації відповідача, так як
матеріали страхової компанії містили
дані про місце реєстрації відповідача
за адресою: АДРЕСА_1, за яким
здійснювалось листування з
відповідачем стосовно добровільного
відшкодування страхової виплати, а
також у постанові Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 зазначалось
вищеназване місце реєстрації, вважає
доцільним визнати причину пропуску
строку позовної давності поважною.

Доводи апеляційної скарги про те, що
страхове відшкодування було здійснено
потерпілій особі ОСОБА_5, а не власнику
автомобіля ОСОБА_4, не ставлять під
сумнів правильність висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
нотаріально посвідченою довіреністю
від 14.09.2009 року ОСОБА_4 уповноважив
ОСОБА_5 отримати в Моторному
(транспортному) страховому бюро
України усі належні йому гроші як
відшкодування завданої шкоди,
внаслідок пошкодження належного йому
на праві приватної власності
автомобіля «HYUNDAI Matrix» (а.с.91).

Зазначене спростовує доводи
апеляційної скарги про недоведеність
отримання страхового відшкодування
власником автомобіля.

Отже, при встановленні фактичних
обставин справи, судом першої
інстанції не було порушено норм
цивільного процесуального закону,
зазначені висновки узгоджуються з
нормами матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
колегія суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 15 квітня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: