У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Парінової І.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
м. Ірпеня Київської області в інтересах
держави до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» про
визнання недійсним рішення селищної
ради, державного акта на право
власності на земельну ділянку та
визнання права власності на неї за
касаційною скаргою Коцюбинської
селищної ради Київської області,
поданою її представником Захарчуком
Іваном Анатолійовичем, на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 13 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и
л а:

У січні 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
звернувся до суду із зазначеним
позовом мотивуючи свої вимоги тим, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
Київської області від 24 грудня 2008 року
№ 1968/25-5 затверджено проект землеустрою
та передано у власність ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,15 га для
будівництва й обслуговування будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1. На підставі
цього рішення ОСОБА_1 видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 901085. За договором
купівлі-продажу від 4 лютого 2011
року № 62 ОСОБА_1 продав ОСОБА_2
зазначену земельну ділянку, у зв'язку
із чим на державному акті серії ЯЖ №
901085 вчинено відмітку про перехід права
власності на земельну ділянку до
ОСОБА_2

Прокурор зазначав, що вказана земельна
ділянка розташована за межами
населеного пункту - АДРЕСА_1 та
перебувала в постійному користуванні
комунального підприємства
«Святошинське лісопаркове
господарство», оскільки цю земельну
ділянку було надано в користування
Святошинському лісопарковому
господарству згідно з постановою Ради
Міністрів Української РСР від 20 червня
1956 року. Отже, Коцюбинською селищною
радою прийнято рішення про відчуження
земельної ділянки з перевищенням
повноважень і без виключення її із
земель Державного лісового фонду
України, без її вилучення з
користування комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство», тобто без
відома держави в особі уповноваженого
органу та постійного землекористувача.

Посилаючись на порушення Коцюбинською
селищною радою Київської області
вимог ст. ст. 20, 21, 39 ЗК України, ст. 57 ЛК
України, ст. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації», якою передбачено
обов'язковість проведення державної
експертизи проектів землеустрою щодо
відведення земель лісогосподарського
призначення, ст. ст. 3, 10, 12, 13, 23 Закону
України «Про планування і забудову
територій», ст. ст. 228, 336 ЦК
України та нікчемність договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
4 лютого 2011 року, прокурор м. Ірпеня
просив суд визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 24 грудня 2008 року №
1968/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1», визнати недійсним державний
акт серії ЯЖ № 901085на право власності на
земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_1, з відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_2 та скасувати його
державну реєстрацію, визнати право
власності держави на земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 13
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року, позов
задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року № 1968/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 901085 та скасовано його
державну реєстрацію.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування заочного
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 13 червня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року в
частині задоволення позову про
визнання недійсним рішення селищної
ради, державного акта на право
власності на земельну ділянку,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У іншій частині судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
оскаржено і підстав перевіряти їх
законність і обґрунтованість у цій
частині у суду касаційної інстанції
немає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов у частині визнання
недійсним рішення селищної ради,
державного акта на право власності на
земельну ділянку, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, установивши
факт відсутності на час прийняття
селищною радою рішення про надання
ОСОБА_1 земельної ділянки будь-якої
містобудівної чи іншої, передбаченої
законом документації, яка б
встановлювала межі смт
Коцюбинське Київської області, на
підставі ст. ст. 116, 122, ч.1 ст. 155
ЗК України, п. 12 розділу X «Перехідні
положення» ЗК України дійшов
обґрунтованого висновку про
перевищення селищною радою
повноважень щодо розпорядження
землями, які знаходяться за межами
населеного пункту, та недійсність
такого рішення селищної ради.

Відповідно до частини першої статті 125,
частини першої статті 126 ЗК України (у
редакції від 16 вересня 2008 року, яка була
чинною на момент прийняття селищною
радою рішення) право власності ОСОБА_1
на земельну ділянку виникло з моменту
отримання ним державного акта та його
державної реєстрації.

Таким чином, оскільки зазначені норми
встановлювали нерозривний зв'язок між
виникненням права власності на
земельну ділянку з обов'язковим
одержанням її власником державного
акта, який посвідчував його право
власності, то суди на підставі
зазначених норм дійшли обґрунтованого
висновку про визнання недійсним і
державного акта, виданого ОСОБА_1 на
підставі недійсного рішення селищної
ради.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій в оскаржуваній
частині не дають підстав для висновку,
що судами при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Коцюбинської
селищної ради Київської області,
подану її представником Захарчуком
Іваном Анатолійовичем, відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 13
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 28
листопада 2013 року в частині
задоволення позову про визнання
недійсним рішення селищної ради,
державного акта на право власності на
земельну ділянку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін І.К.Парінова