Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/242/14
Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Кредитної спілки
«Аккорд» на рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області
від « 28» жовтня 2013 р. у справі за позовом
Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року КС «Аккорд»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором .

Позивач зазначав, що між ним та
відповідачкою 19 квітня 2008 року був
укладений кредитний договір №
0136/БП1/95/0013855. Відповідно до умов
договору, відповідачка отримала кредит
в сумі 11000 грн., який зобов'язалася
повернути відповідно до графіка
щомісячними платежами, однак в
порушення умов кредитного договору
відповідачка заборгованість за
кредитом не погасила. Заборгованість
за тілом кредиту складає 11000 грн., за
процентами 20407 грн. 20 коп., пеня 11000 грн.,
всього 42407 грн. 20 коп., з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних сума
заборгованості складає 57399 грн. 93 коп.
Посилаючись на ці обставини, просив
стягнути з відповідачки на його
користь заборгованість за кредитним
договором з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних в сумі 57399 грн. 93
коп. та судові витрати.

Рішенням Гуляйпільського
районного суду Запорізької області
від 28 жовтня 2013 року позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
КС «Аккорд» подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Як установлено судом, 19 квітня 2008 року
був укладений кредитний договір №
0136/БП1/95/0013855. Відповідно до умов
договору, відповідачка отримала кредит
в сумі 11000 грн. на споживчі потреби, який
зобов'язалася повернути відповідно до
графіка щомісячними платежами.
Останній такий платіж вона повинна
була здійснити 19 квітня 2009 року (а.с. 9).

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що з травня 2008 року
відповідачка зобов'язання за споживчим
кредитом не виконувала, ніякі платежі
не здійснювала (а.с. 5). Проте, вимоги про
стягнення заборгованості за споживчим
кредитом позивачем заявлені тільки у
грудні 2012 року (а.с. 1-3), тобто після
спливу строку позовної давності.

У відповідності до правової позиції,
викладеній в постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року
№6-126цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України, пункт 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У січні 2013 року відповідачка подала
заяву про застосування строку позовної
давності до вимог позивача (а.с. 25-26).

В своїх запереченнях позивач зазначав,
що строк позовної давності не
пропущений, оскільки строк дії
договору був пролонгований,
посилаючись на проведений
відповідачкою платіж 8 серпня 2012 року
(а.с. 101-102).

Суд першої інстанції дав належну
оцінку таким доводам позивача та не
знайшов підстав для переривання строку
позовної давності.

З огляду, на зазначене колегія суддів
вважає необґрунтованими доводи
апелянта про поважність причин
пропуску строку позовної давності,
тому підстав для скасування рішення
суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Аккорд» відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: