Номер провадження: 22-ц/785/5776/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014
року по справі за заявою ОСОБА_3 про
визнання виконавчих листів такими, що
не підлягають виконанню по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В провадженні Приморського районного
суду м. Одеси знаходилася справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси 25 липня 2012 року позовні вимоги
Банку задоволені та стягнуто з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 4014060,45 грн..

18.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
заявою про визнання виконавчих листів
такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 15 квітня 2014 року у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить ухвалу суду скасувати,
постановити нову ухвалу, якою його
заяву про визнання виконавчих листів
такими, що не підлягають виконанню
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст ухвали, яка оскаржена,
доводи апеляційної скарги та заяви,
межі, в яких повинні здійснюватись
перевірка ухвали, встановлюватися
обставини і досліджуватися докази,
вислухавши думку учасників процесу,
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу відхилити, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
про визнання виконавчих листів такими,
що не підлягають виконанню, суд першої
інстанції виходив з того, що зазначені
заявником обставини, відповідно до ст.
369 ЦПК України, не є підставою для
задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, що
на підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 25 липня 2012
року позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено у повному обсязі та
стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» суму боргу за
договором кредиту в розмірі 4014060,45 грн..

На виконання рішення були виписані
виконавчі листи, направлені стягувачем
- ПАТ «Марфін Банк» на виконання до
Першого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції.

30.01.2014 року державним виконавцем було
винесено 5 постанов про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчих
листів у відношенні боржника ОСОБА_3, а
саме:

- ВП № 41763040 за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси,
виданим 21.02.2013 року, про стягнення
грошової суми в розмірі 2769056,63 грн.;

- ВП № 41762808 за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси,
виданим 21.02.2013 року, про стягнення
грошової суми в розмірі 1609,50 грн.;

- ВП № 41763301 за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси,
виданим 21.02.2013 року, про стягнення
грошової суми в розмірі 87425,24 грн.;

- ВП № 41762567 за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси,
виданим 21.02.2013 року, про стягнення
грошової суми в розмірі 392811,64 грн.;

- ВП № 41762205 за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси,
виданим 21.02.2013 року, про стягнення
грошової суми в розмірі 764766,94 грн..

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 05.06.2012 року
по цивільній справі за позовною заявою
ПАТ «Марфін банк» до ОСОБА_5 в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 2518/ОР від 08.11.2007 року в
розмірі 4014060,45 грн. вирішено звернути
стягнення на предмет іпотеки -
нежитлове приміщення загальною площею
5052,2 кв.м, яке розташоване за адресою: м.
Одеса, вул. Промислова 31, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ «Марфін
Банк» з укладанням від імені власників
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ
«Марфін Банк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
(а.с.173).

В рішенні апеляційного суду Одеської
області від 06.02.2013 року зазначено, що
висновок суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідає вимогами
закону та зібраним доказам (а.с.174-176).

02 серпня 2013 року ОСОБА_3 здійснив
погашення кредиту за кредитним
договором № 2518/OF від 08.11.2007 року на
підставі ДП № 03456-C0 від 08.11.2007 р. на суму
484800 грн., що підтверджується
меморіальним ордером № (а.с.172).

Обґрунтовуючи свою заяву про визнання
виконавчих листів такими, що не
підлягають виконанню, ОСОБА_3 посилався
на те, що рішенням суду від 25.07.2012 року
стягнуто заборгованість за кредитним
договором солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на суму 4014060,45 грн., а виконавчі листи
видані лише відносно одного
відповідача, з зазначенням боржника
лише ОСОБА_3, що на думку останнього є
підставою для задоволення його заяви.

Суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги
зазначене з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

З матеріалів справи не вбачається, та
представником заявника не
заперечувалось, що виконання рішення
по зверненню стягнення на час розгляду
заяви не відбулося.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК суд ухвалою
вносить виправлення до виконавчого
листа, а у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин, суд
визнає виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково. Якщо стягнення за таким
виконавчим листом уже відбулося
повністю або частково, суд одночасно на
вимогу боржника стягує на його користь
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
підстав для задоволення заяви ОСОБА_3
про визнання виконавчих листів такими,
що не підлягають виконанню немає.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що ухвала
суду є законною, обґрунтованою та
такою, що скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній
скарзі, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по
справі, ухвала суду відповідає вимогам
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 15 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не
підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов