справа № 4-с/489/38/14
УХВАЛА

15 липня 2014 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Лисенко К.М.

представника ДВС Нечипуришиної
Ю.А.

представника заінтересованої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві скаргу ОСОБА_4
до державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Лисенко К.М., заінтересованої
особи - ОСОБА_6 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця з розрахунку заборгованості
по аліментам

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду зі скаргою про визнання
неправомірними дій державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Лисенко К.М. (далі - державний
виконавець) в частині визначення
станом на 01.04.2014 заборгованості по
аліментам в сумі 6898,66 грн.

У обґрунтування вимог вказав, що на
виконанні у державного виконавця
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 09.11.2000 про
стягнення з нього на користь ОСОБА_7
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх
видів доходу, але не менше ? частини
неоподаткованого мінімуму доходу
громадян, починаючи з 01.11.2000 та до
досягнення ним повноліття.

Як зазначив заявник, за різний період
державним виконавцем складено
декілька розрахунків, які на думку
останнього не відповідають фактичній
заборгованості. Так, станом на 01.12.2013
заборгованість складала 65,67 грн.,
станом на 26.03.2014 року - відсутня, а на
01.04.2014, яка проведена за заявою
стягувача, - 6868,66 грн., що є порушенням
Закону України «Про виконавче
провадження».

Протокольно ухвалою суду від 15.07.2014 за
клопотанням державного виконавця у
відповідності до роз'яснень, наведених
в пункті 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» (далі - Постанова Пленуму ВСС
№ 6), до участі в справі в якості
заінтересованої особи залучено
стягувача ОСОБА_6, до зміни прізвища -
ОСОБА_6.

У судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав та просив
задовольнити.

Державний виконавець та представники
державної виконавчої служби і
стягувача в задоволенні скарги просили
відмовити через пропуск заявником
десятиденного строку на оскарження дій
державного виконавця та відсутність
порушень законодавства про виконавче
провадження.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали скарги і
оцінивши зібрані у ній докази, вважає
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
постановою державного виконавця від
17.07.2008 відкрито виконавче провадження
за виконавчим листом № 13-320, виданим
Ленінським районним судом м.Миколаєва
09.11.2000, про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше ? частини неоподаткованого
мінімуму доходу громадян, починаючи з
01.11.2000 та до досягнення дитиною
повноліття.

У зв'язку із зміною прізвища поставною
державного виконавця від 09.09.2013
проведено заміну стягувача ОСОБА_7 на
ОСОБА_6

За заявою боржника в грудні 2013 року та
квітні 2014 року державним виконавцем
проведено декілька розрахунків
заборгованості по аліментам згідно
яких заборгованість за 2013 рік станом
на 01.12.2013 становить 65,67 грн., а за весь
період станом на 01.04.2013 - відсутня.

Із матеріалів виконавчого провадження
встановлено, що в період з 19.06.2008 по
28.11.2008 ОСОБА_4 працював на ДП «Дельта
-Лоцман» і отримав заробітну плату в
сумі 31983,42 грн., що підтверджується
довідкою ДП «Дельта -Лоцман» від 26.02.2009
№ 946/501.

У матеріалах виконавчого провадження є
заява і пояснення ОСОБА_4 від 31.10.2012 в
яких він вказав, що після звільнення
18.06.2008 з ДП «Зоря»-«Машпроект» і по дату
надання пояснень аліменти на дитину не
сплачував через неможливість
встановити місцезнаходження
стягувача.

Із розрахунку державного виконавця від
14.07.2014 № 34540, який надано на вимогу суду,
видно, що вперше погашення
заборгованості по аліментам боржник
здійснив в листопаді 2012 році в сумі
6566,40 грн., які були зараховані державним
виконавцем в рахунок заборгованості
поточного року.

Регулярну сплату аліментів ОСОБА_4
почав здійснювати з січня 2013 року,
значні суми яких сплатив в січні -
квітні 2013 року.

Як пояснив представник заявника
причиною звернення до суду стало
надання державним виконавцем
декількох розрахунків, розмір
заборгованості по аліментам в яких не
відповідає один одному.

Представник заявника вказав, що
причиною невідповідності є
арифметична помилка державного
виконавця при розрахунку
заборгованості за 2008 рік, невірний
розрахунок аліментів за період коли
боржник працював на ДП «Дельта -Лоцман»
без урахування отримання ним в цей
період (19.06.2008 - 28.11.2008) заробітної та не
зарахування надмірно сплачених
аліментів в січні - лютому 2013 року в
рахунок погашення заборгованості
починаючи з червня 2008 року.

Факт проведення різних розрахунків
заборгованості за один і той же період
державний виконавець пояснила
відсутністю в матеріалах виконавчого
провадження помісячних розрахунків за
періоди коли виконавче провадження
перебувало в провадженні інших
державних виконавців, що не надавало
можливості встановити врахування
отримання боржником заробітної плати в
період роботи на ДП «Дельта -Лоцман» та
неповідомленням боржником про її
отримання і помилковість попередніх
розрахунків.

При вирішенні скарги суд виходить з
наступного.

Порядок та умови проведення розрахунку
заборгованості платника аліментів
визначені статтею 195 СК України,
статтею 74 Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
про організацію примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/57, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі -
Інструкція).

У силу статті 195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості, але
працює на час визначення її розміру,
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час визначення її розміру,
вона обчислюється виходячи із
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Відповідно до частини третьої статті 74
Закону України «Про виконавче
провадження» розмір заборгованості із
сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може бути
менше розміру, встановленого Сімейним
кодексом України.

Пунктом 7.13 та підпунктом 7.13.1 цього
пункту Інструкції визначено, що
державний виконавець у разі
надходження виконавчого документа про
стягнення аліментів у день відкриття
виконавчого провадження повинен
підрахувати розмір заборгованості зі
сплати аліментів та разом з постановою
про відкриття виконавчого провадження
повідомити про нього стягувача і
боржника. Розрахунок заборгованості
повинен бути помісячним і містити суму
заробітної плати та інших доходів
боржника, що залишилася після
утримання податків, відсоток або
частку заробітку (доходу), визначений
виконавчим документом, загальну суму
заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня
інформація про отримання боржником
доходів, державний виконавець
розраховує заборгованість у такому
самому порядку, виходячи із
середньомісячної заробітної плати для
відповідної місцевості. Після
отримання достовірної інформації про
джерела доходів боржника та їх розмір
державний виконавець здійснює
перерахунок заборгованості та
повідомляє про нього стягувача і
боржника.

Судом встановлено, що при проведені в
квітні 2014 року на вимогу стягувача
розрахунку заборгованості по
аліментам державний виконавець
врахувала данні довідки ДП «Дельта
-Лоцман» від 26.02.2009 № 946/501 про отримання
боржником заробітної плати, що не було
враховано при попередніх розрахунках,
проведених на вимогу боржника, що
відповідно вплинуло на кінцевий
результат заборгованості.

Також встановлено, що про
працевлаштування на ДП «Дельта
-Лоцман» боржник державного виконавця
не повідомляв та не звертав увагу на
данні довідки.

При наданні суду уточненого розрахунку
державним виконавцем також було
усунуто арифметичну помилку, допущена
при визначенні загальної суми
заборгованості за 2008 рік (у розрахунку
від 30.04.2014 № 19017 вказано 7832,34 грн.,
фактично згідно розрахунку від 14.07.2014
№ 34540 - 8163,80 грн.), а також приведено у
відповідність із середньою заробітною
платою заборгованість за січень -
березень 2014 року.

Отже, державний виконавець при
проведенні на вимогу суду розрахунку
здійснила його у відповідність до
вимог частини другої статті 196 СК
України та підпункту 7.13.1 пункту 7.13
Інструкції, а відтак підстави вважати
її дії неправомірними відсутні.

Доводи представника про не віднесення
надмірно сплачених коштів в рахунок
погашення заборгованості по аліментам
починаючи з червня 2008 року суд вважає
безпідставними, а відносно права
стягувача на нарахування пені на таку
заборгованість то її розміру і
правомірність нарахування підлягає
вирішенню в позовному провадженні, у
разі надходження до суду такого позову
від стягувача.

Керуючись статтями 383-389 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 про
визнання неправомірними дій
державного виконавця з розрахунку
заборгованості по аліментам -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя