АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1786/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2992/14
Головуючий у 1-й інстанції Гриб М. В.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Обідіної О.І.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Аграрного
орендно-приватного підприємства
"Великосорочинське" на рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 18 серпня 2014
року у справі за позовом Аграрного
орендно-приватного підприємства
"Великосорочинське" до
Великосорочинської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Аграрне
орендно-приватне підприємство (далі -
АОПП) «Великосорочинське» звернулося
до суду із вказаним вище позовом та
просило визначити йому додатковий
строк для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
та на випадок своєї смерті заповідав
все своє майно вказаному підприємству.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
встановлений законом строк для подання
заяви про прийняття спадщини
підприємство пропустило, в зв'язку з
тим, що фактично користуючись
спадковим майном (земельними
ділянками) вважало, що тим самим
фактично прийняло спадщину. Крім цього,
позивач посилався на те, що в
підприємстві заповіт не був виявлений
раніше і в підприємстві не було
посадової особи, до функціональних
обов'язків якої входило б оформлення
документів про прийняття спадщини.
Вважаючи вказані причини поважними,
позивач просив суд визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 18 серпня 2014 року в
задоволенні позову Аграрного
орендно-приватного підприємства
"Великосорочинське" до
Великосорочинської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини -
відмовлено.

АОПП "Великосорочинське" оскаржило
рішення місцевого суду, в апеляційній
скарзі просило його скасувати та
ухвалити нове. Вважає, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, істотно порушені норми
права.

Справу просить розглянути без
повноважного представника
підприємства.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, будучи у порядку
встановленому законом повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Пленум Верховного Суду України в п.24
Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

За приписами ч. 2 ст. 27 ЦПК України,
особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Великі Сорочинці
Миргородського району помер ОСОБА_1, в
зв'язку з чим за місцем його останнього
постійного проживання відкрилася
спадщина, зокрема, і на земельні
ділянки, площею 3,65 га та 0,50 га,
розташовані на території
Великосорочинської сільської ради.

При своєму житті, а саме 04.12.2000 року,
ОСОБА_1 на випадок своєї смерті
заповідав все своє майно АОПП
«Великосорочинське».

18 червня 2014 року, представник АОПП
«Великосорочинське» Харченко М.І.
звернувся до приватного нотаріуса із
усною заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину, але отримав відмову,
викладену в постанові про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з
пропуском, визначеного законом
6-місячного строку для подачі заяви про
прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
після відкриття спадщини з 12.01.2007 року і
до 18 червня 2014 року (сім років) позивач
не звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, або до
суду про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини.

Проаналізувавши матеріали справи та
враховуючи, що позивач АОПП
«Великосорочинське» звернулося до
нотаріальної контори у червні 2014 року,
тоді як шестимісячний строк для
прийняття спадщини закінчився 12.07.2007
року, доказів, що підприємство
пропустило строк з поважних причин не
навів, не зазначив об'єктивних,
непереборних, істотних труднощів для
позивача на вчинення дій щодо подачі
заяви про прийняття спадщини в
установлений строк, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову АОПП
«Великосорочинське» про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

При цьому, слід звернути увагу, що лист
за підписом сільського голови, у якому
зазначено наступне: «повідомляємо, що
проти позову не заперечуємо, просимо
справу розглянути за відсутності
представника Великосорочинської
сільської ради.» не можна вважати
вчиненням визнанням позову відповідно
до положень ст. 174 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

За вказаних обставин, ухвалою
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 18.08.2014 року,
обґрунтовано відмовлено у прийнятті
визнання позову Великосорочинською
сільською радою Миргородського району.

Не заслуговують на увагу посилання в
апеляційній скарзі АОПП
«Великосорочинське» на наявність
рішення Миргородського районного суду
від 22.04.2014 року у аналогічній справі за
позовом АОПП «Великосорочинське» про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини (№541/693/14-ц), яким
позов було задоволено.

Так, дане рішення не може бути
підставою для задоволення позову,
оскільки воно не має преюдиційного
значення, окрім того, розглядаючи кожну
окрему справу, суд в кожному випадку
встановлює обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
сторін, докази, якими вони
підтверджуються, інші фактичні дані,
які мають значення для вирішення
справи та закінчує справу, ухвалюючи
своє рішення.

Доводи апелянта про те, що заповіт був
виявлений при проведенні
інвентаризації технічної документації
АОПП «Великосорочинське» в червні 2014
року працівниками підприємства, не
ставлять під сумнів правильність
рішення суду першої інстанції, так як
вказані аргументи позивача свідчать
про те, що заповіт був на підприємстві,
і посадові особи підприємства мали
об'єктивну можливість знати про його
існування.

Колегія суддів також звертає увагу, що
належне ведення та організація
бухгалтерського обліку та іншого
обліку документів є обов'язок
підприємства, а невчасне виявлення
заповіту, який зберігався на
підприємстві не може бути поважною
причиною для неподання заяви про
прийняття спадщини на протязі семи
років.

Посилання апелянта про те, що на
підприємстві відсутня посадова особа,
до обов'язків якої входить оформлення
спадкових справи, також не може бути
поважною причиною, оскільки
підприємство само визначає штат
працівників та коло їх обов'язків.

Безпідставним є посилання апелянта про
те, що підприємство фактично прийняло
спадщину, оскільки дана обставина
жодним чином не може бути підставою для
поновлення строку для прийняття
спадщини.

За вказаних обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, який, у порядку
встановленому ЦПК України, повно
встановивши фактичні обставини справи,
дав об'єктивну оцінку зібраним у справі
доказам, вірно застосувавши норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та ухвалив
рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Аграрного
орендно-приватного підприємства
"Великосорочинське" - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 18 серпня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.І. Обідіна

О.О. Панченко

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль