Справа № 212/7488/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі :

головуючого-судді Ваврушак Н.М.,

при секретарі Плотнікової Т.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Некрасової
К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду
з позовом про відшкодування моральної
шкоди, в обґрунтування позову вказано,
що працюючи на шахті «Родіна» ВАТ
«КЗРК», на сьогодні Публічне
акціонерне товариство «Криворізький
залізорудний комбінат» отримав
виробничу травму. Висновком МСЕК від 22
березня 2006 року позивачу встановлена
втрата професійної працездатності в
розмірі 65%, визнаний інвалідом 2 групи,
при переогляді 18 березня 2014 року
змінився розмір втрати працездатності
до 50%, встановлена 3 група інвалідності.
Вважає, що несприятливими умовами
праці відповідач завдав моральну шкоду
яку оцінює у 162 977,10 гривень. Моральні
страждання виражені у постійному болю
та обмеження руху, та те, що не може
адаптуватися до свого стану здоров'я,
зазнає фізичного болю навіть не
виконуючи важкої праці.

Позивач, представник позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримав просив задовольнити з
підстав вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник
відповідача - Некрасова К.О., позовні
вимоги не визнала, та просила суд у
задоволені позовних вимог відмовити
оскільки вважає, що вимоги не мають
законодавчого підґрунтя, відсутній
факт моральної шкоди, вказує на те, що
позивач сам винний у нещасному випадку
що з ним стався та на підприємстві
працював нетривалий час.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню за
таких підстав.

У судовому засіданні встановлено
позивач перебував у трудових
відносинах з 2001 року та виконував
обов'язки гірника очисного вибою ш.
«Родіна» ВАТ «КЗРК», зараз - Публічне
акціонерне товариство «Криворізький
залізорудний комбінат». 30 листопада 2005
року під час виконання трудових
обов'язків з позивачем стявся нещасний
випадок.

Висновком МСЕК 22 березня 2006 року
позивачу встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі
65%, визнаний інвалідом 2 групи, при
переогляді 18 березня 2014 року змінився
розмір втрати працездатності до 50%,
встановлена 3 група інвалідності.

По факту нещасного випадку складено
акт про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом №18 від 03 грудня 2005 року
за формою Н-1, та акт про розслідування
нещасного випадку у висновках яких
зазначено, що нещасний випадок
вважається пов'язаний з виробництвом
та особи які допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці є
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - гірничий майстер
(а.с.4,6).

Постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
позивачу призначені страхові виплати
щомісяця та одноразова допомога.

Внаслідок нещасного випадку, позивачу
заподіяні моральні й фізичні
страждання, що спричинили погіршення
реалізації її фізичних і професійних
можливостей, погіршилися відносини з
оточуючими людьми, змінився її звичний
спосіб життя, спричинені й інші
негативні наслідки морального
характеру, тобто позивачу заподіяна
моральна шкода.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що, саме з вини
відповідача, який порушував норми з
безпеки праці та не забезпечили
безпечні умови роботи, позивач
частково втратив працездатність, і як
наслідок втрати здоров'я, була
спричинена моральна шкода.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України
вбачається, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться, якщо порушення його
законних грав призвело до моральних
страждань, утрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Таким чином, позивач отримав трудове
каліцтво під час виконання трудових
обов'язків, то заподіяна йому моральна
шкода випливає з трудових
правовідносин, і має відшкодовуватися
роботодавцем, який не створив
безпечних умов праці, і тому позивачем
вірно визначений належний відповідач.

Суд встановив, що обставини, заподіяння
позивачу моральної шкоди, викладені в
позовній заяві, повністю
підтверджуються наданими письмовими
доказами, з чого слід зробити висновок
про те, що неправомірними діями
відповідача, позивачу дійсно заподіяно
моральну шкоду, яка повинна
компенсуватися в грошовому вигляді.

Підприємства, на якому працював
позивач, порушували діюче
законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП
України, не створив нешкідливі і
безпечні умови праці, протягом
тривалого часу не приймали мір до
усунення і зменшення шкідливих
виробничих факторів.

У зв'язку з трудовим каліцтвом у
позивача змінився, образ і якість
життя, що завдає моральних страждань.

Стаття 23 Цивільного Кодексу України,
вказує на те, що моральна шкода полягає
у душевних стражданнях через фізичний
біль.

Суд не приймає доводи відповідача щодо
відсутності факту заподіяння позивачу
моральної шкоди, так як органами МСЄК,
відповідно до «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесено ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків» встановлено, що
даний факт щодо потерпілих на
виробництві, яким не було встановлено
стійку втрату працездатності, в той
час, позивачу за висновком МСЄК
встановлено стійку втрату
працездатності.

Рішення Конституційного Суду від 27
січня 2004 року громадяни, яким
установлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж
рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
заподіюють йому моральні й фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

У відповідності зі ст. 4 Закону
України «Про охорону праці» державна
політика в області охорони праці,
базується, зокрема, на принципах
пріоритету життя й здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали від нещасних випадків
на виробництві й професійних
захворюваннях.

Беручи до уваги, що обставини,
викладені в позовній заяві, про
заподіяння моральної шкоди, знаходять
доказове підтвердження, а також з
огляду на те, що настали важкі наслідки
для позивача, а саме: втрата
працездатності та встановлення
інвалідності, відбулися зміни в стані
її здоров'я, викликані
профзахворюванням, говорить про те, що
позивачу завдано моральні страждання.

Суму заподіяної моральної шкоди
позивач оцінює в розмірі 162 977,10 грн.
Суд вважає, що розмір моральної шкоди
слід встановити з урахуванням ступеня
втрати професійної працездатності
встановленої позивачу, пропорційно
відпрацьованого часу на підприємстві
відповідача, вини позивача в скоєнні
нещасного випадку, і тому задоволеною
підлягає сума 5 000 грн. Вказана сума
стягується з відповідача на корить
позивача в рахунок відшкодування
моральних страждань.

Згідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача стягуються судові витрати
на користь держави у розмірі судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
46 Конституції України, ст. 4, 9 Закони
України «Про охорону праці», ст. 237-1 ч.1
КЗпП України, ст. 26,42, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь ОСОБА_4 моральне
відшкодування 5 000 гривень (п'ять тисяч
гривень).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь держави судовий
збір 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: Н. М. Ваврушак