У х в а л а

12 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Журавель В.І., Хопти С.Ф., Червинської
М.Є., Черненко В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про виділ частки із спільної часткової
власності, припинення права спільної
часткової власності, визначення
порядку користування земельною
ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про виділ частки із спільної
часткової власності, визначення
порядку користування земельною
ділянкою та поновлення порушеного
права,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зазначеним позовом, в якому
просила зробити розподіл житлового
будинку з надвірними будівлями в
натурі згідно з порядком користування,
що фактично склався між
співвласниками; припинити право
спільної часткової власності в
житловому будинку з надвірними
будівлями; визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно ідеальних часток співвласників.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 10 листопада 1993 року їй належить на
праві власності Ѕ частина житлового
будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 є
співвласником іншої Ѕ частини
вказаного житлового будинку з
надвірними будівлями. Вказаний
житловий будинок знаходиться в їхній
спільній частковій власності. Земельна
ділянка загальною площею 576 кв. м - не
приватизована. На земельній ділянці
розташовані: житловий будинок літ. «А-1»
з прибудовами та надвірні будівлі.
Оскільки вони мешкають у спірному
житловому будинку з надвірними
будівлями, між ними склався окремий
порядок користування житловим
будинком і надвірними будівлями. Разом
з тим, вони не можуть добровільно
визначити порядок користування
земельною ділянкою згідно з їхніми
ідеальними частками співвласників.

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2,
посилаючись на те, що він є власником Ѕ
частки в праві спільної часткової
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 є співвласником Ѕ частини
вказаного житлового будинку з
надвірними будівлями. Між ними, як
співвласниками, а також між
попередніми співвласниками питання
щодо виділення в натурі часток у
спільній власності, як і питання про
встановлення порядку користування
житловим будинком, надвірними
будівлями, спорудами та земельною
ділянкою, ще ніколи не вирішувалося.
Вони користуються житловим будинком за
таким порядком користування, який
склався за багато років. Земельною
ділянкою і надвірними будівлями
користуються спільно. Просив провести
розподіл житлового будинку з
надвірними будівлями в натурі,
приймаючи до уваги порядок
користування, який вже фактично
склався між співвласниками; виділити
йому у власність його ідеальну Ѕ частку
в натурі в житловому будинку і Ѕ
частину надвірних будівель,
зобов'язавши відповідачку обладнати
окремий вихід; припинити право
спільної часткової власності в
житловому будинку з надвірними
будівлями; встановити порядок
користування земельною ділянкою
згідно ідеальних часток власників.

Ухвалою Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11 червня 2013 року, визнано мирову
угоду від 26 жовтня 2011 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до якої
сторони домовилися про розподіл
домоволодіння.

Провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в
частині вимог про виділ частки із
спільної часткової власності закрито.

Ухвалою Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 3 січня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в
частині визначення порядку
користування земельною ділянкою та
поновлення порушеного права залишено
без розгляду.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 24 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_2
задоволено. Припинено право часткової
спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Виділено
у користування ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 246,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.
Залишено в спільному користуванні
ОСОБА_2, ОСОБА_1
83 кв. м земельної
ділянки за вказаною адресою. Границя
користування земельною ділянкою
зазначена у додатку № 1 судової
будівельно-технічної експертизи № 11257
від 29 лютого 2012 року червоним кольором.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено,
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 24 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 жовтня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. ст. 183, 364, 358 ЦК України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник додав ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року, від 24 квітня
2013 року, від 8 січня 2013 року, від 22 травня
2013 року, постановлені за результатом
розгляду, на його думку, аналогічних
справ, де по-іншому застосовані ті самі
норми матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та поданих ним
копій ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013
року, від 24 квітня 2013 року, від 8 січня 2013
року, від 22 травня 2013 року не вбачається
наявних ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України є підставами для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ст.
ст. 183, 364, 358 ЦК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виділ частки із спільної
часткової власності, припинення права
спільної часткової власності,
визначення порядку користування
земельною ділянкою; за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ
частки із спільної часткової
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою та
поновлення порушеного права за заявою
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: В.І.
Журавель

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко