У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Савченко В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 червня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 21 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування, посилаючись
на те, що відповідач не здійснював
належного догляду за матір'ю ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не
опікувався її здоров'ям, побутом, не
ремонтував будинок в якому вона
проживала, вчиняв скандали, тривалий
час не працював та не мав доходу. Крім
того він перешкоджав матері
розпорядитись житловим будинком та
іншим нерухомим майном, а також
неодноразово вчиняв замах на життя
позивача, як спадкоємця, що має право на
обов'язкову частку у спадщині, наносив
тілесні ушкодження, вчиняв побиття
дружини ОСОБА_2, без відома матері
створював неможливі умови для
проживання в будинку, перешкоджав
спілкуванню з матір'ю, користувався
пенсією останньої.

У зв'язку з наведеним просив суд
ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_3
від права на спадкування після смерті
їх матері ОСОБА_2

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 20 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 21 серпня 2014 року, ОСОБА_2 відмовлено
у задоволенні заявлених позовних
вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку що
позивачем, у відповідності до положень
ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не надано
доказів та не доведено підстав
передбачених ст. 1224 ЦК України,
відповідно до яких особу можна усунути
від права на спадкування.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.О. Савченко