У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

Хоти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Дрогобицького
міжрайонного прокурора до
Новокропивницької сільської ради,
ОСОБА_3, треті особи: Управління
Держземагенства у Дрогобицькому
районі Львівської області,
реєстраційна служба Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування державної реєстрації
державного акту, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 02
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Дрогобицький
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з вказаним позовом, посилаючись на те,
що у ході розслідування кримінальної
справи щодо колишнього сільського
голови с. Новий Кропивник ОСОБА_5
встановлено, що останній підробив
витяг з рішення № 226 від 13
березня 2008 року «Про передачу
земельних ділянок у приватну
власність», згідно якого ОСОБА_3
безкоштовно передано у приватну
власність земельну ділянку по АДРЕСА_1,
більшу ніж була насправді виділена
рішенням зазначеної сільради
№ 226 від 13 березня 2008 року. На підставі
цього витягу Дрогобицьким районним
відділом Львівської районної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру» ОСОБА_3 видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 0,1855 га замість 0,16 га.

З уточненням позовних вимог, позивач
просив суд визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія № 487614 від 29
липня 2008 року, виданий ОСОБА_3, та
скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 22
квітня 2013 року позов задоволено.
Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 187624 від 29 липня 2008 року,
виданий ОСОБА_3 Скасовано державну
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 487624 від 29 липня 2008 року, виданого
ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 02 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та направити справу
на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
сільський голова вчинив злочин,
передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, за
ознаками якого було порушено
кримінальну справу, яку постановою
слідчого від 02 серпня 2012 року
закрито з нереабілітуючих підстав у
зв'язку зі смертю ОСОБА_5 на підставі п. 8
ст. 6 КПК України, тому оспорюваний
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку площею 0,1855
га виданий у порушення передбаченого
законом порядку, на підставі документа,
що містить неправдиві відомості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що позивач
не надав доказів, що відповідно до ст. 45
ЦПК України він є належним позивачем у
даній справі.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що працюючи
сільським головою с. Новий Кропивник
Дрогобицького району, ОСОБА_5 у
порушення вимоги п. 1 ч. 3
ст. 42 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» підробив
витяг з рішення № 226 від 13 березня 2008
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність», згідно якого
ОСОБА_3 безкоштовно передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1855
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, яка розташована у с. Новий
Кропивник по вул. Стрийській,
Дрогобицького району Львівської
області (а. с. 4-6, 41-51).

На підставі зазначеного витягу 29 липня
2008 року ОСОБА_3 видано державний акт на
право власності на зазначену земельну
ділянку (а. с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з
метою представництва інтересів
громадянина або держави в суді
прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами. При цьому
прокурор повинен надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів.

Згідно з ст. 35 Закону України «Про
прокуратуру» (чинної нас звернення до
суду) прокурор може вступити у справу в
будь-якій стадії процесу, якщо цього
вимагає захист конституційних прав
громадян, інтересів держави та
суспільства, і зобов'язаний своєчасно
вжити передбачених законом заходів до
усунення порушень закону, хоч би від
кого вони виходили. Прокурор має рівні
права з іншими учасниками судового
засідання.

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» визначена одна з підстав
представництва прокуратурою у суді
інтересів держави - наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво у будь-якій стадії
судочинства у порядку, передбаченому
процесуальним законом.

З позовної заяви Дрогобицького
міжрайонного прокурора вбачається, що
підставою для представництва в суді
інтересів держави є порушення прав
територіальної громади села Новий
Кропивник Дрогобицького району
Львівської області та законодавства
України у сфері регулювання земельних
відносин.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 8 квітня 1999 року №
3-рп/99 під представництвом прокуратурою
інтересів держави треба розуміти
правовідносини, в яких прокурор,
реалізуючи визначені Конституцією
України повноваження, вчиняє в суді
процесуальні дії з метою захисту
інтересів держави з урахуванням того,
що "Інтереси держави" є оціночним
судженням, у зв'язку з чим прокурор чи
його заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з
посиланням на законодавство підставу
позову, та зазначає, в чому саме
відбулося чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Проте, суд апеляційної інстанції,
посилаючись лише на норми
процесуального права, помилково дійшов
висновку, що прокурор вийшов за межі
наданих йому повноважень, та при цьому
не перевірив законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах вимог заявлених у
суді першої інстанції.

Крім того, судом не було перевірено, чи
не порушуються спірним державним актом
права інших громадян.

Так, зокрема, з матеріалів касаційного
провадження вбачається, що у
провадженні Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області знаходиться цивільна справа №
1306/4628/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Оскільки апеляційний суд на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214,
315 ЦПК України не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалене у справі судове рішення
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 02 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко