Дата документу 11.07.2014
Справа № 334/5678/14-ц
Провадження № 2/334/2313/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Ленінський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Єфремової Д.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сектор громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України про
визнання права користування житловим
приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
з позовом про визнання за нею права
користування житловим приміщенням, а
саме: квартирою АДРЕСА_1.

В позові вона зазначила, що з ОСОБА_2
вона перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з 2010 року. В той же час, вона
переїхала до його квартири за адресою:
АДРЕСА_1. У вказаній квартирі вона
проживає по теперішній час, оскільки
іншого житла у неї не має. Сюди вона
перевезла свої особисті речі. Крім
того, в квартирі знаходяться речі, які
вони з відповідачем придбали у період
їх сумісного проживання. Весь час,
відповідач запевняв її у тому, що він
зареєструє її як свою дружину у
вищевказаній квартирі, оскільки вони
проживали однією сім'єю, вели загальне
господарство, разом готували і вживали
їжу, спільно утримували, прибирали і
піклувалися про квартиру. Позивачка
дбайливо відносилася до квартири,
брала участь у витратах за змістом
квартири. За власні кошти і власними
силами вони з відповідачем здійснювали
ремонт цієї квартири. На теперішній
час, відповідач виїхав з міста і її
реєстрація не можлива за його
відсутністю, тому позивачка просить
суд визнати за нею право користування
даною квартирою, зобов'язавши сектор
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС
України зареєструвати її у квартирі
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка
наполягаючи на фактах, викладених у
позовній заяві та з посиланням на норми
закону та Конвенцію про захист прав і
основних свобод людини, просила суд
задовольнити її позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином. З заявою про розгляд справи за
його відсутністю не звертався.

За такими обставинами суд, зі згоди
позивача у порядку ст. 224-226 ЦПК
України ухвалює у справі заочне
рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухав
пояснення позивача, дослідивши докази
в обґрунтування своїх вимог, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на таке:

Законом припускається можливість
застосування судової форми захисту
цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставі
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени
сім'ї, які проживають разом з наймачем,
мають рівне з ним право користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст.64 цього Кодексу.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України №2 від 12.04.85
року, вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача,
виникають усі права й обов'язки за
договором найму жилого приміщення,
якщо особи постійно проживали разом із
наймачем і вели з ним спільне
господарство та були визнанні членами
сім'ї наймача (ч.ч.1, 2 ст.64 ЖК УРСР). Крім
того, особи, які вселилися до власника
жилого приміщення, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ст. 156
ЖК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та було встановлено в судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 з грудня 2010
року проживає в квартирі АДРЕСА_1,
тобто її проживання є тривалим.

Крім того, доведено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
проживали однією сім'єю, вели загальне
господарство, разом готували і вживали
їжу, спільно утримували, прибирали і
піклувалися про квартиру. Позивачка
дбайливо відносилася до квартири,
брала участь у витратах за змістом
квартири. За власні кошти і власними
силами вони з відповідачем здійснювали
ремонт цієї квартири.

Даний факт, був встановлений рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 01.07.2014 року, яке набрало
законної сили 11.07.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини..

Таким чином, добуті в суді факти були
підтверджені відповідними
поясненнями позивача та належними
письмовими доказами по справі, тому
підстав для незадоволення позову у
суду відсутні.

Отже висновки суду узгоджуються із
зібраними у справі доказами і не
суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 64, ст..156 ЖК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сектор
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС
України про визнання права
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серії НОМЕР_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 право користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Сектор громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України
зареєструвати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Н.Ю.Козлова