РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Маковецькій О.В.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Київська міська
кваліфікаційно - дисциплінарна комісія
адвокатури про встановлення факту, що
має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з
заявою про встановлення факту
наявності стажу роботи у галузі права
не менше 2 років. В заяві зазначає, що 16
вересня 2010 року зареєстрована як
фізична особа - підприємець в
Деснянській районній у м. Києві
державній адміністрації, посилаючи на
ст. 2 Закону України «Про адвокатуру»,
Порядок складання кваліфікаційних
іспитів у регіональних кваліфікаційно
- дисциплінарних комісіях адвокатури,
затверджений протоколом Вищої
кваліфікаційної комісії адвокатури
при КМУ від 01.101999 року № 6/2 просить
заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник
підтримала свої вимоги і просила
встановити факт наявності у неї стажу
роботи у галузі права не менше 2 років.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні проти задоволення
заяви заперечувала, посилаючись на її
безпідставність на необгунтованість.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що доводи заявника не
знайшли своє підтвердження з огляду на
наступне.

Як на правову підставу своїх вимог ,
заявник посилається на нормативні акти
та рішення Вищої кваліфікаційної
комісії адвокатури, які втратили свою
чинність більше року тому.

Закон України №2888-12 від 19.12.92 року « Про
адвокатуру» втратив чинність на
підставі Закону №5076-6 від 05.07.2012 року з
прийняттям Закону України « Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
( далі по тексту-Закон).

Порядок складання кваліфікаційних
іспитів у регіональних
кваліфікаційно-дисциплінарних
комісіях адвокатури, затвердженого
протоколом Вищої кваліфікаційної
комісії адвокатури при Кабінеті
Міністрів України від 01.10.1999 року № 6-2
втратив чинність 01 червня 2013 року з
прийняттям Відповідно до статей 9, 55
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», та Положення
про Раду адвокатів України Порядку
допуску до складення кваліфікаційного
іспиту, порядку складення
кваліфікаційного іспиту та методики
оцінювання результатів складення
кваліфікаційного іспиту для набуття
права на заняття адвокатською
діяльністю в Україні - затвердженого
рішенням Ради адвокатів України від 01
червня 2013 року №154, зі змінами,
затвердженими від 27 вересня 2013 №217 та
від 19 листопада 2013 року №240 .

Відповідно до Закону України « Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
адвокатура України є недержавним
самоврядним інститутом, що забезпечує
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
на професійній основі, а також
самостійно вирішує питання
організації і діяльності адвокатури в
порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного
здійснення адвокатської діяльності,
дотримання гарантій адвокатської
діяльності, захисту професійних прав
адвокатів, забезпечення високого
професійного рівня адвокатів та
вирішення питань дисциплінарної
відповідальності адвокатів в Україні
діє адвокатське самоврядування.

Адвокатське самоврядування
здійснюється через діяльність
конференцій адвокатів регіону
(Автономної Республіки Крим, області,
міста Києва, міста Севастополя), рад
адвокатів регіону (Автономної
Республіки Крим, області, міста Києва,
міста Севастополя),
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури (Автономної Республіки
Крим, області, міста Києва, міста
Севастополя), Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури, ревізійних комісій
адвокатів регіонів (Автономної
Республіки Крим, області, міста Києва,
міста Севастополя), Вищої ревізійної
комісії адвокатури, Ради адвокатів
України, з'їзду адвокатів України.

У період між з'їздами адвокатів України
функції адвокатського самоврядування
виконує Рада адвокатів України.

Повноваження Ради адвокатів України
визначаються Законом України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
положенням про Раду адвокатів України
(стаття 55 Закону).

Відповідно до приписів частини 1 статті
8 Закону , порядок допуску до складення
кваліфікаційного іспиту та перелік
документів, що додаються до заяви
особи, затверджуються Радою адвокатів
України.

Розгляд заяви та наданих документів
Законом віднесено до компетенції
регіональних
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури.

Рішення про відмову у допуску до
складення кваліфікаційного іспиту
може бути оскаржено до Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури або до суду (частина 3 статті
8 Закону).

Стаття 6 Закону встановлює, що
Адвокатом може бути фізична особа, яка
має повну вищу юридичну освіту, володіє
державною мовою, має стаж роботи в
галузі права не менше двох років,
склала кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю.

Особа, яка виявила бажання стати
адвокатом та відповідає вимогам частин
першої та другої статті 6 цього Закону,
має право звернутися до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури за місцем проживання із
заявою про допуск до складення
кваліфікаційного іспиту. Порядок
допуску до складення кваліфікаційного
іспиту та перелік документів, що
додаються до заяви, затверджуються
Радою адвокатів України.

1 червня 2013 Радою Адвокатів України
затверджено Порядок допуску до
складення кваліфікаційного іспиту,
порядок складення кваліфікаційного
іспиту та методика оцінювання
результатів складення
кваліфікаційного іспиту для набуття
права на заняття адвокатською
діяльністю в Україні.

Відповідно до п. 6 Розділу 2 Порядку при
визначенні стажу роботи в галузі права
фізичної особи-підприємця слід
виходити з документально
підтверджених даних про наявність у
особи права на здійснення
підприємницької діяльності у сфері
права за відповідним КВЕД (поточний
клас 69.10), а також документально
підтверджених даних про виконання
робіт/надання послуг, що віднесені ДК
видів економічної діяльності до
діяльності у сфері права.

Питання оцінки достатності,
підставності та дійсності документів ,
які надає особа для вирішення питання
про допуск до складання
кваліфікаційного іспиту, віднесені
законодавцем виключно до компетенції
кваліфікаційно-дисциплінарних
комісій. Прийняттю рішення про допуск
передує процедура перевірки наданих
заявником даних та інформації (частина
2 статті 8 Закону).

Таким чином , законодавцем
встановлений спеціальний порядок
оцінки та підтвердження
кваліфікаційних вимог до особи, яка
бажає стати адвокатом.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає
справи про встановлення факту:
родинних відносин між фізичними
особами; перебування фізичної особи на
утриманні; каліцтва, якщо це потрібно
для призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню;
реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення; проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу; належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
паспорті; народження особи в певний час
у разі неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту народження; смерті особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту смерті; смерті особи, яка пропала
безвісти за обставин, що загрожували їй
смертю або дають підстави вважати її
загиблою від певного нещасного випадку
внаслідок надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 15, 62, 212-215, п.1 ч.1 ст. 256,
259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована
особа: Київська міська кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури про
встановлення факту, що має юридичне
значення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя