УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар - Щукіна О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,
представника позивача Усікової Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 16 січня
2014 року по справі № 255/13855/13-ц, -

встановив:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду
28.01.2014 року із заявою про перегляд
заочного рішення суду від 16 січня 2014
року по справі № 255/13855/13-ц за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на наступні
обставини: рішення по справі було
винесено у його відсутність. Крім того
зазначив, що судом не було враховано
при ухваленні рішення то, що ним не було
укладено з позивачем кредитного
договору на вказаних позивачем умовах,
що ним не були підписані додаткові
угоди, не отримана досудова вимога та
повідомлення позивача про зміну
кредитора у зобов'язанні, що був
приведений неправильний розрахунок
заборгованості.

В судовому засіданні заявник підтримав
вимоги заяви та просив скасувати
заочне рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення заяви про скасування
заочного рішення, оскільки вважає його
законним та обґрунтованим.

Суд, вислухавши заявника, представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, 02.11.2005 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № ФПД-05-710
(відповідно до додаткового договору
реєстраційний номер було змінено на №
0, а згодом на № 1), згідно з
умовами якого Банк надав Позичальнику
кредитні кошти у розмірі 60 896,00 доларів
США з розрахунку 12,5 % річних на строк з
02.11.2005 року по 04.11.2013 року.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи копій кредитного договору та
додаткових угод до нього вбачається, що
вони були підписані сторонами. Заявник
не заявляє про несправжність його
підпису, тому підстав для сумніву у
справжності підпису позичальника
ОСОБА_1 у суду немає, а тому і не має
підстав вважати, що сторонами не були
погоджені умови підписаних угод.

З приводу неправильності розрахунку,
суд зазначає, що законодавчо не
визначений обов'язок банку отримані
кошти на погашення заборгованості по
кредитним договорам першочергово
направляти на погашення
заборгованості по відсоткам, а не на
погашення тілу кредиту. Таким чином,
розрахунок, наданий банком на
підтвердження наявності
заборгованості позичальника перед
банком є вірним, в тому числі і
заборгованість, визначена в довідці
від 04.09.2013 р. (а.с.22).

Суд ухвалив рішення оцінивши всі
наявні в матеріалах справи докази та
належним чином вмотивув рішення з
урахуванням і обставин, що визначені
ОСОБА_1 у своїй заяві.

З приводу неповідомлення позичальника
про відступлення права вимоги за
кредитним договором, суд зазначає.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Судом встановлено, 08.12.2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» було
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, відповідно до
якого в порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним Договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
АТ «УкрСиббанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Враховуючи вищевикладене та приписи
ст.ст. 215, 516 ЦК України, відсутність
повідомлення ОСОБА_1 про заміну
кредитора у кредитному договорі №
ФПД-05-710 (відповідно до додаткового
договору реєстраційний номер було
змінено на № 0, а згодом на №
1) не впливає на його дійсність та
тягне лише передбачені ч.2 ст.516 ЦК
України наслідки - виконання боржником
свого обов'язку первісному кредиторові
в цьому випадку вважається належним
виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого
місця проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження
під час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

Судом повістки посилалися на останню
відому суду адресу позичальника, а
саме: м.Донецьк, пр.Миру, 3/84 (а.с.47).

Таким чином, виходячи з того, що
заявником не надано до суду будь-яких
доказів, які б мали істотне значення
для правильного вирішення справи, тому
заява про перегляд заочного рішення не
підлягає задоволенню.

На підставі ст. 231 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 16 січня
2014 року по справі № 255/13855/13-ц - залишити
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд
м.Донецька шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
постановлення цієї ухвали.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.С.Алтухова