АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6250/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В.В. Доповідач - Котушенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Болтунової Л.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2013 року за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - відділ
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції про стягнення
заборгованості та пені за прострочення
сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та пені за прострочення
сплати аліментів. Позивачка вказувала
на те, що рішенням Новомосковського
міськрайонного суду від 16 січня 2007 року
відповідач зобов'язаний до сплати
аліментів на її користь на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини заробітку (доходу) щомісячно.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язання по сплаті
аліментів, у зв'язку з чим виникла
заборгованість станом на 01 травня 2012
року у розмірі 14 064,57 грн., позивач
просила стягнути з відповідача вказану
суму, а також пеню за прострочення
сплати аліментів в сумі 16 154,87 гр.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2014 року до
участі у справі в якості третьої особи
залучений ВДВС Новомосковського
міськрайоого управління юстиції.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2013 року (з
урахуванням ухвали від 03 липня 2014 року
про виправлення описки) з відповідача
стягнуто пеню у розмірі 16 000,00 грн., а в
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування
рішення, як незаконного,
необґрунтованого та про ухвалення
нового рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 уточнив, що
оскаржує рішення лише в частині
стягнення з нього пені. В іншій частині
рішення не оскаржується і у
відповідності зі ст.303 ЦПК України не
переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності з ч.1 ст.196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Зі справи вбачається, що рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
від 16 січня 2007 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку, починаючи з 05 січня
2007 року до повноліття дитини.

Заборгованість зі сплати аліментів у
ОСОБА_2 виникла з 05 січня 2007 року.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» і
відповідно до ч.7 цієї статті суд
вирішує питання заборгованості лише у
разі спору про її розмір. При
відсутності такого спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
Закону.

За визначенням розміру заборгованості
по аліментам сторони до суду не
звертались.

Спочатку виконавчий лист №2-1546/2007
знаходився на виконанні ВДВС
Дніпровського районного управління
юстиції м.Києва. Згідно відмітки
державного виконавця вказаного ВДВС у
виконавчому листі заборгованість
станом на 30 квітня 2009 року становить 10
731,77 грн. (а.с.5).

З 01 травня 2009 року вказаний виконавчий
лист знаходиться на виконанні ВДВС
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції, за виключенням
незначних періодів у 2010 та 2011 роках,
коли він направлявся на виконання до
бухгалтерій підприємств за місцем
роботи ОСОБА_2

Згідно довідки ВДВС Новомосковського
міськрайонного управління юстиції від
10 травня 2012 року заборгованість по
аліментам станом на 01 травня 2012 року
становила 14 064,57 грн. (а.с.6). Виходячи
саме з цього розміру заборгованості,
позивач нарахувала пеню за період з
лютого по травень 2012 року, яку й просила
суд стягнути з відповідача.

Із довідки ВДВС Новомосковського
міськрайонного управління юстиції від
26 червня 2013 року вбачається, що
заборгованість відповідача по
аліментам станом на 01 червня 2013 року
становила 15 781,14 грн. (а.с.81-92). В цій
довідці також викладені дані про
щомісячне нарахування аліментів, їх
сплату та заборгованість за період з 01
травня 2009 року по 01 червня 2013 року, які
суд прийняв за основу для визначення
пені.

Ухвалюючи рішення про стягнення пені
за прострочення сплати аліментів, суд
визначив її розмір саме за період з 01
травня 2009 року по 01 червня 2013 року без
урахування заборгованості по
аліментам, що виникла до 01 травня 2009
року, не врахувавши, що таких позовних
вимог ОСОБА_3 не заявляла.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Зі справи вбачається, що вимоги
позивача зводилися до стягнення пені
за період з лютого по травень 2012 року.

В суді апеляційної інстанції позивач
пояснила, що під час розгляду справи
судом першої інстанції вона свої
позовні вимоги не доповнювала і не
змінювала.

Враховуючи те, що суд вийшов за межі
позовних вимог ОСОБА_3, рішення в
оскарженій частині підлягає зміні.

При визначенні розміру пені колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно довідки ВДВС Новомосковського
міськрайонного управління юстиції від
26 червня 2013 року заборгованість по
аліментам станом на 01 лютого 2012 року
становила 12 832,83 грн.

З пояснень сторін в суді апеляційної
інстанції встановлено, що при
визначенні вказаного розміру
заборгованості не було враховано, що
відповідач пересилав позивачеві
аліменти поштовими переказами в період
з червня 2007 року по квітень 2009 року
всього на суму 4 700 грн. Даний факт
підтверджується матеріалами справи
(а.с.24-43).

Ухвалюючи рішення, суд не прийняв до
уваги цих доказів, пославшись на
відсутність доказів про отримання
позивачем зазначених коштів. Проте в
суді апеляційної інстанції позивач
підтвердила факт їх отримання.

Крім того, позивач надала суду довідку
ТОВ «БАКМЕД» від 09 жовтня 2014 року, з
якої вбачається, що в період з жовтня 2007
року по лютий 2008 року з заробітної
плати ОСОБА_2 були утримані аліменти у
загальному розмірі 1560,71 грн. (а.с.82). При
цьому позивач пояснила, що зазначена
сума аліментів також отримана нею і не
була врахована державним виконавцем
при нарахуванні заборгованості,
оскільки вказана довідка була отримана
нею після ухвалення судом оскарженого
рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне при визначенні
розміру пені виходити з того, що
заборгованість відповідача по
аліментам станом на 01 лютого 2012 року
становила (12 832,83 - 4 700 - 1560,71) = 6 572,12 грн.
Вказаний в позовній заяві період, за
який позивач просить стягнути пеню, з
лютого по травень 2012 року. Враховуючи
те, що позовну заяву подано до суду 29
травня 2012 року, вказаний період складає
117 днів, таким чим розмір пені становить
6 572,12 : 100 х 117 = 7 689,38 грн.

Пеня за лютий 2012 року становить 441.47 : 100
х 89 = 392,91 грн.; за березень 2012 року - 441.47 :
100 х 58 = 256,05 грн.; за квітень 2012 року - 460.69 :
100 х 28 = 128,80 грн.; а всього сума пені
складає (7 689,38 + 392,91 + 256,05 + 128,80) = 8 467,14 грн.

Оскільки суд першої інстанції не взяв
до уваги наведені обставини, оскаржене
судове рішення підлягає зміні в
частині розміру стягнення пені за
прострочення сплати аліментів з 16 000
грн. на 8 467,14 грн., а апеляційна скарга -
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2013 року змінити в
частині розміру стягнення пені за
прострочення сплати аліментів з 16 000
грн. на 8 467,14 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Болтунова Л.М.