Головуючий у 1 інстанції: Городецька
Провадження № 22-ц/783/4802/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого - судді Богонюка М.Я.,

суддів Ванівського О.М. і Шашкіної С.А.

при секретарі Цар М.М.,

за участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Галицького районного суду міста
Львова від 27 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
роз'яснення резолютивної частини
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 12.05.2011 року у справі № 2-1084/11.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржувану ухвалу
скасувати, покликаючись на порушення
при її постановленні норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та законність і
обгрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про
роз'яснення резолютивної частини
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 12.05.2011 року у справі № 2-1084/11
суд мотивував тим, що згадане рішення
вступило в законну силу, звернуто до
примусового виконання, строк
пред'явлення рішення до примусового
виконання закінчився 23.05.2012 року і
державні виконавці не зверталися до
суду з заявами про його роз'яснення, а
саме рішення суду від 12.05.2011 року
викладено у зрозумілій формі, а тому
підстав для його роз'яснення не має.

Однак, вище наведені висновки судом
зроблені за неповного з'ясування
обставин справи та з порушенням норм
процесуального права, виходячи з
наступного.

Статтею 221 ЦПК України встановлено, що у
випадку, коли рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту (ч.1), і
що подання заяви про роз'яснення
рішення суду допускається, якщо воно не
виконане або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред'явлене до примусового виконання
(ч.2).

Як вбачається з вище наведеного,
відповідач ОСОБА_3 вправі був
самостійно звернутися до суду з заявою
про роз'яснення рішення, а відтак
обгрунтування судом відмови у
задоволенні цієї заяви тим, що державні
виконавці не зверталися до суду з
заявами про його роз'яснення, є
неправомірним.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 12.05.2011 року збільшено розмір
аліментів, які підлягають до стягнення
з ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 12.05.2011
року і до досягнення дітьми повноліття.

Тобто, виконання згаданого рішення
суду має тривати до 25.05.2019 року - дня
досягнення повноліття молодшою
дитиною ОСОБА_3

Відтак, обгрунтування судом відмови у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
роз'яснення резолютивної частини
рішення тим, що воно вступило в законну
силу, звернуто до примусового
виконання і строк його пред'явлення до
примусового виконання закінчився
23.05.2012 року, також є неправомірним,
оскільки таке не грунтується на нормах
процесуального права.

Судом встановлено, що у листопаді 2012
року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом
про зменшення розміру аліментів, який
був йому встановлений рішенням
Галицького районного суду м. Львова від
12.05.2011 року (а також іншими позовними
вимогами).

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 15 березня 2013 року ОСОБА_3 в
частині позовних вимог про зменшення
розміру аліментів було відмовлено і
він це рішення оскаржив в апеляційному
порядку.

Одним із доводів згаданої апеляційної
скарги є те, що на думку ОСОБА_3 висновки
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 березня 2013 року суперечать
резолютивній частині рішення
Галицького районного суду м. Львова від
12 травня 2011 року.

При цьому ОСОБА_3 посилається на те, що
суд, ухвалюючи 15.03.2013 року рішення про
відмову у задоволенні його позовної
вимоги про зменшення розміру
аліментів, таку відмову мотивував тим,
що з 01.10.2012 року розмір аліментів, який
стягується з ОСОБА_3, становить 387 грн., а
покликання позивача (ОСОБА_3) на ту
обставину, що зазначена сума аліментів
стягується на кожну дитину, суд визнав
таким, що не заслуговує на увагу,
оскільки суперечить змісту рішення,
ухваленого судом 12.05.2011 року.

Вище наведена мотивація суду дає
підстави для висновку про те, що суд,
відмовляючи у задоволенні позовної
вимоги про зменшення розміру
аліментів, виходив з того, що з 01.10.2012
року розмір аліментів, який стягується
з ОСОБА_3, становить 387 грн. і аліменти у
зазначеному розмірі стягуються саме на
двох дітей, а не на кожну дитину.

В той же час, розмір аліментів у 387 грн.
спростовується, як матеріалами справи
(довідками тощо), так і відповідними
розрахунками ОСОБА_3, які наведені у
його апеляції на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 15 березня
2013 року.

Як вбачається зі змісту ухвали
Апеляційного суду Львівської області
від 13.01.2014 року (якою було зупинено
апеляційне провадження у справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
15 березня 2013 року), колегія суддів
Апеляційного суду Львівської області,
в провадженні якої знаходиться ця
справа, погодилася з вище наведеними
доводами про наявність суперечностей
між резолютивною частиною рішення
Галицького районного суду м. Львова від
12 травня 2011 року та мотивувальною
частиною рішення Галицького районного
суду м. Львова від 15 березня 2013 року і
надала можливість апелянту звернутися
до Галицького районного суду м. Львова
з заявою про роз'яснення резолютивної
частини рішення Галицького районного
суду м. Львова від 12.05.2011 року.

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів також погоджується з доводами
апелянта про наявність вище згаданих
суперечностей в рішеннях Галицького
районного суду м. Львова від 12 травня 2011
року та від 15 березня 2013 року, а відтак
вважає, що ОСОБА_3 вправі був звернутися
до суду з заявою про роз'яснення
резолютивної частини рішення
Галицького районного суду м. Львова від
12 травня 2011 року.

За наведених обставин оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню - з
направлення справи до суду першої
інстанції для дачі ним відповідних
роз'яснень.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 311 п.4, 314 ч.1
п.6, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 27 травня 2014 року скасувати і
передати питання про роз'яснення
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 12 травня 2011 року на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: