У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі Кабінету Міністрів України,
Державної інспекції сільського
господарства у Київській області до
Ірпінської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Ірпінське
виробниче управління
житлово-комунального господарства, про
скасування рішення та визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельні ділянки,
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 31 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 03 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року прокурор м.
Ірпеня Київської області в інтересах
держави в особі Кабінету Міністрів
України, Державної інспекції
сільського господарства у Київській
області звернувся до суду з позовом до
Ірпінської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Ірпінське
виробниче управління
житлово-комунального господарства, про
скасування рішення та визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельні ділянки,
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок.

Позивач посилався на те, що
прокурорською перевіркою земельного
законодавства встановлено, що 16 червня
2011 року Ірпінською міською радою
Київської області прийнято рішення,
згідно з яким надано дозвіл на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по АДРЕСА_1,
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 площами по 0,1 га
та в подальшому, рішеннями Ірпінської
міськради вказаним громадянам
затверджено проекти землеустрою та
передано у приватну власність земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

На підставі рішень Ірпінської
міської ради Київської області
відповідачці ОСОБА_3 видано державний
акт на право власності, який, на думку
прокурора, підлягає визнанню
недійсним.

Крім того, 18 жовтня 2011 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки, який позивач вважає таким, що
суперечить актам цивільного
законодавства та інтересам держави.

Таким чином, позивач зазначав, що
спірна земельна ділянка вибула з
власності держави з порушенням вимог
ст. 118 ЗК України, а тому існують правові
підстави для витребування її з
незаконного володіння на користь
держави відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК
України.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 31 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 03 квітня 2014 року,
відмовлено прокурору м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі Кабінету Міністрів України,
Державної інспекції сільського
господарства у Київській області в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що рішенням
Ірпінської міської ради Київської
області від 19 червня 2003 року № 337-12-XXIV
«Про визначення земельних ділянок для
рекреаційного призначення (парки,
сквери) на території м. Ірпеня
Київської області» затверджено схему
розміщення земельних ділянок
рекреаційного призначення в м. Ірпені
Київської області на період до
розробки та затвердження генерального
плану міста та визначено рекреаційною
зоною територію між вул. К. Маркса,
Чехова, Українська та Лісова.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 20 березня
2008 року № 1510-42-V «Про внесення змін та
доповнень до рішення Ірпінської
міської ради Київської області №
337-12-XXIV від 19 червня 2003 року «Про
визначення земельних ділянок для
рекреаційного призначення (парки,
сквери) на території м. Ірпеня
Київської області» затверджено
перелік об'єктів благоустрою у сфері
зеленого господарства м. Ірпеня та
надано дозвіл Ірпінському ВУКГ
Київської області виконати
інвентаризацію та паспортизацію
об'єктів зеленого господарства та
землевпорядну технічну документацію
на земельні ділянки.

Рішенням Ірпінської міської ради
від 19 червня 2003 року № 337-12 XXIV «Про
визначення земельних ділянок для
рекреаційного призначення на
території м. Ірпеня» затверджено
схему розміщення земельних ділянок
рекреаційного призначення в м. Ірпені.

Відповідно до додатка 1 до рішення
Ірпінської міської ради Київської
області від 20 березня 2008 року № 1510-42-V до
переліку об'єктів благоустрою у сфері
зеленого господарства м. Ірпеня
Київської області, призначених для
відпочинку міського населення,
віднесено парк культури та відпочинку
«Лісовий», умовною площею 6,0 га та
передано Ірпінському ВУКГ у постійне
користування.

Відповідно до рішення Ірпінської
міської ради від 20 березня 2008 року №
1510-42-V внесено зміни та доповнення до
рішення Ірпінської міської ради від
19 червня 2003 року № 337-12-XXIV «Про
визначення земельних ділянок для
рекреаційного призначення на
території м. Ірпеня» та викладено його
в редакції, відповідно до якої:
затверджено перелік об'єктів
благоустрою у сфері зеленого
господарства в м. Ірпені (додаток 1);
визнано відповідальним за стан
утримання зелених насаджень в м. Ірпені
- Ірпінське ВУКГ та у встановленому
порядку передано йому у постійне
користування земельні ділянки з
зеленими насадженнями згідно з
додатком; дозволено виконати
інвентаризацію і паспортизацію
об'єктів зеленого господарства та
землевпорядну технічну документацію
на земельні ділянки згідно з додатком 1.

У преамбулі рішення Ірпінської
міської ради від 20 березня 2008 року
№ 1510-42-V зазначено, що рішення
Ірпінської міської ради від 19 червня
2003 року № 337-12-XXIV «Про визначення
земельних ділянок для рекреаційного
призначення на території м. Ірпеня»
своєчасно не реалізовано, тобто не
виконані проекти з землеустрою та
проекти створення об'єктів благоустрою
у сфері зеленого господарства м.
Ірпеня, не визначені джерела
фінансування даних робіт, а також
відсутні висновки відповідних служб
щодо даних ділянок, не визначений
благоутримувач цих об'єктів
благоустрою у сфері зеленого
господарства.

Рішенням Ірпінської міської ради
від 19 червня 2009 року № 337-12-XXIV
затверджено проект землеустрою та
передано в постійне користування
Ірпінського ВУКГ земельну ділянку
площею 6,0 га за адресою: вул. К. Маркса -
вул. Лісова у м. Ірпені.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 14 квітня 2011 року
№ 440-10-VI «Про визнання нечинними рішень
Ірпінської міської ради Київської
області» було визнано нечинними
рішення Ірпінської міської ради
Київської області: від 16 червня 2009 року
№ 3039-70-V, від 16 червня 2009 року
№ 3040-70-V, від 16 червня 2009 року № 3041-70-V,
від 16 червня 2009 року № 3047-70-V, від 16
червня 2009 року № 3035-70-V, від 16 червня 2009
року № 3037-70-V, від 16 червня 2009 року
№ 3046-70-V, від 07 серпня 2009 року №
3276-72-V.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 14 квітня 2011 року
№ 437-10-VI «Про внесення змін до рішення
Ірпінської міської ради Київської
області від 19 червня 2003 року № 337-12-XXIV»
було скорочено перелік об'єктів
благоустрою у сфері зеленого
господарства в м. Ірпені Київської
області, призначених для відпочинку
населення, зокрема, виключено з
переліку парків (скверів) м. Ірпеня
Київської області парк культури та
відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса -
вул. Лісова.

Рішенням Ірпінської міської ради
від 16 червня 2011 року № 600-12-VI «Про
надання дозволу громадянам на
розроблення проектів землеустрою»,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надано дозвіл на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, площами
по 0,1 га.

Надалі відповідними рішеннями
Ірпінської міської ради затверджено
проекти землеустрою щодо відведення
вказаних земельних ділянок
відповідачам у власність і передано їм
у приватну власність ці земельні
ділянки з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд.

Рішенням Ірпінської міської ради
від 18 серпня 2011 року № 809-15-VI було
затверджено проект землеустрою та
передано у приватну власність
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1 га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_1 та видано держаний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ № 720133.

18 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, на підставі якого у державному
акті проставлено відмітку про перехід
права власності до ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що спірна земельна ділянка не
набула статусу земель рекреаційного
призначення, належить до комунальної
власності, за цільовим призначенням
має статус земель житлової та
громадської забудови та віднесена до
земель запасу, тому Ірпінська міська
рада мала право та повноваження
надавати її відповідачці. Також суд
вважав, що оспорюваний договір
купівлі-продажу не порушує публічний
порядок, оскільки він укладений між
фізичними особами щодо майна, що
знаходиться у приватній власності.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Згідно з рішенням Ірпінської
міської ради від 27 червня 2002 року
№ 49-3-XXIV віднесено землі, вкриті
деревною рослинністю, в межах
Ірпінського регіону до земель житлової
та громадської забудови і їх слід
вважати землями запасу, які
обслуговуються Бучанською
лісогосподарською установою.

Доказів про наявність генерального
плану м. Ірпеня, іншої містобудівної
документації, документації, пов'язаної
із встановленням меж населеного
пункту, матеріали справи не містять.

Отже, до розмежування земель
державної або комунальної власності,
за відсутністю генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, у тому числі за
відсутності документації, пов'язаної
із встановленням меж населеного
пункту, всі землі запасу знаходяться у
державній власності.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 15 грудня 1997
року № 1391 рішенням Ірпінської міської
ради від 19 червня 2003 року №
337-12-ХХІV «Про визначення земельних
ділянок для рекреаційного призначення
(парки, сквери) на території м. Ірпеня»
затверджено схему розміщення
земельних ділянок у м. Ірпені
рекреаційного призначення на період до
розробки та затвердження генерального
плану міста та визначено рекреаційною
зоною територію між вулицями К. Маркса,
Чехова, Українська та Лісова.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 20 березня
2008 року № 1510-42-V «Про внесення змін та
доповнень до рішення Ірпінської
міської ради від 19 червня 2003 року №
337-12-ХХІV «Про визначення земельних
ділянок для рекреаційного призначення
(парки, сквери) на території м. Ірпеня»
було затверджено перелік об'єктів
благоустрою у сфері зеленого
господарства м. Ірпеня та надано
дозвіл Ірпінському ВУКГ виконати
інвентаризацію та паспортизацію
об'єктів зеленого господарства та
землевпорядну технічну документацію
на земельні ділянки.

Відповідно до додатка 1 до рішення
Ірпінської міської ради від 20 березня
2008 року № 1510-42-V до переліку об'єктів
благоустрою у сфері зеленого
господарства м. Ірпінь призначених для
відпочинку міського населення,
віднесено парк культури та відпочинку
«Лісовий», умовною площею 6,0 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної міської
ради вирішуються питання регулювання
земельних відносин, затвердження в
установленому порядку місцевих
містобудівних програм, генеральних
планів забудови відповідних населених
пунктів, іншої містобудівної
документації.

Згідно зі ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

До земель рекреаційного
призначення належать землі, які
використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів (ст. 50 ЗК
України).

Згідно зі ст. 51 ЗК України до земель
рекреаційного призначення належать
земельні ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об'єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 52 ЗК
України землі рекреаційного
призначення можуть перебувати у
державній, комунальній та приватній
власності. На землях рекреаційного
призначення забороняється діяльність,
що перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування передбачений ст. 123 ЗК
України.

За таких обставин Ірпінська міська
рада у спосіб, передбачений ст. ст. 20,
50-52, 123 ЗК України, віднесла спірні
земельні ділянки до земель
рекреаційного призначення шляхом
затвердження схеми розміщення
рекреаційної території рішенням
Ірпінської міської ради від 19 червня 2003
року № 337-12-XXIV, затвердження
відповідного проекту землеустрою та
передачі земельної ділянки у
користування.

Суди попередніх інстанцій у
порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, посилаючись на те, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у постійне користування
Ірпінському ВУКГ Київської області
земель рекреаційного призначення не
замінює собою проект землеустрою
організації та встановлення меж
територій рекреаційного призначення,
залишили поза увагою вказані норми
матеріального права та обставини
справи, не врахували, що спірна
земельна ділянка передана у
користування та відповідно до положень
ст. 25 Закону України «Про землеустрій»
та ст. 123 ЗК України повинен
розроблятися проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а не щодо
організації і встановлення меж
територій рекреаційного призначення.

У той же час проект землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій рекреаційного призначення
розробляється у випадку, коли
рекреаційна територія створюється
відповідним органом влади або органом
місцевого самоврядування без передачі
земельної ділянки у користування.

При цьому судами не враховано, що
рекреаційна територія була створена у
2003 році, коли такого виду документації,
як проект землеустрою щодо організації
і встановлення меж території
рекреаційного призначення не
вимагалося.

Крім того, посилаючись на положення
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», суди не врахували,
що він набрав чинності з 01 січня
2013 року.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника
прокурора Київської області
задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 31 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 03 квітня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

7

Справа № 6-20402св14

Головуючий у першій інстанції: Саранюк
Л.П.

Доповідач: Нагорняк В.А.