АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6248/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д.І. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 9 квітня 2014р. за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013р. ОСОБА_3 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, посилаючись на те, що 27.07.2013р. між
нею, та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, відповідно до якого вона надала
ОСОБА_2. грошові кошти в сумі 16 400грн., а
ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язалася
повернути суму позики в строк до
30.08.2013р., і оскільки відповідач лише
частково виконала взяті на себе
зобов'язання по поверненню коштів,
позивач уточнивши в ході розгляду
справи свої позовні вимоги, просила
стягнути з відповідача 1 000 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 09.04.2014р.
становить 11 720грн., та судові витрати в
сумі 344,10грн.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09.04.2014р. позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 заборгованість за
договором позики від 27.07.2013р. в сумі 11
720грн., судові витрати в сумі 344,10грн., а
всього - 12 064,10грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про відмову ОСОБА_3
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що вона не
погоджується з судовим рішенням.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.07.2013р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, відповідно до
якого ОСОБА_3 надала ОСОБА_2. грошові
кошти в сумі 16 400грн. (еквівалент 2
000доларів США), а ОСОБА_2, зобов'язалася
повернути суму позики в строк до
30.08.2013р., що підтверджується розпискою
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими-ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суми заборгованості за укладеним
договором позики в еквіваленті 1 000
доларів США, що на час розгляду справи
складало 11 720грн., суд першої інстанції
виходив з того, що 27.07.2013р. між сторонами
був укладений договір позики у доларах
США, а тому суд вважав, що борг підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача у гривневому еквіваленті 1 000
доларів США, на час розгляду справи.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
зазначений висновок не відповідає
обставинам справи, виходячи з
наступного.

Так з розписки, складеної та підписаної
відповідачем вбачається, що вона
отримала у борг кошти в сумі 16 400грн. (що
в еквіваленті складає 2 000 доларів США).

Зазначений текст розписки свідчить про
те, що кошти відповідачем отримувались
у гривні, а тому у зв'язку з частковим
поверненням відповідачем суми боргу
позивачу під час розгляду справи, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума
заборгованості, що складає 8 200грн., а не
як зазначив суд першої інстанції
еквівалент 1 000доларів США, що складає
на час розгляду справи 11 720грн.,
оскільки саме по собі посилання в
розписці від 27.07.2013р. про те, що отримана
сума коштів складає еквівалент 2 000
доларів США не свідчить про те, що кошти
отримувались саме в доларах США, або що
борг повинен повертатися в доларах або
по нинішньому курсу гривні до долара
США, так само як в розписці не зазначено
що отримані у борг кошти підлягають
поверненню на користь позивача також у
доларах США або у його гривневому
еквіваленті.

Тому враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини, та норми права
якими вони регулюються, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
стягнення суми боргу підлягає зміні на
підставі ст. 309 ЦПК України, і на користь
позивача підлягає зменшенню стягнута
сума з 11 720грн., до 8 200грн., а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 9 квітня 2014р. змінити
зменшивши стягнуту суму
заборгованості за договором позики від
27 липня 2013р. з 11 720грн. до 8 200грн., та
вважати, що загальна сума що підлягає
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
замість суми 12 064,10грн. складає 8 544,10грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: