Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Мовчан Д.В.,

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором грошової
позики,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, Позикодавець )
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором грошової позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 04 жовтня 2013 року між ним,
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 (далі - Відповідач,
Позичальник) було укладено Договір
грошової позики (далі - Договір),
відповідно до умов якого, Позикодавець
зобов'язується передати Позичальнику
грошові кошти у розмірі 48 000 (сорок
вісім тисяч) грн. 00 коп., а Позичальник
зобов'язується повернути Позикодавцю
таку ж саму суму грошових коштів.
Відповідно до п.3.1 Договору Позичальник
повертає суму у розмірах та в строки
встановлені сторонами у Графіку оплати
суми позики (Додаток №1 до Договору),
який є невід'ємною частиною даного
Договору. Згідно до Графіку оплати
суми позики Відповідач зобов'язаний
повернути суму позики у розмірі 48 000
(сорок вісім тисяч) грн. 00 коп. до 28
жовтня 2013 року (включно). Далі позивач
зазначає, що на виконання умов Договору
він 04 жовтня 2013 року передав
відповідачу 48 000 (сорок вісім тисяч)
грн. 00 коп., що засвідчується
відповідною розпискою, підписаною з
обох сторін. З метою досудового
врегулювання даного питання, Позивач
неодноразово вимагав повернення боргу,
однак Відповідач відмовлявся
повернути борг. У зв'язку з
невиконанням Відповідачем
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів Позивачу, останній вимушений
звернутись до суду із вимогами про
повернення основного боргу у розмірі 48
000 (сорок вісім тисяч) грн. 00 коп.,
процентів від суми позики у розмірі 348
(триста сорок вісім) грн. 76 коп. та 3%
річних від простроченої суми у розмірі
153 (сто п'ятдесят три) грн. 86 коп., та
судового збору у розмірі 485 (чотириста
вісімдесят п'ять) грн. 03 коп.

Представник Позивача під час судового
засідання позов підтримав, у розгляді
справи по суті в судовому засіданні та
судових дебатах участі не приймав,
надав суду заяву в якій просить слухати
справу у його відсутність, позов
задовольнити (а.с. 16).

Відповідач під час судового засідання
позов визнав, у розгляді справи по суті
в судовому засіданні та судових
дебатах участі не приймав, надав суду
заяву в якій просить слухати справу у
його відсутність, проти задоволення
позову не заперечував (а.с.17).

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, встановивши,
що визнання позову відповідачем не
суперечить закону, не порушує прав,
свобод чи інтересів інших осіб,
доходить висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
огляду на нижчевикладене.

Так, судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
Договір грошової позики. Відповідно до
умов укладеного Договору грошової
позики позивач (позикодавець) передав
у позику відповідачу (позичальнику)
грошові кошти у розмірі 48 000 (сорок
вісім тисяч) грн. 00 коп., про що склав
власноруч написану розписку. Строк
виконання грошового зобов'язання був
визначений сторонами у вказаному
договорі до 28 жовтня 2013 року (а.с. 6-7).

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд виходить із наступного.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України - за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України на
підтвердження договору позики та його
умов може бути пред'явлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

За вищевказаних обставин та вимог
матеріального закону суд доходить
висновку, що між сторонами по справі
укладено Договір грошової позики, за
умовами якого відповідач зобов'язався
прийняти позику, та повернути її у
визначений договором строк. Доказів
повернення вказаної грошової суми
позивачеві матеріали справи не
містять.

За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обігу або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язані встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі у строк та в порядку,
встановленому договором.

Також згідно норм ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором чи законом.

Позивач в позові зазначає про
необхідність стягнення з відповідача
процентів від суми позики у розмірі 348
грн. 76 коп. Однак, Постановою Правління
НБУ від 09.08.2013 року за № 315 «Про
регулювання грошового кредитного
ринку» затверджено облікову ставку
НБУ на рівні 6,5 % річних, а не 6,8 % річний,
як зазначає позивач у позовній заяві та
відповідно рахує проценти від суми
позики. Таким чином, відповідно до
вищевказаного нараховані проценти від
суми позики складають не 348 грн. 76 коп.,
а 301 грн. 36 коп. станом на 12 листопада 2013
року (48 000 грн. 00 коп. * 6,5% * 39/365 = 301 грн. 36
коп.)., а відтак позов цій частині
підлягає задоволенню лише частково, а
саме в сумі стягнення 301 грн. 36 коп.

Окрім цього, позивач у позові зазначає
про необхідність стягнення з
відповідача 3 % річних від простроченої
суми у розмірі 153 грн. 86 коп. (48 000 грн. 00
коп. * 3 % * 39/365 = 153 грн. 86 коп.)., що
узгоджується із вимогами ч.2 ст. 615 ЦК
України.

За вказаних обставин та вимог чинного
законодавства, суд доходить висновку,
що визнання позову відповідачем не
суперечить закону, не порушує прав,
свобод чи інтересів інших осіб, та про
необхідність стягнення з відповідача
суми грошових коштів, що були отримані
відповідачем згідно вказаного
Договору грошової позики від 04 жовтня
2013 року у загальному розмірі всього 48
455 (сорок вісім тисяч чотириста
п'ятдесят п'ять) грн. 22 коп. з яких тіло
позики 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. 00
коп., також 301 (триста одна) грн. 36 коп.
процентів від суми позики, 3% річних від
простроченої суми у розмірі 153 (сто
п'ятдесят три) грн. 86 коп.

Також, на підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем по оплаті
судового збору у розмірі 484 (чотириста
вісімдесят чотири) грн. 55 коп.

Виходячи з вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 526, 615, 625, 1046, 1048, 1049, 1050
ЦК України, ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором грошової
позики - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н.
НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за
адресою: 49000, АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.п.н. НОМЕР_2,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_2) за Договором грошової позики
від 04 жовтня 2013 року суму основного
боргу у розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч)
грн. 00 коп., процентів від суми позики у
розмірі 301 (триста одна) грн. 36 коп., 3%
річних від простроченої суми у розмірі
153 (сто п'ятдесят три) грн. 86 коп., а
всього 48 455 (сорок вісім тисяч
чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 22 коп.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н.
НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за
адресою: 49000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.п.н. НОМЕР_2,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_2) пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем по оплаті
судового збору в розмірі 484 (чотириста
вісімдесят чотири) грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан