Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2829/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 січня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Забродського М.І.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю відповідачки та
її представника

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 30 жовтня
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, СГІРФО Корольовського РВ УМВС
України в Житомирській області, третя
особа - орган опіки та піклування
Житомирської міської ради про
виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із позовом. Просила усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження
квартирою, зняти з реєстрації та
виселити ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. В обґрунтування
позову зазначала, що спірну квартиру
придбала 25.05.2012 року на прилюдних
торгах з реалізації нерухомого майна,
яке є предметом іпотеки боржниці
ОСОБА_3, та отримала свідоцтво про право
власності на вказану квартиру.Однак
відповідачка відмовляється
добровільно виселитися із займаної
квартири. Разом з нею зареєстровані,
але не проживають її невістка ОСОБА_5 та
неповнолітні внуки ОСОБА_7 і ОСОБА_6
Проживання та реєстрація відповідачів
у належній їй квартирі чинять їй
перешкоди у здійсненні законного права
власності на придбану квартиру.

Заочним рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 30 жовтня
2013 року позов задоволено. Усунуто
перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права
користування та розпорядження
належним їй майном, а саме, квартирою
АДРЕСА_1. Цим же рішенням виселено
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із
займаної квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення. Зобов'язано
СГІРФО Корольовського РВ УМВС України
в Житомирській області зняти ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із реєстрації
за адресою: квартира АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позову в
частині зняття з реєстрації
відповідачів.Вважає рішення суду
першої інстанції незаконним, таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до
порушення, на думку апелянта, норм
процесуального права в частині
належного повідомлення її та її
представника про час і місце слухання
справи. На думку апелянта, суд
безпідставно відмовив у задоволенні
клопотання про зупинення провадження в
справі.А також вважає, що,
задовольняючи вимогу про зняття з
реєстрації, суд не врахував положення
ст.7 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні".

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі нотаріально посвідченого
свідоцтва, виданого 22.06.2012 року,
позивачка ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_1, яка раніше належала
відповідачці ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідачкою ОСОБА_3 в судовому
порядку оскаржувалось зазначене
свідоцтво.Проте, рішенням
Корольовського райсуду м.Житомира від
10.09.2013 року, залишеним в силі ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 29.10.2013 року в позові було
відмовлено (а.с.87).

Тобто, на час розгляду справи право
власності позивачки на спірну квартиру
не було скасоване.

Згідно з довідкою КВЖРЕП №11 в
належній позивачці квартирі
зареєстровані: відповідачка ОСОБА_3, її
невістка - відповідачка ОСОБА_5 та діти
останньої ОСОБА_7 і ОСОБА_6 (а.с.6).

Проживання та реєстрація
відповідачів в спірному жилому
приміщенні перешкоджає позивачці
розпоряджатись належним їй нерухомим
майном.

За наведених обставин та виходячи з
положень ст.391 ЦК суд першої інстанції
правильно вважав, що право власності
позивачки підлягає захисту шляхом
виселення відповідачів без надання
іншого житла.

Апеляційна скарга не містить
доводів в частині незаконності рішення
суду в цій частині. Тому, виходячи з
положень ст.303 ЦПК та зважаючи на
викладені вище обставини, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції в цій частині немає.

Доводи апеляційної скарги в частині
неповідомлення відповідачки та її
представника про час і місце розгляду
справи на правильність висновків суду
не впливають та їх не спростовують.
Будь-яких нових доказів, які не були
надані через неявку до суду та могли б
призвести до ухвалення іншого рішення
в справі, відповідачкою та її
представником в апеляційному суді не
надано, хоча таке право їм роз"яснено.

Не заслуговують на увагу і доводи
про безпідставне, на думку апелянта,
відхилення судом клопотання про
зупинення провадження у справі. Так, з
матеріалів справи вбачається, що судом
було зупинено провадження в даній
справі до вирішення іншої справи за
позовом ОСОБА_3 про оскарження
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру (а.с.61,74). Зокрема, в
період з 15.11.2012 року по 16.09.2013 року (10
місяців) провадження в справі було
зупинено і протягом цього часу
відповідачка мала можливість
захистити свої права в суді у обраний
нею спосіб.

Разом з тим, зобов"язуючи СГІРФО
Корольовського РВ УМВС України в
Житомирській області зняти
відповідачів з реєстрації в спірному
жилому приміщенні, суд не звернув уваги
на таке.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" (надалі
Закону) зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі ...судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою...

Реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації (ч.1 ст.11 Закону).

Тобто, зняття з реєстрації
відповідачів у спірному жилому
приміщенні є правовим наслідком,
технічною дією, яка може бути вчинена
спеціально уповноваженим на те органом
після набуття законної сили рішенням
суду про виселення. Зобов"язання СГІРФО
до вчинення таких дій є зайвим та
передчасним. Зокрема, не можливо
передбачити наперед порушення прав
позивачки зазначеним відповідачем.
Крім того, позивачкою не надано доказів
про відмову від вчинення таких дій.

За наведених обставин рішення суду в
цій частині вимог підлягає скасуванню
з ухваленням нового - про відмову в
позові.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволити частково.

Скасувати рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 30 жовтня
2013 року в частині вимог про зняття з
реєстрації, ухваливши в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: