Справа № 161/7879/14-ц
Провадження № 2/161/2578/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

03 липня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі:

головуючої судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» про стягнення
заробітної плати, витребування
трудової книжки, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» про стягнення
заробітної плати, витребування
трудової книжки, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з
24 квітня 2012 року його було прийнято на
роботу до ТзОВ «КОМПАНІЯ ЗАХІДЛІСПРОМ»
на посаду інженера з охорони праці з
посадовим окладом згідно штатного
розкладу - 0,25 ставки мінімальної
заробітної плати. З 01 червня 2012 року
відповідач перестав виплачувати йому
заробітну плату. На його неодноразові
звернення до Відповідача, щодо виплати
заробітної плати отримував лише
обіцянки, але практично, погашення
заборгованості по виплаті заробітної
плати до цього часу зроблено не було.
Більше того, з 01.10.2012 року його почали
не допускати до свого робочого місця,
не впускали на територію, як офісу так і
виробничого відділу. Пізніше, з
телефонної розмови з посадовою особою
відповідача йому стало відомо, що його
звільнили з займаної посади, проте,
належним чином про це не повідомили,
наказ про звільнення він не підписував.
Трудової книжки йому також не
повернули, в зв'язку з цим він не може на
даний час офіційно працевлаштуватися
на роботу.

Посилаючись на наведене вище та
норми Кодексу Законів про Працю
України, позивач просить суд стягнути
з відповідача не отриману заробітну
плату за період з червня по вересень
включно 2012 року в розмірі 1 100 грн.,
грошову компенсацію за час вимушеного
прогулу у розмірі середньомісячної
заробітної плати починаючи з моменту
звільнення і до моменту винесення
судом рішення, тобто з жовтня 2012 року
по липень включно 2014 року в розмірі 6 435
грн.75 коп., зобов'язати повернути йому
належним чином оформлену трудову
книжку та стягнути моральну шкоду в
розмірі 5 000 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, однак подала до
суду письмову заяву про підтримання
позову та слухання справи у її
відсутність, проти заочного розгляду
справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання
свого представника не направив, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

Враховуючи згоду представника
позивача, суд ухвалив провести розгляд
справи заочно згідно ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 квітня
2012 року по 01 жовтня 2012 року позивач
працював в ТзОВ «Компанія
Західліспром» на посаді інженера з
охорони праці з посадовим окладом
згідно штатного розпису - 0,25 ставки
мінімальної заробітної плати. Дана
обставина стверджується довідкою про
індивідуальні відомості про
застраховану особу видану Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Луцьку, з
якої вбачається, що страхові внески
відповідач за позивача почав
сплачувати за сім днів квітня місяця 2012
року та припинив сплачувати в перший
день жовтня 2012 року. Внески
сплачувалися за 0,25 ставки мінімальної
заробітної плати.

З 01 червня 2012 року відповідач
перестав виплачувати позивачу
заробітну плату. Позивач
неодноразово звертався до відповідача,
з вимогами виплати йому заробітну
плату, але в порушення ст. 115 Кодексу
законів про працю України, погашення
заборгованості по виплаті заробітної
плати до цього часу зроблено не було.

Позивача досі не повідомили про
його звільненення, не ознайомили з
наказом про звільнення, не провели з
ним розрахунок та не видали на руки
належним чином оформлену трудову
книжку.

У відповідності до ст. 47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата усіх
сум, що належать йому від підприємства,
провадиться в день звільнення.

Оскільки, заробітну плату
позивач не отримував з червня місяця 2012
року, а із довідки про індивідуальні
відомості про застраховану особу
вбачається, що останнім місяцем в якому
за позивача відповідачем було сплачено
страхові внески є вересень 2012 року, то
сума заборгованої мені заробітної
плати підлягає стягненню за чотири
місяці 2012 року, тобто червень, липень,
серпень та вересень.

Відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2012
рік», розмір мінімальної заробітної
плати в червні 2012 року становив 1 094
грн., а з липня по вересень включно - 1 102
грн.

З вираховуванням розміру
мінімальної заробітної плати на 2012 рік
та того, що позивач був оформлений на
роботу із посадовим окладом 0,25 ставки
мінімальної заробітної плати,
заборгованість по заробітній платі
становить - 1 100 грн., зокрема: червень
2012 року - 1 094 х 0,25 = 273.50 грн.; липень 2012
року - 1 102 х 0,25 = 275.50 грн.; серпень 2012
року - 1 102 х 0,25 = 275.50 грн.; вересень 2012
року - 1 102 х 0,25 = 275.50 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України,
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки
передбачені законодавством,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи те, що невиплата
заробітної плати та не належний
розрахунок позивача при звільнені
стався з вини відповідача, останній
згідно ч.4 ст.235 КЗпП України, повинен
відшкодувати позивачу компенсацію за
час вимушеного прогулу у розмірі
середньомісячної заробітної плати
починаючи з моменту його звільнення і
до моменту винесення судом рішення по
даній справі.

Оскільки, відповідачем до суду не
було подано довідки про
середньомісячний заробіток позивача,
суд вважає за можливе розмір грошової
компенсації за час вимушеного прогулу
розраховувати із розміру мінімальної
заробітної плати встановленого
Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідний рік.

Позивач був оформлений на роботу
із посадовим окладом 0,25 ставки
мінімальної заробітної плати,
звільнений 01 жовтня 2012 року, тобто
середньомісячний заробіток слід
стягувати за період з 01 жовтня 2012 року
по 01 липня 2014 року. При визначені
розміру середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу суд бере до
уваги поданий представником позивача
розрахунок, згідно якого розмір
середньомісячного заробітку становить
- 6 432, 75 грн.

Суд також приходить до висновку, що
позовна вимога позивача про
зобов'язання відповідача повернути
йому належним чином оформлену трудову
книжку підлягає до задоволення. ТзОВ
«КОМПАНІЯ ЗАХІДЛІСТРОМ» слід
зобов'язати повернути позивачу
належним чином оформлену трудову
книжку.

Позовна вимога позивач про
стягнення з відповідача в його користь
моральної шкоди підлягає до часткового
задоволення.

У відповідності до вимог ст. 238
КЗпП України, при розгляді трудових
спорів у питаннях про грошові вимоги
орган, який розглядає спір, має право
винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного
Кодексу України та положень ст.2371 КЗпП
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно абз.1, 2 п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України у
цивільних справах „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової ) шкоди",під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв"язку з ушкодженням здоров"я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв"язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв"язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків."

Таким чином, протиправними діями
відповідача щодо невиплати позивачу
заробітної плати та не повернення йому
належним чином оформленої трудової
книжки, позивачу відповідачем завдано
моральну шкоду, яку суд визначає в
розмірі 400 грн.

Керуючись, ч.1 ст.23 ЦК України,
ст.ст.47,116,117, ч.4 235, 237-1,238 КЗпП
Українист.ст. 8, 10, 60, 88, 212- 215, 224 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТзОВ «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» в користь ОСОБА_1
заборговану заробітну плату у розмірі
1 100 грн.

Стягнути з ТзОВ «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» в користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за час вимушеного
прогулу у розмірі середньомісячної
заробітної плати в сумі 6 432 грн. 75 коп.

Зобов'язати ТзОВ «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» повернути ОСОБА_1
належним чином оформлену трудову
книжку.

Стягнути з ТзОВ «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ»» в користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 400 грн.

Стягнути з ТзОВ «КОМПАНІЯ
ЗАХІДЛІСПРОМ» в дохід держави судовий
збір в розмір 730,80грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта