УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Мостової
Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут генетики
репродукції», громадян Італії ОСОБА_15,
ОСОБА_16 про визнання правочину
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 липня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що письмовий спільний договір
укладений між нею, подружжям,
громадянами Італії, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та
ТОВ «Інституту Генетики Репродукції»
щодо здійснення допоміжних
репродуктивних технологій методом
сурогатного материнства від 20
листопада 2009 року є недійсним, оскільки
нотаріально не посвідчений та у ньому
не зазначено дату його підписання.

Крім того, позивач зазначала, що
батьки-замовники умови договору не
виконали, не подали до органів РАЦС
нотаріально посвідчену згоду
сурогатної матері на реєстрацію
громадян Італії батьками дітей та не
провели реєстрацію їх батьками
народжених ОСОБА_6 дітей.

З огляду на викладене просила суд
визнати зазначений договір недійсним.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 22 січня
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування зазначених
судових рішень судів попередніх
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з доведеності обставин
виникнення між сторонами
зобов'язальних правовідносин щодо
здійснення допоміжних репродуктивних
технологій методом сурогатного
материнства за договором від 20
листопада 2009 року, а також з того, що
спірним договором не передбачено його
обов'язкового нотаріального
посвідчення.

Судами встановлено, що 20 листопада 2009
року було укладено спільний договір
про здійснення ДРТ методом сурогатного
материнства між сурогатною матір'ю
ОСОБА_6 та батьками-замовниками ОСОБА_15
і ОСОБА_16.

Згідно п. 1 зазначеного договору
батьки-замовники доручають, сурогатна
мати зобов'язується виносити
вагітність, що настала після
перенесення в порожнину її матки
ембріонів, отриманих в результаті
проведення процедури запліднення ін
вітро із використанням яйцеклітини та
сперміїв, що належать батькам -
замовникам.

Відповідно до п. 7.1. спірного договору
сторони передбачили, що договір
набуває чинності з дня його підписання.

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 13 березня 2012
року у справі ОСОБА_15, ОСОБА_16 до ОСОБА_6,
ОСОБА_12, відділу реєстрації актів
цивільного стану Барського районного
управління юстиції у Вінницькій
області, треті особи - товариство з
обмеженою відповідальністю
«ВІОТЕХСОМ», товариство з обмеженою
відповідальністю «Інститут генетики
репродукції» про визнання батьківства
та внесення змін до державного реєстру
актів цивільного стану, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 10 грудня 2012
року, позов задоволено.

Визнано батьківство громадянина
Італії ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 по
відношенню до малолітніх ОСОБА_14
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнано материнство громадянки Італії
ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до
малолітніх ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7.

Зобов'язано ОСОБА_12, ОСОБА_6 передати
малолітніх дітей ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батькам -
громадянам Італії ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_16ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнано недійсними Свідоцтво про
народження дітей: ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно
СЕРІЯ НОМЕР_1 та СЕРІЯ НОМЕР_2, видані
Відділом Державної реєстрації актів
цивільного стану Барського районного
управління юстиції Вінницької області

Зобов'язано Відділ Державної
реєстрації актів цивільного стану
Барського районного управління
юстиції Вінницької області вчинити
дії: внести зміни до Державного реєстру
актів цивільного стану, внести зміни до
Актових записів № 212, № 213 від 29
листопада 2010 року, складених Відділом
Державної реєстрації актів цивільного
стану Барського районного управління
юстиції Вінницької області, - щодо
відомостей про народження та
походження малолітніх дітей ОСОБА_14
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7
(Свідоцтва про народження дітей СЕРІЯ
НОМЕР_1 та СЕРІЯ НОМЕР_2) шляхом:

Зміни прізвища, ім'я, по - батькові
матері малолітнього ОСОБА_14
ІНФОРМАЦІЯ_2 з запису «ОСОБА_6»
ІНФОРМАЦІЯ_4 на запис «ОСОБА_16»
ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка Італійської
республіки, місце проживання: АДРЕСА_1;
відомості про шлюб: Свідоцтво про
одруження від 01 грудня 2007 року, актовий
запис № 00015 частина 2, серія А за 2007 u. 01.
Зареєстровано у відділі реєстрації
актів громадського стану комуни м.
Бовіно (Фоджджа); зміни прізвища, ім'я,
по - батькові батька малолітнього
ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 з запису «ОСОБА_14»
на запис «ОСОБА_15» ІНФОРМАЦІЯ_6,
громадянин Італійської республіки,
місце проживання: АДРЕСА_1; відомості
про шлюб: Свідоцтво про одруження від 01
грудня 2007 року, актовий запис № 00015
частина 2, серія А за 2007 u. 01.
Зареєстровано у відділі реєстрації
актів громадського стану комуни м.
Бовіно (Фоджджа); зміни повного ім'я
малолітнього «ОСОБА_14» ІНФОРМАЦІЯ_2 на
повне ім'я ОСОБА_14, - про що вчинити та
видати актовий запис, та нове свідоцтво
про народження громадянам ОСОБА_15 та
ОСОБА_16.

Зміни прізвища, ім'я, по - батькові
матері малолітнього ОСОБА_17
ІНФОРМАЦІЯ_7 з запису «ОСОБА_6»
ІНФОРМАЦІЯ_4 на запис «ОСОБА_16»
ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,
громадянка Італійської республіки,
місце проживання: АДРЕСА_1; відомості
про шлюб: Свідоцтво про одруження від 01
грудня 2007 року, актовий запис № 00015
частина 2, серія А за 2007 u. 01.
Зареєстровано у відділі реєстрації
актів громадського стану комуни м.
Бовіно (Фоджджа); зміни прізвища, ім'я,
по - батькові батька малолітнього
ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 з запису «ОСОБА_17»"
на запис «ОСОБА_15» ІНФОРМАЦІЯ_6,
громадянин Італійської республіки,
місце проживання: АДРЕСА_1; відомості
про шлюб: Свідоцтво про одруження від 01
грудня 2007 року, актовий запис № 00015
частина 2, серія А за 2007 u. 01.
Зареєстровано у відділі реєстрації
актів громадського стану комуни м.
Бовіно (Фоджджа); зміни повного ім'я
малолітнього «ОСОБА_17» ІНФОРМАЦІЯ_7 на
повне ім'я ОСОБА_17, - про що вчинити та
видати актовий запис, та нове свідоцтво
про народження громадянам Італії
ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

Зазначеним рішенням встановлено, що
відповідачі не заперечували та визнали
факт добровільної участі ОСОБА_6 у
програмі сурогатного материнства, факт
надання нею згоди на трансфер
ембріонів до власного організму,
визнали факт трансферу ембріонів та
добровільність такого трансферу,
визнали одиничність процедури
екстракорпорального запліднення 27
квітня 2010 року, що виключає інші
випадки вірогідного ЕКЗ відносно
ОСОБА_6 від інших замовників, аніж від
громадян Італії ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у той
самий чи в інший проміжок часу. ОСОБА_12
визнав, що його жінка ОСОБА_6 приймала
участь у даній програмі сурогатного
материнства.

Під час апеляційного розгляду також
встановлено, що перебуваючи з дітьми на
лікуванні у Вінницькій обласній
дитячій клінічній лікарні у листопаді -
грудні 2010 року позивач повідомляла
працівників лікарні, що діти народжені
по програмі сурогатного материнства,
що підтверджується листом головного
лікаря вказаної лікарні № 11/792.

Крім того, за клопотанням
представників позивачів з метою
повного та об'єктивного з'ясування
обставин справи Апеляційним судом
Вінницької області було призначено
судово-біологічну експертизу, проте,
відповідачі (ОСОБА_6 та ОСОБА_12) тричі
ухилялися від проведення експертизи.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення Барського районного суду
Вінницької області від 13 березня 2012
року та ухвала Апеляційного суду
Вінницької області від 10 грудня 2012 року
залишені без змін.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу
України, правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 209 ЦК України,
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін. На вимогу фізичної або
юридичної особи будь-який правочин з її
участю може бути нотаріально
посвідчений.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.
Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, законодавством та умовами
спірного договору не встановлено
вимоги, щодо його обов'язкового
нотаріального посвідчення, в той час
вимог щодо такої дії починаючи з
моменту його укладення ОСОБА_6 не
заявляла, а навпаки виконала умови
даного договору, що свідчать про його
укладеність, зокрема виношування
вагітності, яка настала після
перенесення в порожнину матки
сурогатної матері ембріонів, отриманих
в результаті проведення процедури
запліднення з використанням
яйцеклітини та сперміїв, що належать
батькам - замовникам громадянам Італії
ОСОБА_15 та ОСОБА_16, колегія суддів
погоджується із висновком судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позову.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваних судових
рішень, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в
інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 липня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук