№ 2/646/249/2014
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - Олізаренко С.М.,

за участю секретаря - Кочукової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання спадкового
договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому просив
розірвати спадковий договір, укладений
09.11.2005р. між ним та ОСОБА_2 (далі - спірний
договір), зняти заборону відчуження на
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову послався на те,
що він є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до умов укладеного договору
він заповідав ОСОБА_2 вищевказану
квартиру, а відповідач зобов'язався
виконувати його немайнові
розпорядження: купувати одяг та
продукти харчування для нього за його
гроші та за його вимогою. Оскільки
відповідач не виконує умови укладеного
між ними договору, просить його
розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов з підстав, в ньому наведених, та
пояснив, що з моменту укладання
договору з відповідачем, який
приходиться йому племінником, вони
жодного разу не бачилися та не
спілкувалися, жодних розпоряджень
відповідачу він не надавав і
відповідач також ніякої допомоги йому
не надавав, а навпаки - вчиняє крадіжки
належного позивачу майна, у зв'язку з
чим той неодноразово звертався до
правоохоронних органів.

Представник позивача також позов
підтримав та надав суду аналогічні
пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечував та пояснив, що позивач
приходиться йому дядьком по
материнській лінії. Останнім часом у
них погіршилися стосунки через те, що
ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями,
скаржиться всім на відсутність
будь-якого догляду з боку родичів, у
зв'язку з чим періодично з'являються
особи, бажаючі здійснювати за ним
догляд, але втрачають до цього інтерес,
щойно дізнаються про наявність
спадкового договору. Також зазначив, що
ОСОБА_1 в основному підтримував
стосунки з матір'ю відповідача - ОСОБА_3,
якій скаржився на необхідність ремонту
газової колонки, сантехніки, надання
грошових коштів тощо. ОСОБА_3
повідомляла про всі ці факти ОСОБА_2,
який приходив до позивача та
ремонтував газову колонку, сантехніку,
за проханням ОСОБА_1 міняв замки у нього
вдома. Також за власною ініціативою
відповідач забезпечував позивача
продуктами харчування, ОСОБА_3
сплачувала за комунальні послуги
належної позивачу квартири, про що
надала суду квитанції, погашала наявну
заборгованість. У період відсутності
відповідача у м.Харкові догляд за
ОСОБА_1 також здійснювала ОСОБА_3 В
обґрунтування своїх доводів просив
допитати ОСОБА_3 у якості свідка.

Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_3, будучи попередженою про
кримінальну відповідальність за
давання завідомо неправдивих показань
та під присягою, підтвердила факти,
зазначені ОСОБА_2 в своїх поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
допитавши свідка, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено і визнано сторонами,
що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на
підставі договору міни, посвідченого
04.11.2005р.

09.11.2005р. між ОСОБА_1 (відчужувачем) та
ОСОБА_2 (набувачем) укладено спадковий
договір, посвідчений державним
нотаріусом Шостої Харківської
нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.5-6)

Відповідно до ст..1305 ЦК України набувач
у спадковому договорі може бути
зобов'язаний вчинити певну дію
майнового або немайнового характеру до
відкриття або після її відкриття.

За умовами укладеного договору ОСОБА_2
зобов'язався виконувати особисті
немайнові розпорядження ОСОБА_1, а саме:
купувати одяг та продукти для нього та
за його гроші та за його вимогою (п.6) і в
разі смерті ОСОБА_1 набуває право
власності на майно відчужувача, яке
складається з квартири АДРЕСА_1,
складається з однієї житлової кімнати,
житловою площею 20,9 кв.м, загальною
площею 30,4 кв.м (п.1)

Цим же договором було накладено
заборону відчуження зазначеної в
договорі квартири (п.7).

Відповідно до ч.1 ст.1308 ЦК України та п.8
договору він може бути розірваний
судом на вимогу відчужувача у разі
невиконання набувачем його
розпоряджень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

З метою реалізації принципу
змагальності судом неодноразово
роз'яснювалось особам, які беруть
участь у справі, положення ст.ст.10, 60 ЦПК
України, їх права та обов'язки, наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій.

Разом з тим, доводи позивача про
належне виконання відповідачем своїх
зобов'язань за спадковим договором не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Так, відповідно до п.6 спірного договору
ОСОБА_2 зобов'язався виконувати
особисті немайнові розпорядження
ОСОБА_1, а саме: купувати одяг та
продукти для нього за його гроші та за
його вимогою.

При цьому позивач в судовому засіданні
наполягав на тому, що він жодного разу
не звертався до відповідача з
будь-якими розпорядженнями, як то
передбачено п.6 спірного договору,
вважаючи що той повинен надавати йому
утримання без нагадувань. Також ОСОБА_1
не надав суду жодного доказу передання
ОСОБА_2 грошей на виконання його
розпоряджень відповідно до п.6
договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства (ч.1 ст.13 ЦК
України)

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковими для неї.

Враховуючи вищевикладене, посилання
позивача та його представника на те, що
ОСОБА_2 повинен був без будь-яких
розпоряджень та за власний кошт
надавати позивачу необхідне утримання
не ґрунтуються на законі та не
передбачені умовам спірного договору.

Оскільки позивачем не надано жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження невиконання
відповідачем його розпоряджень,
передбачених за спадковим договором,
суд, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, не вбачає
законних підстав для його розірвання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання спадкового
договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С.М. Олізаренко