Провадження № 26459814
Справа № 645/5492/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

15 липня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі: судді
Тарасенко Л.М., при секретарі Ільюта
А.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 , третя особа: Перша
Харківського району державна
нотаріальна контора Харківської
області про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та визнання
права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду
з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу від
27 травня 1994 року, недобудованого
будинку готівкою 43%, розташованого по
АДРЕСА_1), укладеному між ОСОБА_1 та
ОСОБА_12 і посвідченого державним
нотаріусом Першій Харківського району
державної нотаріальної контори
недійсним з моменту укладання та таким,
що є фіктивним, посилаючись на те, що
позивач не передавав недобудований
будинок ОСОБА_12, а остання не прийняла
його та не сплатила за нього суму, яка
вказана в договорі. Вчинення
фіктивного правочину необхідно було з
тим щоб не звільняти житлову полощу у
АДРЕСА_2. ОСОБА_12 являлась матір»ю
ОСОБА_2, яка в свою чергу являється
дружиною ОСОБА_1 Договір
купівлі-продажу не спрямовувався на
реальне настання правових наслідків. У
правочині внутрішня воля сторін не
відповідала зовнішньому її прояву.
Правочин укладався умисно, фіктивність
була взаємна та властива діям обох
сторін правочину. Відповідач ніколи не
бачила будинку, оскільки хворіла,
потребувала стороннього догляду і
проживала у м. Харкові разом з ними.

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Її
син ОСОБА_7 помер у грудні 2012 року,
спадкоємцями його майна являються
відповідачі.

Також позивачі просять визнати за
ОСОБА_1 право власності на
недобудований житловий будинок
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_8 підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з»явилась, повідомлялась
про розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_4 надала
письмову заяву про розгляд справи за її
відсутністю.

Третя особа: представник Першої
Харківського району державної
нотаріальної контори Харківської
області надав письмову заяву про
розгляд справи за їх відсутністю.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивачів, дослідивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

Згідно рішення Кулиничівської
селищної Ради Харківського району,
Харківської області № 116 від 13 травня
1992 року ОСОБА_1 надано в приватну
власність земельну ділянку площею 1450
кв.м. в смт. Кулиничі по вул.. Квітковій,5
під будівництво індивідуального
житлового будинку.

Рішенням № 88 від 9 лютого 1994 року
виконавчий комітет Кулиничівської
селищної Ради Харківського району,
Харківської області дозволив ОСОБА_1
продаж недобудованого будинку АДРЕСА_1,
а на теперішній час у м. Харкові,
ОСОБА_12.

27 травня 1994 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_12,
був укладений договір купівлі-продажу
недобудованого житлового будинку
готівкою 43% по АДРЕСА_1 і посвідчений
державним нотаріусом Першій
Харківського району державної
нотаріальної контори Харківської
області.

У відповідності до п.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних прав про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Згідно ст.. 48 ЦК УССР (у редакції 1963
року), який діяв на час виникнення
спірних правовідносин - недійсною є та
угода, що не відповідає вимогам закону.
По недійсній угоді кожна з сторін
зобов»язана повернути другій стороні
все одержане за угодою, а при
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість у
грошах, якщо інші наслідки недійсності
угоди не передбачені законом.

Згідно ч 1 ст. 58 ЦК УССР (у редакції 1963
року), недійсною є угода лише про
людське око, без наміру створити
юридичні наслідки (мнима угода).

Відповідно до ст.. 224 ЦК України за
договором купівлі-продажу продавець
зобов»язується передати майно у
власність покупця, а покупець
зобов»язується прийняти майно та
сплатити за нього певну грошову суму.

ОСОБА_1 в договорі купівлі-продажу
зазначив, що підтверджує факт повного
розрахунку за проданий будинок.

Договір підписаний продавцем ОСОБА_1 та
покупцем ОСОБА_12 та посвідчений
державним нотаріусом Першій
Харківського району державної
нотаріальної контори Харківської
області.

Суд вважає, недоведеним позивачами
факт того, що договір купівлі-продажу
від 27 травня 1994 року укладено фіктивно
без наміру створити юридичні наслідки.

Згідно п. 2 зазначеного договору,
продаж недобудованого будинку
здійснено за 8000000 мільйонів крб., гроші
ОСОБА_1 одержав від покупця АДРЕСА_1
повністю до підписання цього договору.

Відповідач ОСОБА_4 в письмових
запереченнях вважає заявлені позовні
вимоги необґрунтованими. Договір
купівлі-продажу був оформлений згідно
чинного законодавства, за наявності
вільного волевиявлення. Звертає увагу
на те, що позивач з таким позовом
звертався до Харківського районного
суду Харківської області і рішенням
суду від 12 жовтня 2012 року у задоволенні
позову було відмовлено. Рішення суду
набрало законної сили.

Третя особа - Перша державна
нотаріальна контора Харківського
району, Харківської області в особі
завідуючої ОСОБА_10 в письмових
запереченнях зазначила, що ОСОБА_1,
продавцю недобудованого житлового
будинку 43% готовністю в АДРЕСА_1 та
покупцю ОСОБА_12, при оформленні
договору купівлі-продажу було
роз»яснено зміст договору та
з»ясовано чи розуміють вони правові
наслідки укладання правочину. В
присутності державного нотаріуса
ОСОБА_1 підтвердив факт повного
розрахунку з покупцем, тобто отримання
грошей за відчужуване майно. Також
завідуюча державною нотаріальною
конторою ОСОБА_10 звертає увагу, що
Харківський районний суд Харківської
області своїм рішенням від 4 грудня 2006
року визнав спірний договір
купівлі-продажу законним та визнав
право власності за ОСОБА_11 на нерухоме
майно після смерті АДРЕСА_1. Рішення
суду набрало законної сили та
зареєстроване в бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до ч 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачами не
доведено, не надано доказів про
визнання договору купівлі-продажу
недобудованого будинку недійсним. Яким
чином ОСОБА_12 не прийняла майно, а також
чим підтверджує не отримання грошей
позивач. Ствердження в цій частині
спростовується змістом договору
купівлі-продажу будинку.

Відповідач ОСОБА_4 в письмовій
заяві просить відмовити в задоволенні
позову з підстав пропущення строку
позовної давності посилаючись на те, що
про наявність договору купівлі-
продажу позивачі знали у 1994 році.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 12 жовтня
2012 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_11, батька відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 розглядались позовні вимоги про
визнання договору купівлі-продажу
будинку від 27 травня 1994 року недійсним.
Рішенням суду, яке набрало законної
сили, на підставі наведених доказів,
встановлено, що сторони договору
купівлі-продажу повністю виконали
умови договору, а саме: ОСОБА_1 звільнив
спірний недобудований будинок, забрав
з нього усе своє майно, не цікавиться
будинком більше сімнадцяти років.
Покупець ОСОБА_12 передала продавцю
ОСОБА_1 вісім мільйонів карб.,
зареєструвала будинок в БТІ,
продовжила будівництво будинку, на
момент її смерті готовність будинку
складала 51%, одержала державний акт на
землю за адресою - АДРЕСА_1.

У суду немає сумніву щодо
законності посвідченого нотаріусом
договору купівлі-продажу будинку 27
травня 1994 року.

Відповідно до ст.. 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ст.. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину
стороною(сторонами) вимог передбачених
ст.. 203 ЦК України.

Суд, вважає, що при укладенні
договору купівлі-продажу
недобудованого будинку АДРЕСА_1,
волевиявлення учасників правочину був
вільним, підстав для визнання його
недійсним не вбачається.

Суд вважає, що позивачами
пропущений строк позовної давності
встановлений ст.. 71 ЦК України (в
редакції 1963 року). Перебіг строку
позовної давності починається з дня
виникнення права на позов, яке виникає
з дня, коли особа дізналась про
порушення свого права.

З матеріалів справи вбачається,
що з 27 травня 1994 року для позивачів
почався перебіг строку позовної
давності.

Згідно ч 1 ст. 80 ЦК України ( в
редакції 1963 року), сплив строку
позовної давності до пред»явлення
позову є підставою для відмові у
позові.

Згідно ч 2 ст. 80 ЦК України ( в
редакції 1963 року), якщо суд визнає
поважною причину пропуску строку
позовної давності, порушено право
підлягає захисту. Але у судовому
засіданні клопотань заявлено не було.

Позовні вимоги не підлягають
задоволенню з підстав пропуску строку
позовної давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 10,11,60, 154, 209, 212,214,215 ЦПК
України, ст..ст.203, 215, 224 ЦК України,
ст..ст.48,58 ЦК УССР (в редакції 1963 року),

в и р і ш и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні
позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 27 травня 1994 року недійсним,
визнання права власності за ОСОБА_1 на
недобудований житловий будинок
АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через сул першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення, а
особам, які брали участь у справі і не
були присутні у судовому засіданні при
проголошенні в той же строк з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -