Номер провадження: 22-ц/785/6144/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 19 травня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії
заступника начальника Першого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дмитренко О.Ю.,
подану у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановила:

ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_3 із позовом
про стягнення боргу у розмірі 136 700
доларів США (за курсом НБУ становить 1 092
643,10 гривень) та судові витрати у
розмірі 3 219,00 гривень. (а. с. 1-3)

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 18.03.2013 року позов ОСОБА_5
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на його користь суму боргу у розмірі 116
700 доларів США (за курсом НБУ становить
932 783,10 гривень) та судові витрати по
справі у розмірі 3 219,00 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 06.11.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
залишено без зміни.

19.03.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись
до суду із скаргою на дії заступника
начальника Першого Київського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Дмитренко
О.Ю., в якій просять визнати дії
Дмитренко О.Ю. при проведенні 13.03.2014
року опису й арешту нерухомого майна:
49/100 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1 загальною площею 83,3 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м. незаконними;
скасувати акт опису й арешту майна від
13.03.2014 року, яким було накладено арешт
на 49/100 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, а також стягнути з Першого
Київського ВДВС Одеського ОМУЮ на
користь скаржників судовий збір за
подання скарги.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 посилаються на те, що
заступником начальника Першого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дмитренко О.Ю. 13
грудня 2013 року відкрито виконавче
провадження № 41198494 з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
Київським районним судом м. Одеси про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
грошових коштів у сумі 936 002,10 гривень.

13 грудня 2013 року заступником
начальника Першого Київського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Дмитренко
О.Ю. було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

27.02.2014 року ОСОБА_2 звернулася до
заступника начальника Першого
Київського ВДВС ОМУЮ Дмитренко О.Ю. із
заявою в порядку ст. 379 ЦПК України про
визначення реальної частки майна
боржника ОСОБА_3 у майні, яким вони
спільно володіють.

За твердженням ОСОБА_2 її заява була
зареєстрована у Першому Київському
ВДВС 27.02.2014 року, але вона і досі не
розглянута та ніяких дій виконавцем не
проведено.

Скаржники також зазначають, що 13.03.2014
року заступником начальника Першого
Київського ВДВС ОМУЮ Дмитренко О.Ю.
накладений арешт майна боржника ОСОБА_3
та складено Акт опису й арешту майна,
згідно з яким описано і накладено арешт
на 49/100 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1 загальною площею 83,3 кв.м.
житловою площею 37,4 кв.м.

Оскільки ОСОБА_2 вважає, що вона набула
право власності на 49/200 вказаного
житлового будинку на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від
27.05.2013 року, скаржники наполягають на
тому, що дії заступника начальника
Першого Київського ВДВС ОМУЮ Дмитренко
О.Ю. при накладенні акту опису і арешту
майна - 49/100 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, є незаконними та порушує її
право власності. (а. с. 90-92)

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 19 травня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
дії заступника начальника Першого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дмитренко О.Ю. -
відмовлено. (а. с. 123-126)

В апеляційній скарзі апелянт просить
ухвалу скасувати, постановити нову,
якою скаргу задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на її
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм процесуального
права. (а. с. 130-132)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що при складанні
оскаржуваного акту опису і арешту
майна боржника державний виконавець
діяв в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Закону України "Про
виконавче провадження", права авторів
скарги не порушив.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він ґрунтується на законі і
відповідає матеріалам справи.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 5 статті 124 Конституції
України визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
18.03.2013 року по справі № 1512/13858/2012,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
06.11.2013 року, з ОСОБА_3 стягнуто на
користь ОСОБА_5 932 783,10 гривень боргу та 3
219 гривень судових витрат.

13 грудня 2013 року було відкрито
виконавче провадження № 41198494 з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого Київським районним
судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 вказаної в рішенні суми
грошових коштів.

Цього ж дня, 13 грудня 2013 року,
заступником начальника Першого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дмитренко О.Ю. також
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Довід апеляційної скарги про те, що
державним виконавцем при визначенні
майна боржника ОСОБА_3 не було
враховано наявність рішення
Київського районного суду м. Одеси від
27.05.2013 року, яким за нею визнано право
власності на 49/200 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, є неспроможним.

Згідно положень ст. 334 ЦК України права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27.05.2013 року, яким за ОСОБА_2
було визнано право власності на 49/200
частин житлового будинку по АДРЕСА_1 не
зареєстровано у встановленому законом
порядку, а відтак право власності на
зазначену частину житлового будинку у
ОСОБА_2 не виникло.

За відомостями КП «ОМБТІ та РОН»,
станом на 31.12.2012 року 49/100 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1
зареєстровані за боржником ОСОБА_3

13.03.2014 року державним виконавцем
Першого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дмитренко О.Ю. було
описано та накладено арешт на 49/100
частин житлового будинку по АДРЕСА_1,
про що складено відповідний акт (а. с.
100-101).

Отже, висновок суду про те, що при
складанні оскаржуваного акту опису і
арешту майна боржника державний
виконавець діяв в межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Закону
України "Про виконавче провадження", є
обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частина 2 ст. 16 ЦК України визначає
способи захисту цивільних прав та
інтересів. Судова колегія вважає, що
матеріально-правовий спосіб захисту
цивільного права, який обрала ОСОБА_2
не відповідає вимогам закону, а саме ч. 1
ст. 60 Закону України "Про виконавче
провадження".

При указаних обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Ухвала Київського районного суду м.
Одеси від 19 травня 2014 року ухвалена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.312,
ст.ст.314,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 19 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.