Справа № 361/1146/14-ц Головуючий у І
інстанції Сердинський В.С.Провадження
№ 22-ц/780/4079/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 54
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостобудівельний
загін № 112» на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін № 112», третя
особа: територіальна державна
інспекція з питань праці у Київській
області про стягнення заробітної
плати,-

встановила:

у лютому 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулися з позовом до ТОВ
«Мостобудівельний загін №112» , третя
особа - територіальна державна
інспекція з питань праці у Київській
області про стягнення заборгованості
із заробітної плати та інших виплат.

Позивачі зазначали, що перебували у
трудових відносинах з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін №112».

Так, 22 січня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
31.01.2013 року ОСОБА_1 були звільнені з ТОВ
«Мостобудівельний загін №112» за
власним бажанням.

Вказали, що при звільненні відповідач
не провів з ними повного розрахунку із
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по заробітній платі,
компенсації за невикористану
відпустку та за відрядження, а із
ОСОБА_3 - по заробітній платі та
компенсації за невикористану
відпустку.

Позивачами на адресу відповідача були
надіслані претензії з вимогами про
надання довідок про нараховані суми
заробітних плат та інших виплат, а
також погашення таких заборгованостей.
Відповіді на зазначені претензії
відповідач не надав.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі
невиплати звільненому працівнику сум у
строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Посилаючись на викладене позивачі
просили про задоволення позовних
вимог.

Представник позивачів ОСОБА_5
неодноразово уточнював позовні вимоги
та остаточно просив стягнути з ТОВ
«Мостобудівельний загін №112» на
користь ОСОБА_1 20 999,03 грн. заробітної
плати, 480,00 грн. витрат на відрядження та
67 035,80 грн. середнього розміру заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, на користь ОСОБА_2 4 992,02 грн.
заробітної плати, 8 160,00 грн. витрат на
відрядження та 49 162,58 грн. середнього
розміру заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, на користь
ОСОБА_3 9 410,85 грн. заробітної плати та 62
261,60 грн. середнього розміру заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні. Допустити негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення заробітної плати, але не
більше ніж за один місяць.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 квітня 2014
року позов задоволений. Стягнуто з ТОВ
«Мостобудівельний загін №112» (74000,
Київська область, м. Бровари, вул.
Щолківська, буд. 2, ) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 20 999,03
грн. заробітної плати, 480,00 грн. витрат
на відрядження та 67 035,80 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Стягнуто з ТОВ «Мостобудівельний загін
№112» (74000, Київська область, м. Бровари,
вул. Щолківська, буд. 2, )
на користь ОСОБА_2 (74000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 4 992,02
грн. заробітної плати, 8 160,00 грн. витрат
на відрядження та 49 162,58 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Стягнуто з ТОВ «Мостобудівельний загін
№112» (74000, Київська область, м. Бровари,
вул. Щолківська, буд. 2, )
на користь ОСОБА_3 (74000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 9 410,85
грн. заробітної плати та 62 261,60 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції відповідачем подана
апеляційна скарга в якій апелянт
просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. Апелянт посилається на
те, що рішення суду прийняте з
порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Так судом першої інстанції не
враховано те, що судом першої інстанції
не вірно пораховані суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
оскільки робочий тиждень позивачів
становив 5 днів.

Колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення
виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 перебували у трудових
відносинах з ТОВ «Мостобудівельний
загін №112» на різних посадах.

22 січня 2013 року позивача ОСОБА_2 було
звільнено з посади майстра, позивача
ОСОБА_3 з посади заступника головного
механіка, а 31.01.2013 року позивача ОСОБА_1
було звільнено з посади будівельного
слюсаря ТОВ «Мостобудівельний загін
№112» за власним бажанням, що
підтверджується копіями трудових
книжок (а.с13-18).

Позивачі звернулися із заявами до
територіальної державної інспекції з
питань праці у Київській області, на
які відповідями від 22.11.2013 р. інспекція
повідомила про неодноразове
притягнення директора ТОВ
«Мостобудівельний загін №112» ОСОБА_6 до
адміністративної відповідальності за
невиплату позивачам заробітної плати.

19 грудня 2013 року позивачами на адресу
відповідача надіслано претензії з
вимогами про надання довідок про
нараховані суми заробітної плати, а
також погашення таких заборгованостей,
відповідей на які відповідач не надав.

Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів
про працю України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред»явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Також, згідно зі ст.117 Кодексу законів
про працю України передбачена
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні. Так, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

У відповідності до наданих
відповідачем та територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Київській області інформації у
відповідача перед позивачами існує
заборгованість:

- перед позивачем-1 за період з червня 2012
року по січень 2013 року із заробітної
плати становить 20 999,03 грн. та витрат на
відрядження (вахтовий метод роботи)
становить 480,00 грн.;

- перед позивачем-2 за період з серпня 2012
року по січень 2013 року із заробітної
плати становить 4 992,02 грн. та витрат на
відрядження (вахтовий метод роботи)
становить 8 160,00 грн.;

- перед позивачем-3 за період з серпня 2012
року по січень 2013 року із заробітної
плати становить 9 410,85 грн. (а.с.54-65).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
зазначену вище заборгованість і вважає
висновки суду першої інстанції про її
стягнення, вірними.

Із поданих відповідачем довідок про
доходи судом першої інстанції вірно
встановлено, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 становить 153,40
грн.; ОСОБА_2 - 110,23 грн.; ОСОБА_3 - 139,60 грн.
(а.с.51-53).

Проте проводячи розрахунок періоду
стягнення середнього заробітку за час
розрахунку при звільненні на користь
позивачів судом першої інстанції не
враховано наступне.

Позивачі працювали у відповідача з
п'ятиденним робочим тижнем, що не
заперечується представником позивачів
та представником відповідачів і
підтверджується матеріалами справи.

Розраховуючи період стягнення
середнього заробітку за час розрахунку
при звільненні колегія суддів виходить
з Листів Міністерства Соціальної
Політики України від 21.08.2012 року за
№9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2013 рік» та
за №9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2014 рік».

З вищезазначеного слідує, що на
користь позивачів підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі: - 54
763,80 грн. (153,40 грн. середньоденна
заробітна плата х 357 днів затримки
виплати заробітної плати) на користь
позивача ОСОБА_1 за період з 01.02.2013 року
по 09.07.2014 року включно; - 40 123,72 грн. (110,23
грн. середньоденна заробітна плата х 364
днів затримки виплати заробітної
плати) на користь позивача ОСОБА_2 за
період з 23.01.2013 року по 09.07.2014 року
включно; - 50 814,40 грн. (139,60 грн.
середньоденна заробітна плата х 364 днів
затримки виплати заробітної плати) на
користь позивача ОСОБА_3 за період з
23.01.2013 року по 09.07.2014 року включно
(а.с.67-71).

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованим посилання відповідача
про те, що ТОВ «Мостобудівельний загін
№112» є підприємством з будівництва та
реконструкції мостів та фінансується
за рахунок бюджетних коштів, а
заборгованість перед позивачами
виникла в зв'язку із наявністю
заборгованості за виконані роботи
замовника будівництва - Держави.

Відповідно до вимог чинного
законодавства кожна особа має право на
отримання винагороди за свою працю, а
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом ст.43 Конституції України.

В решті рішення суду першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування,
відсутні.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін №112»
задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 квітня 2014
року змінити, в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені стягнувши
ТзОВ «Мостобудівельний загін №112» (74000,
Київська область, м. Бровари, вул.
Щолківська, буд. 2, ) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 54 764,80
гривень середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з ТзОВ «Мостобудівельний
загін №112» (74000, Київська область, м.
Бровари, вул. Щолківська, буд. 2, ) на користь ОСОБА_2 (74000,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) 40 123,72 гривень середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Стягнути з ТзОВ «Мостобудівельний
загін №112» (74000, Київська область, м.
Бровари, вул. Щолківська, буд. 2, ) на користь ОСОБА_3 (74000,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) 50 814,40 гривень середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

В решті рішення суду першої інстанції
від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді