У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - служба у справах
дітей Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини.

Позивачка посилалась на те, що з 23 липня
2009 року по 15 серпня 2011 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилася донька ОСОБА_7, яка після
розірвання шлюбу проживала з нею у м.
Києві та знаходилася на її утриманні.
Під час спілкування з дитиною
відповідач забрав доньку і без її згоди
відвіз до своїх батьків, де сам не
проживає. Зазначала, що відповідач
немає постійного місця проживання та
працює на сезонних роботах у м. Києві,
ніколи не проявляв належного ставлення
до дитини, умови в яких зараз перебуває
дитина їй невідомі, а тому вважає, що
перебування дитини у сім'ї відповідача
негативно вплине на виховання та
здоров'я дитини.

Враховуючи вкащане, позивачка просила
визначити місце проживання
малолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26
березня 2014 року рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 листопада 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задоволено. Визначено місце
проживання малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції правильно виходив з того, що
для розлучення малолітньої дитини з
матір'ю необхідна наявність виняткових
обставин, передбачених ч. 2 ст. 161 СК
України, а тому дійшов правильного
висновку про визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного рішення
апеляційного суду вбачається, що
скарга є необґрунтованою і наведені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності зазначеного судового
рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.