Номер провадження: 22-ц/785/5230/14
Головуючий у першій інстанції Дєтков
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
м. Одеса

Колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,
Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Березівського районного суду
Одеської області від 24 березня 2014 року
в цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до Березівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Одеської області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди, -

встановила;

31.12.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, в якому просила поновити її на
посаді фахівця із соціальної роботи в
Березівському районному центрі
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді; стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 1681 грн. 30 коп. та
моральну шкоду в розмірі 2500 грн.
посилаючись на те, що хоча вона і не
була на роботі більше трьох годин, але
це було викликане необхідністю
відвідати керівника вищестоящої
організації для вирішення робочих
питань. Крім того, позивач вперше
скоїла такий проступок, і застосування
до неї такого дисциплінарного
стягнення як звільнення з роботи не
відповідає тяжкості вчиненого нею
проступку.

Представники Березівського
районного центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнали зазначивши, що
звільнення позивача з роботи було
проведене у зв'язку з прогулом на
роботі, який вона вчинила 03 грудня 2013
року.

Рішенням Березівського районного суду
від 24.03.2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному
обсязі, так як вони не доведені
позивачем у встановленому законом
порядку.
В апеляційній скарзі
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати
у зв'язку з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким її
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі вказуючи, що відсутність на
роботі 03.12.2013 року була викликана
поважної причиною, а саме: необхідністю
відвідати Одеський обласний центр
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді. Крім того, її звільнено з роботи
в порушення ч.3ст.184 КзпП України, якою
заборонено звільняти жінок, що мають на
утримання неповнолітніх дітей,
оскільки у неї на утриманні
знаходиться двоє неповнолітніх дітей.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.
Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення
її на роботі суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що вони не
доведені позивачем у встановленому
законом порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.
Згідно ч.1ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом - ч.3ст.10,
ч.1ст.60 ЦПК України..

Як вбачається з матеріалів
справи, 05.07.2012 року ОСОБА_2 була прийнята
на роботу наказом Березівського
районного центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді №28-к на посаду
фахівця із соціальної роботи в
Березівському районному центрі
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді.
03.12.2013 року ОСОБА_2
зобов'язана була виконувати своє
посадові обов'язки на території
Червоноармійської сільської ради
Березівського району Одеської області.
Але на робочому місці позивач була
відсутня більше трьох годин протягом
робочого дня без поважних причин.
Вказана обставина підтверджується
довідкою Червоноармійської сільської
ради за №7 від 20.01.2014 року та визнається
позивачем. При цьому, позивач вважає, що
вона не була на роботі з поважних
причин, так як вимушена була відвідати
Одеський обласний центр соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді.
Позивач не заперечує проти того, що
вона за своєю ініціативою поїхала до
Одеського обласного центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді.

06.12.2013 року профспілковий
комітет Березівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Одеської області надав
свою згоду на звільнення ОСОБА_2 з
роботи за прогул, вчинений 03.12.2013 року.
06.12.2013
року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за
відсутність на робочому місці 03.12.2013
року більше трьох годин безперервно.
Колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив позивачу в
задоволенні позову у повному обсязі,
оскільки заявлені нею вимоги не
доведені в установленому законом
порядку.
Суд першої
інстанції правомірно не визнав
поважною причину відсутності на роботі
позивача 03.12.2013 року у зв'язку з
необхідністю відвідати Одеський
обласний центр соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді, оскільки така
необхідність мала бути оформлена
наказом Березівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Одеської області про
відрядження. Але доказів того, що
позивач була у відрядженні нею не
надано.

Доводи апеляційної скарги не
можуть не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не
містять правових підстав, передбачених
ст.309 ЦПК України для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у
повному обсязі. Посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції вимог
ч.3ст.184 КзпП України не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
вказана норма права не може бути
застосована відносно апелянта. У
ОСОБА_2 на утриманні знаходиться двоє
неповнолітніх дітей, у яких є батько -
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження дітей: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, де батьком вказано саме
ОСОБА_4. У зв'язку з цим вказані норми
права до ОСОБА_2 не можуть бути
застосовані.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Березівського районного суду
Одеської області від 24 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

Л.Л. Троїцька

О.М.Таварткіладзе