У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Кафідової О.В., Нагорняка
В.А.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визначення порядку користування
квартирою, поділ особових рахунків та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 20 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, у якому
просила визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виділення їй у користування житлову
кімнату площею 17,2 кв. м. та лоджію
площею 2,2 кв. м., а у користування
відповідача виділити житлову кімнату
площею 10,3 кв. м., залишити у їх спільному
користуванні кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор, вбудовану шафу.
Крім того, просила зобов'язати
відповідача не порушувати правил
користування житловим приміщенням та
дотримуватися норм санітарного стану,
зобов'язати комунальні служби поділити
особові рахунки по сплаті комунальних
послуг.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
спірна квартира належить сторонам у
справі на праві спільної часткової
власності, а оскільки добровільної
згоди щодо визначення порядку
користування квартирою між ними не
досягнуто, ОСОБА_6 була змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 05 грудня 2013 року в
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 20 січня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині визначення порядку
користування квартирою та ухвалено в
цій частині нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Встановлено порядок користування
спірною квартирою шляхом виділення у
користування ОСОБА_6 житлову кімнату
площею 17,2 кв. м. та лоджію площею 2,2 кв.
м., а у користування ОСОБА_7 виділено
житлову кімнату площею 10,3 кв. м.,
залишено у їх спільному користуванні
кухню площею 7,6 кв. м., ванну
кімнату площею 2 кв. м., вбиральню площею
1,1 кв. м., коридор площею 4,8 кв. м.,
вбудовану шафу площею 0,4 кв. м.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 229 грн 40 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві
спільної часткової власності квартира
АДРЕСА_1, по Ѕ частки квартири за кожною
(а. с. 10, 11, 12, 34). Квартира загальною
площею 45,6 кв. м. складається з 2 житлових
кімнат площами 17,2 кв. м. та 10,3
кв. м., а також квартира обладнана:
лоджією - 2,2 кв. м.; коридором - 4,8 кв. м.;
кухнею - 7,6 кв. м.; вбиральнею - 1,1 кв. м.;
ванною кімнатою - 2 кв. м. та вбудованою
шафою - 0,4 кв. м.

Ухвалюючи у справі рішення про відмову
в позові, суд першої інстанції виходив
з того, що порядок користування спірною
квартирою запропонований позивачем
буде порушувати майнові права
відповідача та розширювати права
позивача оскільки зміниться баланс
часток кожного з них у праві власності.

У інший спосіб, із збереженням рівності
часток співвласників у спірному майні,
встановити порядок користування
квартирою неможливо, тому не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги про поділ рахунків за оплату
комунальних послуг. Інші позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
зв'язку з їх недоведеністю.

Ухвалюючи у справі нове рішення в
частині встановлення порядку
користування спірною квартирою у
спосіб запропонований позивачем
ОСОБА_6, апеляційний суд виходив з того,
що остання просила виділити їй в
користування житлову кімнату 17,2 кв. м.,
що не відповідає її частці у праві
спільної часткової власності, однак, з
врахуванням обставини справи та
розташування кімнат у квартирі,
відступлення від розміру житлової
площі належної сторонам відповідно
їхнім часткам при вказаному порядку
користування не порушує прав
співвласників та не позбавляє
відповідача захистити своє право у
інший спосіб, що передбачений законом.

З такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього;
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист приватної
власності» роз'яснено, що квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

Суд апеляційної інстанції на вказані
положення закону належної уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України не врахував того, що в
даному випадку неможливо визначити
порядок користування спірною
квартирою з дотриманням прав кожного
із співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою. Виділяючи у
користування позивача житлову кімнату
площею 17,2 кв. м., яка не відповідає її
частці у праві спільної часткової
власності, апеляційний суд порушив
права іншого співвласника спірної
квартири. Крім того, виділяючи у
користування ОСОБА_6 лоджію, суд
апеляційної інстанції позбавив ОСОБА_7
права на користування таким
приміщенням, незважаючи на те, що таке
приміщення має залишитися у спільному
користуванні співвласників квартири,
оскільки іншою лоджією квартира не
обладнана.

На підставі наведеного, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла до висновків, що
апеляційним судом скасовано судове
рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно із законом. На підставі
норм ст. 339 ЦПК України оскаржуване
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 20 січня 2014
року скасувати.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 05 грудня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук В.А.
Нагорняк І.М. Фаловська