Провадження по справі № 2/260/42/2014
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року
Ленінський районний суд м.Донецька в
складі:

головуючого судді:
Олещенко Л.Б.

при секретарі:
Дєловєнко О.О. Клавдєєвій О.М.

за участю позивача:
ОСОБА_1

за участю представника позивача:
ОСОБА_2

за участю представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, треті особи - Сьома донецька
державна нотаріальна контора, КП БТІ
м.Донецька про визнання права
власності на ? частину домоволодіння у
порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду до
відповідачки ОСОБА_4 з позовом про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
р.

В обґрунтування позову зазначила,
що її батькам: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві
приватної власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1. Батька було
визнано як безвісно відсутнього в
період війни 1941-1945 років. Весь
подальший період, аж до своєї смерті до
ІНФОРМАЦІЯ_1, в цьому домоволодінні
мешкала її матір ОСОБА_6 (в подальшому
остання змінила прізвищє на ОСОБА_6, у
зв'язку із реєстрацією шлюбу) а також її
рідна сестра по матері - відповідачка
ОСОБА_6

Зазначила, що вона також мешкала у
спірному будинку і після смерті матері.
При цьому за усною домовленістю із
відповідачкою будинок був фактично
поділений на дві частини та було
зроблено окремі входи. Враховуючи, що
вона фактично прийняла спадщину після
смерті матері, то має право на належну
останній ? частину спірного
домоволодіння. Тому просить визнати за
нею таке право у порядку спадкування за
законом після смерті її матері ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. позивачка ОСОБА_5
померла, у зв'язку із чим, провадження
по зазначеній справі призупинялось до
встановлення правонаступника після її
смерті.

Так, після смерті ОСОБА_5 до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини звернувся тільки її
син ОСОБА_1, у зв'язку із чим була
заведена спадкова справа № 267/2013.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Донецька від 19.03.2014року ОСОБА_1 були
залучено у якості позивача, як
правонаступника ОСОБА_5

В свою чергу, ОСОБА_1 подав до суду
уточнену позовну заяву, в якій зазначив
наступне.

Відповідно до довідки КП БТІ м.Донецька
від 22.10.2013 року, слідує, що ? частина
спірного домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі рішення народного суду 1-ої
ділянки Сталінозаводського району від
30.10.1946 року належала на праві власності
його бабусі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 остання
померла, та спадщина, яка відкрилася
після її смерті була фактично прийнята
його матір'ю ОСОБА_5, але у
встановленому порядку оформлена не
була.

За життя ОСОБА_5 25.05.2007 року вчинила
заповіт, за яким заповідала на його
користь все належне їй майно, а одним з
такого майна є ? частина домоволодіння
АДРЕСА_1. Він у встановленому законом
порядку після смерті матері прийняв
спадщину, звернувшись до нотаріальної
контори, тому просить визнати за ним
право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
своєї матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав свої позовні вимоги
та пояснив, що на підставі рішення
народного суду 1-ої ділянки
Сталінозаводського району від 30.10.1946
року - ? частина спірного домоволодіння
АДРЕСА_1 належала на праві власності
його бабусі ОСОБА_6 Інша ? частина цього
домоволодіння належала на праві
власності ОСОБА_11, який вдочерив
відповідачку ОСОБА_4 Вони також
фактично розділили будинок,
переобладнали на два входи. В 1974 році
ОСОБА_11 помер та відповідачка прийняла
після його смерті спадщину, мешкає у
цій половині будинку. В другій частині
будинку мешкала його бабця ОСОБА_6, його
матір ОСОБА_5, а також деякий час і він
сам. Але він і матір були зареєстровані
за іншою адресою, а саме за місцем його
проживання. В 1988 році бабця померла, та
його матір продовжувала проживати у
спірній частині будинку до дня своєї
смерті. Матір склала на його користь
заповіт і він у встановлений 6-ти
місячний строк прийняв спадщину.
Оскільки ? частина спірного будинку
належала на праві власності його бабці,
що підтверджується судовим рішення 1946
року, а його матір фактично прийняла
спадщину після її смерті, оскільки
мешкала у цій половині будинку, то він,
як її спадкоємець має право на вказане
майно.

Представник позивача ОСОБА_2 також в
судовому засіданні повністю підтримав
вимоги останнього за тими ж
обставинами.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні не визнав позов
ОСОБА_1 в повному обсязі та пояснив
суду, що спірний будинок будувався
братами ОСОБА_11 та ОСОБА_7. В період
війни батько відповідачки - ОСОБА_7
пропав безвісті, і його брат ОСОБА_11
вдочерив її. Дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_6
03.01.1951 року згідно договору
купівлі-продажу продала належну їй на
підставі рішення суду від 30.10.1946 року
частину спірного будинку брату свого
чоловіка - ОСОБА_11, який був батьком
відповідачки. В 1985 році відповідачка
ОСОБА_4 дозволила своїй матері ОСОБА_6
мешкати в ? частині будинку, оскільки у
квартирі де та проживала йшов ремонт.
Потім приблизно у 2010-2011році ОСОБА_5
також попросила відповідачку
дозволити пожити у цій ? частині
будинку, оскільки у останньої
зіпсувалися відносини із її сином -
ОСОБА_1, з яким вона не могла жити у
одній квартирі. Так, ? частина спірного
будинку належала батькові
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_11 на
підставі рішення суду, а інша ? частина,
в якій за її згодою мешкали
ОСОБА_6(ОСОБА_6) та ОСОБА_5, належала
останньому на підставі договору
купівлі-продажу, згідно якого
ОСОБА_6(ОСОБА_6) ще у 1951 році продала йому
належну їй ? частину цього будинку. Так,
позивач вимагає визнати за ним право
власності у порядку спадкування на ?
частину спірного будинку, якою його
бабця ще за своє життя розпорядилася.
Крім того, на цю частину будинку
відповідачкою оформлено право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті її батька -
ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
28.09.2004 року.

Треті особи - сьома Донецька державна
нотаріальна контора, КП БТІ м.Донецька
до судового засідання не з'явилися,
надали суду заяву з проханням
розглянути справу без їхньої участі,
представивши необхідні документи
(а.с.39-40;100-129;152-153).

Допитані у судовому засіданні зі
сторони позивача ОСОБА_1, свідки -
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили
факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 із
якими були знайомі, у спірній половині
домоволодіння АДРЕСА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 претендує на
спадкове майно за заповітом після
смерті своєї матері ОСОБА_5, а саме на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті його бабусі -
спадкодавця ОСОБА_15. При цьому позивач
зазначає, що вказане нерухоме майно
належало останній на підставі рішення
народного суду 1-ої ділянки
Сталінозаводського району від 30.10.1946
року.

В той час, в судовому засіданні,
відповідною стороною було
представлено суду договір
купівлі-продажу від 03 січня 1951 року
(ксерокопія, якого долучена до
матеріалів справи), за яким ОСОБА_6 з
однієї сторони та ОСОБА_11 з другої
сторони (батько відповідачки ОСОБА_4)
уклали між собою договір, за яким
ОСОБА_6 продала ОСОБА_11 право на належну
їй на підставі рішення народного суду
1-ої ділянки Сталінозаводського району
від 30.10.1946 року - ? частину спірного
домоволодіння.

Згідно змісту цього договору, вказане
судове рішення було зареєстроване в
ГЖУ 31.08.1949 року за № 682, та за продане
домоволодіння ОСОБА_6 отримала від
покупця ОСОБА_11 п'ятнадцять тисяч
рублів. Цей договір купівлі-продажу, як
в ньому зазначено, нотаріально
посвідчено в реєстрі № 255 державним
нотаріусом Сталінської державної
нотаріальної контори Гуревич В.С. та
останнім перевірена правоздатність,
дієздатність і особистість сторін
договору, котрими цей договір
купівлі-продажу підписано власноручно
у присутності нотаріуса (а.с.156).

Таким чином, доводи позивача, які
підтверджені показами його свідків,
про факт проживання ОСОБА_6, ОСОБА_5 у
спірній частині домоволодіння, не
впливають на обсяг його прав та не
мають правового значення для вирішення
його позовних вимог, оскільки спадкове
майно, на яке претендує останній, ще в
1951 році було відчужено спадкодавцем
ОСОБА_6 у встановленому законом
порядку.

Крім того, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 28.09.2004
року, зареєстрованого в реєстрі № 1-1966,
посвідченого державним нотаріусом
Сьомої донецької державної
нотаріальної контори, зазначено, що
спадкоємицею майна ОСОБА_11, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року є його донька ОСОБА_4.

При цьому спадкове майно складається
із ? частини житлового будинку з
надвірними побудовами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1. Вказана частина
житлового будинку, належала померлому
на підставі дублікату договору
купівлі-продажу, посвідченого
Сталінозаводською держнотконторою 03
січня 1951 року за реєстром № 255, який
видано Донецьким обласним державним
архівом 06.08.2004 року за реєстром № 4-26,
зареєстрованого в КП БТІ м.Донецька,
згідно витягу про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно № 4402683 від
10.08.2004 року, реєстраційний номер 6977884
запис № 469, в книзі 3.

Таким чином, судом встановлено, що
згідно документальних доказів наданих
представником відповідачки, остання є
власником ? частини спірного
домоволодіння, на яке претендує
позивач, при цьому останнім вимоги ст. 60
ЦПК України, яка передбачає, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень, не
дотримані, ним не надано жодного
документального доказу на
підтвердження своїх вимог щодо права
власності на спірне нерухоме майно, а
також не спростовано таке право
відповідачки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Враховуючи наведену сукупність
доказів, позов ОСОБА_1 є безпідставним
та таким, що не грунтується на вимогах
закону та в його задоволені необхідно
відмовити. На підставі ст. ст. 319, 321
ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті
особи: - Сьома донецька державна
нотаріальна контора, КП БТІ м.Донецька,
про визнання за ним права власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення.

Суддя: