БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/337/14-ц
Провадження № 2/497/223/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
м. Болград

Болградський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої
С.В.

за участю секретаря судового
засідання - Бачур А.В.,

представника позивача - Сарсакова
В.Д.,

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Болграді цивільну справу
за позовом Районного органу опіки та
піклування в особі Болградської
районної державної адміністрації
Одеської області до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Болградська районна державна
адміністрація Одеської області в особі
Районного органу опіки та піклування
звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення її батьківських прав,
відносно малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання будучи
матір'ю не виконує свої батьківські
обов'язки. Відповідачка
зарекомендувала себе незадовільно, не
працює, веде аморальний спосіб життя,
зловживає спиртними напоями, не
виконує свої обов'язки по утриманню і
вихованню малолітньої доньки, у зв'язку
з чим дівчинка знаходиться на обліку у
службі у справах дітей районної
державної адміністрації, як дитина, яка
опинилась в складних життєвих
обставинах. Незважаючи на неодноразові
попередження про недопущення
зловживання алкогольними напоями, вона
не зробила певних висновків, продовжує
вести аморальний спосіб життя, ніде не
працює, неодноразово притягувалась до
адміністративної відповідальності.

30 вересня 2013 року малолітня
ОСОБА_3 була влаштована до центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей служби у справах дітей
Ізмаїльської районної державної
адміністрації. Орган опіки та
піклування подавши зазначений позов, в
першу чергу захищає інтереси
малолітньої ОСОБА_3 та просить позов
задовольнити, позбавити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав
відносно малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачки
аліменти на утримання дитини.

Представник позивача, Сарсаков В.Д.,
який діє за доручення від 11.02.2014 року №
01/01-26/397, в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та надав пояснення з
підстав зазначених в позові, наполягав
на задоволенні вимог.

Відповідачка позовні вимоги не
визнала, просила не позбавляти її
батьківських прав, обіцяла
виправитися.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до наступних висновків.

В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного
Кодексу України, яка передбачає
підстави позбавлення батьківських
прав, зазначено, що мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав -
це насамперед спосіб захисту прав та
інтересів дитини.

Відповідно до свідоцтва про
народження дитини, матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (а.с.3).

Реєстрація народження дитини
здійснена 01 лютого 2008 року, актовий
запис № 17 Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Болградського
районного управління юстиції Одеської
області відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК
України (а.с.5).

За місцем проживання ОСОБА_2
зарекомендувала себе з негативної
сторони, зловживає спритними напоями,
неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності за
перебування в стані алкогольного
сп'яніння в громадських місцях, за
скоєння дрібного хуліганства та інш..
Веде аморальний спосіб життя,
неодноразово надходили скарги від
мешканців міста, що вона не займається
вихованням своєї малолітньої доньки,
залишає її без нагляду (а.с.6).

17 серпня 2012 року дитина ОСОБА_3, була
влаштована в Ізмаїльський районний
притулок «Гніздечко» у зв'язку з тим, що
поведінка та аморальний спосіб життя
матері представляли загрозу життю та
здоров'ю дитини (а.с.25).

Відповідачка неодноразово надавала
письмові розписки на ім'я служби у
справах дітей, що зобов'язується стати
на шлях виправлення, не вживати
алкогольні напої, займатися виховання
дитини та інш. (а.с.9, 10, 11).

У листопаді 2012 року мати дитини
ОСОБА_2 звернулася з заявою до комісії з
питань захисту прав дітей про
повернення дитини в сім'ю, яка була
задоволена і ОСОБА_3 була повернута
матері (а.с.27).

Згідно висновку Болградського
районного органу опіки та піклування
від 22.11.2012 року ОСОБА_3 була повернута в
сім'ю (а.с.26).

В квітні 2013 року ВКМСД
Болградського РВ ГУМВС України в
Одеській області подали клопотання на
ім'я начальника Служби у справах дітей
Болградської РДА Одеської області про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
по відношенню до її малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12). Своє
клопотання обґрунтовували тим, що
ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності за
невиконання батьківських обов'язків,
дрібне хуліганство, розпивання
алкогольних напоїв в громадських
місцях та інш. Оскільки поведінка
ОСОБА_2 негативно впливає на виховання
дитини та як наслідок становить
загрозу її здоров'ю та життю, крім того,
ОСОБА_2 не робить висновків з
проведених з нею неодноразових бесід,
продовжує пиячити та вести аморальний
спосіб життя (а.с.12, 22-24).

29 вересня 2013 року приблизно о 19:00
годині ОСОБА_2 знову знаходилась у
стані алкогольного сп'яніння на вулиці,
дитина була поряд з нею та плакала.
Працівники міліції забрали дитину та
передали її під нагляд сусідів.

30 вересня 2013 року ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 була влаштована до центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей служби у справах дітей
Ізмаїльської районної державної
адміністрації одеської області (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 не працює, є інвалідом
дитинства та отримує пенсію по
інвалідності в розмірі 1050.00 гривен
(а.с.7), не має постійного місця
проживання, веде аморальний спосіб
життя, не виконує свої обов'язки з
утримання і виховання дитини, постійно
залишає свою дитину без батьківського
піклування, без засобів до існування.

За весь час перебування дитини у
притулку, відповідачка цікавилася
долею дитини, відвідувала її, але не
створила належних умов для проживання
та виховання дитини в сім'ї, продовжує
пиячити та вести аморальний спосіб
життя.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов від 30.09.2013 року
за адресою де проживає ОСОБА_2: АДРЕСА_1,
встановлено, що житло відповідачки
складається з кімнати та кухні. В
кімнаті є невеликий стіл та шафа для
одягу, на кухні є диван, стіл … Сім'я
проживає на кухні з метою економії
засобів опалювання. На момент
перевірки з продуктів харчування були:
картопля, цибуля, крупа (а.с.15).

Районний орган опіки та піклування в
особі Болградської районної державної
адміністрації Одеської області надав
висновок від 18.10.2013 року за № 03/05-13 про
доцільність позбавлення батьківських
прав громадянку ОСОБА_2 відносно її
малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.160).

Представник позивача, підтримав
висновок та вважає, що позивачка має
бути позбавлена батьківських прав щодо
її доньки, оскільки свідомо ухиляється
від виконання своїх прямих
батьківських обов'язків.

Отже, своїми діями, відповідачка
свідомо порушує свої зобов'язання
закріплені в статті 51 Конституції
України від 28 червня 1996 року, а саме:
батьки зобов'язані утримувати своїх
дітей до досягнення ними повноліття.
Аналогічне твердження закріплене і в
ст. 180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю 20 листопада 1959 року,
записано: «Дитина, якщо це можливо,
повинна зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків, і
звичайно, в атмосфері любові та
матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.3 Конвенції про права
дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991
року вказано: «Держави-учасники
зобов'язуються забезпечити дитині
такий захист та опіку, які необхідні їй
для її злагоди, приймаючи до уваги
права та обов'язки її батьків, опікунів
та інших осіб, котрі відповідають за
неї по закону і з цією метою приймають
всі відповідні законодавчі та
адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України
«Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001
року № 2402 зазначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних доля всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано,
що сім'я є природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного
Закону вказано, що виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку дитини. На
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Статтею 15 цього ж Закону
встановлено, що дитина, яка проживає
окремо від батьків або одного з них, має
право на підтримання з ними регулярних
стосунків і прямих контактів. Батьки,
які проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної
справи достовірно було встановленою що
відповідачка, свідомо не виконує свої
обов'язки по вихованню дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1: не забезпечує належний
рівень життя достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку, матеріально не
забезпечує, не створює належних умов
для проживання, після відібрання
дитини та влаштування її до державного
дитячого закладу, хоча і цікавилася
долею дитини, відвідувала її, проте не
стала на шлях виправлення, продовжує
пиячити та вести аморальний спосіб
життя, не створює необхідних умови для
проживання та виховання дитини.

Статтею 164 Сімейного Кодексу
України встановлено підстави
позбавлення батьківських прав, а саме
п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.
Необхідно зазначити, що ухилення від
виконання юридичного обов'язку -
виконання батьківських обов'язків по
вихованню дитини - це завжди акт
свідомої поведінки, оскільки особа має
реальну можливість виконати його, але
не вчиняє відповідних дій, що в
судовому засіданні було судом
достовірно встановлено виходячи з
поведінки відповідачки.

Свідок ОСОБА_4, який є
оперуповноваженим Відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Болградського РВ ГУМВС України в
Одеській області суду пояснив, що
ОСОБА_2 знаходиться на контролі у
відділі, оскільки не виконує свої
батьківські обов'язки по вихованню
дитини ОСОБА_3. Регулярно з нею
проводяться профілактичні бесіди,
неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності,
щоразу надавала обіцянки виправитися,
проте позитивних результатів не має,
продовжує вести розгульний та
аморальний спосіб життя, постійно
пиячить, не контролює свої дії,
неодноразово знаходили її в стані
сильного алкогольного сп'яніня,
лежачою на тротуарі, в палісадниках
приватних будинків, при цьому дівчинка
знаходилася з матір'ю, перебувала в
пригніченому стані, була розгублена,
плакала. Такі дії матері негативно
впливають на психологічний та
моральний стан дитини.

Суд визнає покази свідка достовірними
і приймає їх в якості доказів. З
урахуванням наведеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідком. Дані про його
заінтересованість в результаті
розгляду справи - відсутні, його
показання об'єктивно підтверджуються і
не суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в
інтересах дитини, суд вважає можливим
задовольнити позов і позбавити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав
відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.165 СК України,
одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Необхідно відмітити, що за
положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Відповідно до ст.180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Керуючись вимогами ст. 182
Сімейного Кодексу України та п. 17
Постанови Верховного суду України від
15 травня 2006 року № 3 «Про застосування
судом окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ, щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне положення дитини, стан
здоров'я та матеріальне положення
відповідачки.

Відповідно до ст.ст.182, 183 СК
України, суд прийшов до висновку про
необхідність стягнення з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь дитячого
державного закладу, в якому буде
виховуватись дитина чи на користь
опікуна на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 30
відсотків від прожиткового мінімуму,
встановленого законом на дитину
відповідного віку щомісячно, починаючи
з дня звернення позивачем до суду 05.02.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Суд роз'яснює відповідачці, що
відповідно до ст.168 СК України «Мати,
батько, позбавлені батьківських прав,
мають право на звернення до суду з
позовом про поновлення батьківських
прав».

Згідно до п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання про розподіл між сторонами
судових витрат.

З довідки Болградського УСЗН
Одеської області вбачається, що
відповідачка перебуває на обліку як
інвалід ІІ групи та отримує пенсію
(а.с.7).

Статтею 5 частиною першою пунктом
9 Закону України «Про судовий збір»
визначено, що від сплати судового збору
звільняються інваліди І та ІІ групи.

На підставі ст.88 ч.3 ЦПК України,
якщо обидві сторони звільнені від
оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Керуючись положенням ст.ст.10, 11, 31, 44, 57,
60, 79, 88, 131, 174, 209, 212, 213-215, 223, 294 ЦПК
України; ст.ст.164 ч.1 п.2, 165, 169, 180, 181, 243, 244
СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України
«Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001
року №2402; ч.2 ст.3 Конвенції «Про права
дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу
№6 Декларації «Про права дитини»,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20 листопада 1959 року, -

В
И Р І Ш И В:

1. Позов Районного органу опіки та
піклування в особі Болградської
районної державної адміністрації
Одеської області до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав -
задовольнити.

2. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку
м.Болград Одеської області позбавити
батьківських прав відносно дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Болград Одеської області,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
на користь дитячого державного
закладу, в якому буде виховуватись
дитина чи на користь опікуна - аліменти
на дитину у розмірі 30 відсотків від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом на дитину відповідного віку
щомісячно, починаючи з дня звернення
позивачем до суду тобто з 05.02.2014 року і
до досягнення нею повноліття.

4. Копію рішення, після набрання ним
законної сили, надіслати Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Болградського районного управління
юстиції Одеської області - для
виконання.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Болградський районний суд
Одеської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С.В.Кодінцева