Провадження № 22-ц/779/1076/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: представника
позивача Жиляка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Комунального підприємства "Єдиний
розрахунковий центр" до ОСОБА_3 про
визнання договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкової території укладеним на
підставі нормативного акту
обов'язкової дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Комунальне
підприємство «Єдиний розрахунковий
центр» (далі КП "Єдиний розрахунковий
центр") звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_3, в якому просило визнати договір
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій укладеним на підставі
нормативного акту обов'язкової дії. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідач проживає
за адресою: АДРЕСА_1 та користується
послугами з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, та
відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» є
споживачем послуг, які позивачем
надаються, а відповідач їх отримує.
Відповідно до рішення
Івано-Франківської міської ради «Про
організацію та забезпечення роботи
комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х,
позивача з 01.11.2011 року визначено
виконавцем послуг з: утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій; управління будинком,
спорудою або групою будинків; ремонту
приміщень, будинків, споруд. Керуючись
рішенням №212-Х від 02.06.2011р. КП «Єдиний
розрахунковий центр» після прийняття
будинку за адресою АДРЕСА_1 на баланс
почав виконувати послуги відповідно до
структури періодичності та строків їх
надання, затвердженої рішенням сесії
Івано-Франківської міської ради №383-14
від 15.09.2011р. зі змінами та доповненнями.
Перед початком надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, слугувало
здійснення всіх залежних від позивача
дій, які полягали в укладенні договору
«Про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій» у спосіб, передбачений ст.634
ЦК України, як договір приєднання, а
саме: здійснив публікацію даного
договору в офіційному виданні
«Західний кур'єр» від 29.09.2011 року та на
сайті www.domivka.if.ua, крім цього відкрив
особовий рахунок НОМЕР_1 та
неодноразово направляв на адресу
відповідача претензії про несплату за
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій, у яких
роз'яснено суть укладення договору.
Оскільки сторони тривалий час
виконують конклюдентні дії, а саме: КП
«Єдиний розрахунковий центр» виконує
свої обов'язки, визначені
законодавством України стосовно
житлово-комунальних послуг і надає
споживачам послуги з утримання будинку
і споруд та прибудинкової території, а
відповідач отримує ці послуги, не
відмовилась від їх надання,
тому-позивач вважає, що між сторонами
встановилися фактичні договірні
відносини з приводу надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено. Визнано договір про
надання послуг із утримання будинків і
споруд та прибудинкової території
укладеним з листопада 2011 року між
Комунальним підприємством "Єдиний
розрахунковий центр" та ОСОБА_3,
власником квартири АДРЕСА_1, на
підставі нормативного акту
обов'язкової дії. Стягнуто із ОСОБА_3 в
користь КП "Єдиний розрахунковий центр"
114 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

На дане рішення ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що рішення є незаконним та
необґрунтованим. Зокрема, апелянт
зазначає, що суд порушив вимоги ч.1 ст.626,
ч.1 ст.627, ст.639, ч.1 ст.640, ч.2 ст.641 ЦК
України, а висновки суду не
відповідають обставинам справи. Так,
висновок суду про те, що позивач
здійснив усі залежні від нього дії, які
полягали в укладенні договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території у
спосіб, передбачений ст.634 ЦК України,
не відповідає положенням чинного
законодавства в той час, коли позивач
не вчинив жодних передбачених чинним
законодавством дій, які були б
спрямовані на укладення з відповідачем
відповідного договору, між сторонами
будь-які договірні відносини не
виникали, оскільки договір не було
підписано відповідачем, примірник
договору всупереч ст.21 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
позивачем не було надано відповідачу
ні особисто, ні поштовим зв'язком, не
запрошено відповідача з'явитись до
позивача для укладення договору,
жодних претензій щодо укладення
договору від позивача не надходило.
Апелянт стверджує, що суд не звернув
уваги на її доводи, викладені в
запереченні на позовну заяву, та не дав
їм правової оцінки. Також зазначає, що
висновок суду про те, що нею не було
надано суду підтверджуючих доказів
відмови від отримання послуг
відповідача, подавши відповідну заяву,
є безпідставним, оскільки більшість
жильців будинку , в якому апелянт
проживає, в тому числі і вона,
відмовились від послуг позивача, що
підтверджується колективною заявою,
яку суд не долучив до матеріалів
справи, чим порушив її право, надане ч.1
ст.27 ЦПК України. Крім того апелянт
зазначає, що вона не користується
послугами відповідача та не оплачує за
них. Також вважає, що суд порушив норми
процесуального права, оскільки
розглянув справу без участі
відповідача, не задовольнивши
клопотання про відкладення розгляду
справи. З цих підстав просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача заперечив проти задоволення
апеляційної скарги та просив її
відхилити, а рішення суду залишити без
змін, як законне та обґрунтоване.

Апелянт в судове засідання не прибула,
хоча про розгляд справи повідомлялася
належним чином, що слідує із
зворотнього повідомлення поштамту.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
відповідає.

Задовольняючи позов та визнаючи
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій укладеним на підставі
нормативного акту обов'язкової дії між
позивачем та відповідачем, суд виходив
з того, що позивач надає відповідні
послуги відповідачу, яка не
відмовилась від надання таких послуг
При цьому позивач здійснив всі
необхідні дії, передбачені законом, які
є необхідними для укладення договору
із відповідачем і такий договір
відповідає типовому договору, а тому
відмова відповідача від укладення
договору суперечить ст.ст.19, 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", тому порушене право позивача
підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Такий висновок, на думку колегії
суддів, відповідає обставинам справи
та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що згідно рішення
Івано-Франківської міської ради "Про
організацію забезпечення роботи КП
"Єдиний розрахунковий центр" від
02.06.2011р. за №212-Х, позивача з 01.11.2011 року
визначено виконавцем послуг з:
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій; управління
будинком, спорудою або групою будинків;
ремонту приміщень, будинків, споруд
(а.с.31).

Будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач,
віднесено до переліку будинків, щодо
яких позивач надає послуги з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій, що підтверджується актом
приймання-передачі основних засобів
(а.с.13).

Судом також встановлено, що перед
початком надання послуг позивачем було
підготовлено договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (а.с.10), та
здійснено дії, спрямовані на укладення
договору «Про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» у спосіб,
передбачений ст.634 ЦК України, як
договір приєднання, а саме: здійснив
публікацію даного договору в
офіційному виданні «Західний кур'єр»
від 29.09.2011 року та на сайті
www.domivka.if.ua(а.с.7-8), крім цього відкрив
особовий рахунок НОМЕР_1.

Із матеріалів справи також
вбачається, що позивачем відповідачу
надавались відповідні послуги за
встановленими тарифами, вартість яких
відповідач не сплачувала, що призвело
до виникнення заборгованості, яка
підтверджується довідкою-розрахунком
(а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статті 20, 21 цього Закону
визначають обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону передбачений
обов'язок споживача укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього
Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року N 529 "Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" (далі -
постанова N 529).

З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК
України, ст.ст.19-21 Закону, зазначеної
вище постанови №529 вбачається, що умови
типового договору, що набули юридично
обов'язкового значення в силу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та
ст.ст. 19, 20 Закону N 1875-IV від 24 червня 2004
року.

Верховний Суд України у постанові
від 10 жовтня 2012 року висловив правову
позицію, яка полягає у тому, що
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та
ст.ст.19, 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги". У разі
такої відмови, виходячи з положень
ст.ст.3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України
виконавець послуг вправі звернутись до
суду за захистом свого права, яке
підлягає захисту судом на підставі п.1
ч.2 ст.6 ЦК України шляхом визнання
договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що КП "Єдиний розрахунковий центр"
здійснив необхідні дії для укладення
договору з відповідачем ОСОБА_3, що
свідчить про виконання обов'язку
позивача про підготовку та укладення
із відповідачем відповідного договору,
який відповідає типовому договору,
однак відповідач свого обов'язку щодо
укладення договору не виконала, що дає
підстави для визнання договору між
сторонами укладеним на підставі
нормативного акту обов'язкової дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
вважає помилковим висновок суду про те,
що нею не було надано доказів відмови
від отримання послуг позивача на тій
підставі, що більшість жильців будинку,
в якому вона проживає, в тому числі і
вона, відмовились від відповідних
послуг, про що подали до КП "Єдиний
розрахунковий центр" колективну заяву
(а.с.65-67), яку суд не долучив до
матеріалів справи. Такі доводи, на
думку колегії суддів, є безпідставними,
оскільки, по-перше, у заяві не йдеться
про відмову від усіх послуг, які
надаються позивачем, а в такому разі
відповідач, як споживач, має право
тільки на зменшення розміру плати за
надані послуги в разі їх ненадання або
надання не в повному обсязі, зниження
їх якості в порядку, визначеному
договором або законодавством (п.5 ч.1
ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги), а не на
відмову від укладення договору.

Також й інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції,
оскільки були предметом розгляду і їм
дана судом належна оцінка.

Таким чином, фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення судом
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування з
наведених в апеляційній скарзі мотивів
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді
О.Ю. Беркій

Я.Д. Горблянський