Справа № 438/77/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4274/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника позивача - ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою комунального
підприємства «Бориславтеплоенерго» на
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 08 травня 2014 року
у справі за позовом комунального
підприємства «Бориславтеплоенерго» до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за теплову енергію,-

в с т а
н о в и л а:

22 січня 2014 року комунальне
підприємство (далі - КП)
«Бориславтеплоенерго» звернулось до
суду з позовом, уточненим під час
розгляду справи, з остаточними
вимогами про солідарне стягнення з
відповідачів заборгованості за
послуги з постачання теплової енергії,
яка станом на 01 листопада 2013 року
становила 12697 грн. 62 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що договору між сторонами укладено не
було, однак, постачання теплової
енергії до квартири відповідачів
здійснюється централізовано, а тому
вони зобов»язані сплачувати за спожиту
теплову енергію, незалежно від того, що
вони відключились від мережі
централізованого опалення, оскільки
таке відключення вони провели
самовільно без дотримання
встановленого законом порядку. Позивач
просив поновити строк позовної
давності, встановлений законом для
звернення до суду із вказаним позовом,
обґрунтовуючи пропущення строку
великою кількістю боржників.

Рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 08 травня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить
його скасувати з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суд не дав належної правової оцінки
доказам, які подала їхня сторона в
обґрунтування заявлених позовних
вимог, і в порушення вимог
процесуального закону не врахував
встановлених судовими рішеннями в
інших справах фактів, зокрема, факту
самовільного відключення квартири
відповідачів від мережі
централізованого опалення та
правомірності нарахування
відповідачам плати за послуги з
постачання теплової енергії.
Порушенням норм матеріального права,
на думку апелянта, є те, що суд не
застосував вимог закону, який
забороняв і забороняє самовільне
відключення від мережі
централізованого опалення. Вказує, що
факт самовільного та незаконного
відключення відповідачами від мережі
централізованого опалення
підтверджується також долученими
їхньою стороною письмовими доказами.
Крім того, апелянт звертає увагу суду
на те, що за дозволом про від»єднання
квартири від централізованого
опалення відповідачі звернулись в 2011
році, про що свідчить рішення
виконавчого комітету Бориславської
міської ради від 29 вересня 2011 року № 283,
в якому зазначено, що КП
«Бориславтеплоенерго» може припинити
нарахування плати за послуги лише
після здачі оформленого акту про
відключення квартири, проте
відповідачі не виконують вимог
зазначеного рішення. Апелянт також
вважає, що самовільне від»єднання
батерей від стояка центрального
опалення не є підставою припинення
нарахування плати за послуги, оскільки
в будь-якому випадку у зв»язку з
проходженням через квартиру
відповідачів внутрішньо-будинкової
системи центрального опалення,
відповідачі фактично користуються
послугами з теплопостачання, оскільки
тепло поступає до квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 і
проживають у ній.

Виконавцем послуг з постачання
теплової енергії є КП
«Бориславтеплоенерго».

Квартира відповідачів знаходиться у
багатоквартирному будинку і
постачання теплової енергії та гарячої
води у квартири здійснюється
централізовано.

Вказана квартира у 2000 році була
самовільно відключена від мережі
централізованого опалення.

Цей факт підтверджується рішенням
Бориславського міського суду
Львівської області від 27 вересня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 19 травня 2011 року (а.с.49-51), а також
іншими письмовими доказами у справі, а
саме: постановою адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Бориславської міської ради №236 від 25
серпня 2011 року про притягнення
відповідача ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності за
самовільне відключення від
централізованого опалення та гарячого
водопостачання і встановлення системи
автономного опалення в квартирі та
рішенням виконавчого комітету
Бориславської міської ради №283 від 29
вересня 2011 року (а.с.36, 39).

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачі фактично
користувались послугами позивача до 01
листопада 2000 року, однак, з листопада 2000
року їхня квартира була від»єднана від
тепломережі, про відмову від вказаного
виду послуг вони повідомили позивача,
договору про постачання теплової
енергії не укладали, а тому з цього часу
вказаними послугами не користувалися і
не зобов»язані їх оплачувати. Крім
того, суд першої інстанції зазначив, що
позивачем не доведено того факту, що
проведене відповідачами самовільне
переобладнання системи опалення
квартири призвело до порушень прав
власників інших квартир та порушень
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації, а після відключення
квартири від централізованого
опалення відповідачі не порушили
тепловий баланс будинку внаслідок
обігріву квартири встановленими ними
конвекторами.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції не можна погодитись,
оскільки вони суперечать нормам
матеріального права, які підлягали
застосуванню до спірних правовідносин,
та правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній у судових рішеннях,
які, в силу вимог ст.360-7 ЦПК України, є
обов"язковими для всіх судів, що
розглядають справи з подібними
правовідносинами.

На момент відключення квартири
позивача від мережі централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
2000 році чинними були Правила надання
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
№1497 від 30.12.1997 року, які регулювали
відносини між споживачами і
виконавцями у наданні послуг з
централізованого холодного та
гарячого водопостачання,
теплопостачання (центральне опалення)
та водовідведення.

Згідно з п.34 цих Правил, споживач не мав
права самовільно, з порушенням
проектних рішень, переобладнувати і
використовувати не за призначенням та
псувати санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Статтею 152 ЖК України було визначено, що
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), який
належить громадянинові на праві
приватної власності, провадяться з
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року №630 було затверджено
нові Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, якими було
врегульовано питання відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та гарячого водопостачання.

У відповідності до п.п.24-26 названих
Правил, споживач міг відмовитись від
отримання послуг з централізованого
опалення, за умови дотримання ним
порядку відключення квартири від
мережі централізованого опалення, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Ця норма збережена і після внесення до
вказаних пунктів змін постановою
Кабінету Міністрів України №1268 від
31.10.2007 року. Однак, після прийняття
постанови Кабінету Міністрів України
№1268 від 31.10.2007 року було дозволено лише
відключення житлового
багатоквартирного будинку в цілому, а
не окремої у ньому квартири, у випадку
відмови споживачів від послуг
централізованого опалення та гарячого
водопостачання (далі-ЦО і ГВП).

Згідно з п. 26 Правил (чинна редакція),
відключення споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена схемою
теплопостачання, затвердженою
органами місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання", за умови
забезпечення безперебійної роботи
інженерного обладнання будинку та
вжиття заходів щодо дотримання в
суміжних приміщеннях вимог
будівельних норм і правил з питань
проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

У відповідності до Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України №4 від 22.11.2005, із
змінами, внесеними до нього наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №169 від 06.11.2007 року, питання
відключення від мережі ЦО і ГВП
вирішується спеціально створеною
органом місцевого самоврядування
постійно дійючою міжвідомчою комісією
для розгляду питань щодо відключення
споживачів (п.1.2), яка при позитивному
рішенні надає заявнику перелік
організацій для отримання технічних
умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мереж ЦО та ГВП (п.2.2.1).

Відключення приміщень від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника квартири або
уповноваженої ним особи (п.2.5 Порядку).
Після закінчення робіт по відключенню,
які проводяться в міжопалювальний
період, складається акт про
відключення будинку від мереж ЦО і ГВП
і в десятиденний термін подається
заявником до Комісії на затвердження
(п.2.6 Порядку).

Таким чином, централізоване постачання
теплової енергії припиняється після
затвердження у встановленому порядку
акту про відключення будинку ( до
внесення змін від 06.11.2007 року - після
затвердження акту про відключення
квартири) від мереж ЦО і ГВП (п.2.6, п.2.7
Порядку).

Названі вище нормативні акти забоняли
і забороняють самовільне відключення
від мереж ЦО і ГВП (п.25). Порядком №4
установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади. Крім того, Наказом
№169 було внесено зміни, які
унеможливлюють відключення від мереж
центрального опалення та гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку і
дозволяють таке відключення лише в
будинку в цілому.

Висновки суду першої інстанції про те,
що норми Цивільного кодексу України
закріплюють право власника на свій
розсуд здійснювати у належній йому
квартирі переобладнання, якщо вони не
порушують права інших власників та/або
санітарно-технічні вимоги і правила
експлуатації будинку, є
безпідставними, оскільки Верховний Суд
України в своїй постанові від 16.05.2011
року у справі №6-9 цс11, яка в силу ст.360-7
ЦПК України є обов"язковою для всіх
судів, висловив правові висновки про
те, що відключення від системи ЦО та
ГВП здійснюється згідно з Порядком
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України №4 від 22.11.2005, із
змінами, внесеними до нього наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №169 від 06.11.2007 року, а тому
узаконення самовільного відключення
від мереж центрального опалення та
гарячого водопостачання без
дотримання споживачами вказаного
Порядку є недопустимим.

Посилання сторони відповідачів в
обґрунтування своїх заперечень на те,
що вони мали право на відключення від
мережі ЦО та ГВП у зв"язку з неналежним
наданням виконавцем вказаного виду
послуг, є безпідставними, оскільки у
відповідності до зазначених вище
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення…, споживач має право на
зменшення розміру плати у разі надання
послуг не в повному обсязі, відхилення
їх кількісних та/або якісних
показників від затверджених
нормативів (норм) споживання, а також у
разі тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім"ї на підставі
письмової заяви споживача та
офіційного документа, що підтверджує
його/їх відсутність (пп.1 п.29).

Відсутність договору між сторонами
щодо надання вказаного виду послуг теж
не є підставою для звільнення
відповідачів від оплати за надані
послуги, оскільки відповідно до ст.11 ЦК
України цивільні права та обов»язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Таким чином, оскаржуване рішення суду
ухвалене з порушенням вказаних вище
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням апеляційним судом нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог позивача в межах строку
позовної давності, оскільки наведені
позивачем причини пропущення цього
строку не можна визнати поважними, що
відповідає вимогам ст.ст.256, 257, 267 ЦК
України.

Згідно з наданим позивачем розрахунком
(а.с.12), заборгованість за спожиту
теплову енергію за період з січня 2011
року по листопад 2013 року становить 5376
грн. 44 коп., а тому вона підлягає
стягненню в користь позивача з
відповідачів солідарно, як із
власників квартири.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України,
понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору у першу та
апеляційну інстанцію в розмірі 365 грн. 60
коп. (а.с.1-3, 78), підлягають відшкодуванню
відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
оскільки відповідач ОСОБА_3 є інвалідом
першої групи, пропорційно до
задоволених вимог, - по 76 грн. 77 коп. з
кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1-4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу комунального
підприємства «Бориславтеплоенерго»
задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 08 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов комунального підприємства
«Бориславтеплоенерго» задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 заборгованість за послуги з
постачання теплової енергії у розмірі 5
376 (п»ять тисяч триста сімдесят шість)
гривень 44 копійки.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь
комунального підприємства
«Бориславтеплоенерго» судові витрати
у розмірі по 76 гривень 77 копійок з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду.

Головуючий:
_________________ Бойко С.М.

Судді:
_________________ Береза В.І.

_________________Штефаніца Ю.Г.