Справа № 577/588/14-ц
Провадження № 2/577/237/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

в складі :

головуючого судді
Кущенка М.Ф.

при секретарі
Олійник В. П.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Конотопської міської ради, треті
особи: Конотопська міська
держнотконтора, Реєстраційна служба
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Сумської області
про встановлення факту належності
спадкодавцю на праві приватної
власності земельної ділянки та
визнання права власності на земельну
ділянку,

В С Т А Н О
В И В :

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що
13.07.2001р. її мати ОСОБА_2 прийняла
спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, яка складається із земельної
ділянки розміром 536 кв.м., що
розташована АДРЕСА_1, про що було видане
свідоцтво на право на спадщину за
запоітом на прізвище ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю, виданого
Конотопським міськвиконкомом 03.07.2001р.
Свідоцтво про право на спадщину на
вказану земельну ділянку було
зареєстроване в Управлінні
Держкомзему м. Конотоп. ІНФОРМАЦІЯ_2
її мати ОСОБА_2 померла. Після її
смерті вона прийняла спадщину і їй
було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом на 19/100 часток
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1. А оформити спадщину
на земельну ділянку їй було
відмовлено, оскільки був відсутній
Державний акт на ім"я спадкодавця на
вказану земельну ділянку.

Посилається на ст.ст. 1217, 1258,1261 ЦК
України ст. 256 ч.2 ЦПК України і просить
встановити факт належності на праві
власності ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0563 га по вказаній адресі та
визнати за нею - позивачем по справі -
право власності на вказану земельну
ділянку, як спадщину після
спадкодавця.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову і його обгрунтування підтримала
і просить задовільнити їх. Додатково
пояснила, що інша частина будинку і
земельної ділянки належить ОСОБА_4,
який будь-яких претензій не має і
якому ОСОБА_3, як і її матері, заповіла
половину свого майна . Державного акту
на земельну ділянку по якій відкрилася
спадщина , вона не знайшла. Других
спадкоємців немає.

Відповідач і треті особи на розгляд
справи не з"явились , подали прохання
про розгляд справи без їхньої участі .
Проти вимог позову не заперечують.

Вислухавши учасника процесу, що
з»явився , пояснення спеціаліста
Конотопської міської ради Ільченко
С.С. про те, що після прийняття рішення
про приватизацію земельної ділянки
місцевим органом влади, площадь
останньої уточнювалась при виділенні
в натурі та перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що вимоги позову
підлягають задовільненню із слідуючих
підстав.

Відповідно до вимог ст.1268-1270 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи законом
має право прийняти спадщину чи не
прийняти її, подавши відповідну заяву
до нотаріальної контори в 6 місячний
строк з дня її відкриття.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 328,392,1216,
ст. 1225 ч.1, 1233 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Право
власності набувається на підставах ,
що не заборонені законом. Власник майна
може пред"явити позов про визнання
його права власності у разі втрати ним
документа, що засвідчує його право
власності. Спадкуванням є перехід прав
та обов"язків від фізичної особи, що
померла, до спадкоємців. Право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах , із збереженням її
цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 256 ч.2 ЦПК
України в судовому порядку можуть
бути встановлені факти, від яких
залежить виникнення , зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Судом встановлено, що 13 липня 2001р.
державним нотаріусом Конотопської
міської державної нотаріальної
контори ОСОБА_2 видане свідоцтво про
право власності на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну
ділянку розміром 563 кв.м., розташованої
в АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на
праві власності на підставі
державного акту, виданого
Конотопським міськвиконкомом після
смерті спадкодавця (л.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла , після
смерті якої позивач по справі ОСОБА_1
вступила в спадщину і їй 19.06.2013р. було
видано нотаріусом свідоцтво про право
на спадщину на 19/100 часток житлового
будинку в АДРЕСА_1. А у видачі свідоцтва
на земельну ділінку відмовлено,
оскільки не було представлено
державного акту. (л.с. 10,30).

Рішенням виконавчого комітету
Конотопської міської ради № 264 від
12.07.2001р. в зв"язку із виготовленням
Державного акту на право приватної
власності на землю уточнений розмір
земельної ділянки, яка передана у
власність ОСОБА_3 згідно рішення
виконавчого комітету Конотопської
міської ради про приватизацію земець
від 07.05.96р. №131 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
цей розмір після уточнення становив
0,1126 га. (л.с. 31-34).

Крім цього вісутність державного акту
саме по собі не є підставою у відмові в
задоволенні вимог позову, оскільки
згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року,
яка діяла на момент приватизації
земельної ділянки першим спадкодавцем
, право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Документи, що
посвідчують право на земельну ділянку,
визначені ст. 23 ЗК України 1990 року, де
вказано, що право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами.
Проте дію ст. 23 ЗК України 1990 року
зупинено відносно власників земельних
ділянок, визначених Декретом Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок», який мав силу закону.

Пунктом 3 вказаногоДекрету
встановлено, що право приватної
власності громадянина на земельні
ділянки, передані їм для цілей,
передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме:
ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.
Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної
власності громадян на земельні
ділянки та документи, що посвідчують
право на земельну ділянку. Таким
документом може бути відповідний
запис у земельно-кадастрових
документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК
України 2001 року громадяни, що одержали
у власність земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки. Оскільки земельна
ділянка була передана первинному
власнику в період дії вказаного
Декрету, то власність на вказану
земельну ділянку могла бути
підтверджена на підставі вказаного
рішення і без оформлення державного
акту.

Таким чином позивач отримує вказану
власніть у встановленому в законі
порядку, як спадщину. Спору по ній не
виникло. Суміжний співвласник будинку,
який знаходиться на вказаній земельній
ділянці ОСОБА_4 подав до суду
відповідну заяву про відсутність
претензій до позивача по вказаній
земельній ділянці.(л.с.35).

Виходячи із викладеного та керуючись
ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В
:

Встановити факт належності на праві
власності земельної ділянки площею 563
кв.м. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, за її життя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 563 кв.м. , що
розташована в АДРЕСА_1 - як спадщину
після смерті ОСОБА_2 .

Апеляційне оскарження рішення суду
може бути проведене шляхом подачі
апеляцйної скарги до Сумського
апеляційного суду через Конотопський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а для учасників
розгляду, що не приймали участі в
судовому засіданні - здня отримання
копії рішення.

Суддя
Кущенко М. Ф.