АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1331/2014
інстанції: Маліновська В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Ерде Банк" до
ОСОБА_1, третя особа: відкрите
акціонерне товариство "Озерянський
комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій", про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 1 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року АТ "Ерде Банк"
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 12 квітня 2011 року
між банком та ВАТ "Озерянський комбінат
залізобетонних гідротехнічних
конструкцій" був укладений "Договір
зростання" договір про надання
овердрафту № 68/11-ОВ (далі - кредитний
договір), за умовами якого позивач
надав останньому овердрафт лімітом 950000
грн., зі сплатою 23% річних за
користування кредитними коштами та
кінцевим терміном користування по 11
квітня 2012 року. У забезпечення
виконання ВАТ "Озерянський комбінат
залізобетонних гідротехнічних
конструкцій" зобов'язання за кредитним
договором, 22 липня 2011 року між банком та
ОСОБА_1 був укладений іпотечний
договір, предметом якого визначено
належне останньому на праві приватної
власності нерухоме майно, а саме:
нежиле приміщення АДРЕСА_1. Додатковою
угодою № 1 від 1 серпня 2011 року ліміт
овердрафту за кредитним договором від
12 квітня 2011 року було збільшено до
розміру 2350000 грн. Додатковою угодою № 2
від 25 квітня 2012 року було встановлено,
що термін користування овердрафтом
закінчується 1 квітня 2013 року. Умови
кредитного договору ВАТ "Озерянський
комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій" не
виконувалися, унаслідок чого
утворилась заборгованість, яка станом
на 27 лютого 2013 року склала 2575187 грн. 15
коп.

Посилаючись на викладене, позивач, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 12 квітня 2011 року звернути стягнення
на предмет іпотеки - нежиле приміщення
АДРЕСА_1 шляхом визнання права
власності на нього за ПАТ "Ерде Банк", а
також визнати за ПАТ "Ерде Банк" право
власності на нежиле приміщення
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві
власності.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2013
року позов АТ "Ерде Банк" задоволено. У
рахунок погашення заборгованості у
сумі 2575187 грн. 15 коп. за "Договором
зростання" договором про надання
овердрафту № 68/11-ОВ від 12 квітня 2011
року, укладеним між АТ "Ерде Банк" та ВАТ
"Озерянський комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій", звернуто
стягнення на предмет іпотеки - нежиле
приміщення АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1, шляхом
визнання права власності на вказане
приміщення за АТ "Ерде Банк". Визнано за
АТ "Ерде Банк" право власності на нежиле
приміщення АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
на праві власності. Стягнуто з ОСОБА_1 в
дохід держави судовий збір у розмірі 3441
грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 8 листопада 2013 року
заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 серпня 2013 року
залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Скаржник
зазначає, що Законом України "Про
іпотеку" не передбачено такого способу
звернення стягнення на предмет
іпотеки, як визнання права власності на
нього; судом першої інстанції в основу
рішення покладено звіт про незалежну
оцінку майна, виконаний ПП "Манускрипт"
на замовлення АТ "Ерде Банк", однак
вказаний звіт складено з порушенням
Закону Україну "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні"; оцінювач жодного
разу не звертався до відповідача за
отриманням даних щодо спірного
нежилого приміщення, яке було об'єктом
оцінки, і не здійснював його огляд;
також у звіті про незалежну оцінку
майна не було обґрунтовано чому
вартість приміщення зменшилась,
порівняно з ціною, визначеною
сторонами при укладенні іпотечного
договору; судом допущено порушення
норм процесуального права.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник АТ "Ерде Банк" - Проценко
Т.Т. заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважав, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 12 квітня 2011 року
між АТ "Ерде Банк" та ВАТ "Озерянський
комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій" був
укладений "Договір зростання" договір
про надання овердрафту № 68/11-ОВ, за
умовами якого банк надав останньому
овердрафт для оплати платіжних
документів на суму, що перевищує
залишок на рахунку позивача,
відкритому в банку, у межах
встановлених його ліміту, який складає
950000 грн., зі сплатою 23% річних за
користування кредитними коштами та
кінцевим терміном користування по 11
квітня 2012 року.

У забезпечення виконання ВАТ
"Озерянський комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій"
зобов'язання за "Договором зростання"
договором про надання овердрафту №
68/11-ОВ від 12 квітня 2011 року, 22 липня 2011
року між АТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 був
укладений іпотечний договір, за
умовами якого останній передав в
іпотеку нерухоме майно - нежиле
приміщення АДРЕСА_1.

Пунктом 4.1.6. іпотечного договору
сторони погодили, що у разі порушення
позичальником зобов'язання за
кредитним договором та/або
іпотекодавцем зобов'язань за іпотечним
договором, а також інших обов'язків
іпотекодавця/позичальника,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання, а
в разі його не виконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Додатковою угодою № 1 від 1 серпня 2011
року до "Договору зростання" договору
про надання овердрафту № 68/11-ОВ від 12
квітня 2011 року ліміт овердрафту за
кредитним договором від 12 квітня 2011
року було збільшено до розміру 2350000 грн.

Додатковою угодою № 2 від 25 квітня 2012
року до договору про надання
овердрафту від 12 квітня 2011 року було
встановлено, що термін користування
овердрафтом закінчується 1 квітня 2013
року.

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
станом на 27 лютого 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 2575187 грн. 15
коп., яка складається: 2350000 грн. -
заборгованість по кредиту; 225187 грн. 15
коп. - заборгованість по відсотках за
користування овердрафтом.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку майна ПП Манускрипт" від 14
травня 2013 року ринкова вартість
нежилого приміщення АДРЕСА_1 складає
825583 грн.

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Позасудове
врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що з урахуванням
положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про іпотеку" іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, є договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками та
передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням цих
норм права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16
ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України
звернення стягнення на предмет
застави/іпотеки здійснюється лише за
рішенням суду, якщо для укладення
такого договору щодо майна фізичної
особи вимагалось отримання згоди чи
дозволу іншої особи чи органу.

Розділ 7 іпотечного договору містить
відповідне застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку (терміну)
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані належним чином) та у
випадку, якщо інформація або документи,
надані іпотекодавцем при укладені
цього договору, виявляться
недостовірними та/або недійсним, у
випадку не виконання та/або
неналежного виконання зобов'язань за
кредитним договором та цим договором, а
також у інших випадках передбачених
кредитним договором, цим договоромта
чинним законодавством України (п. 7.1
іпотечного договору).

У п. 7.2. іпотечного договору
сторонами визначено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду
або виконавчого напису нотаріуса, або
переходу до іпотекодержателя права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання зобов'язання в порядку,
встановленому договором про
задоволення вимог іпотекодержателя
та/або статтею 37 Закону України "Про
іпотеку" та/або умовами цього договору,
або продажу іпотекодержателем від
свого імені предмета іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
"Про іпотеку" та умовами цього договору.

Іпотекодавець має право на свій розсуд
обрати порядок звернення стягнення на
предмет іпотеки в межах, передбачених
п. 7.2. цього договору (п. 7.3 договору).

Цим же договором сторони погодили
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання, яке здійснюється
відповідно до застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в цьому договорі, і може бути
здійснене шляхом переходу до
іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
зобов'язання згідно з цим
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя відповідно до
наведених умов (п. 7.4 іпотечного
договору).

Отже, з урахуванням вказаних норм права
не виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки у спосіб і
набуття іпотекодержателем права
власності на нього за рішенням суду,
оскільки цими нормами передбачено
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки, яке ототожнюється зі
способом звернення стягнення, якщо
його передбачено договором.

За таких обставин суд першої інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи і вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
у позивача права задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки за рішенням суду, так як таке
право іпотекодержателя передбачено
договором іпотеки.

Доводи скаржника на невідповідність
звіту про незалежну оцінку майна
вимогам законодавства, а також на те, що
вартість вказаного приміщення була
занижена при його оцінці є
необгрунтованими, грунтуються на
припущеннях, а відтак підлягають
відхиленню.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Я.В. Головачов

Судді:
Т.О. Невідома

Л.Д.Поливач