Справа № 184/160/14-ц
Номер провадження 2/184/123/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіально громади м.Орджонікідзе
«про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності на спадкове майно», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом і просить суд постановити
рішення, яким встановити факт його
проживання однією сім'єю разом з
померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 з 2007
року по день його смерті та визнати за
ним право власності на 5/9 частин
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву у якій просить
розглянути справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але надіслав
заяву про розгляд справи без їх участі.

У зв'язку з неявкою в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер позивача вітчим - ОСОБА_2, після
смерті якого відкрилася спадщина на 5/9
частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 29838,89
грн. відповідно до висновку фахівця.
Вартість всієї квартири відповідно до
висновку фахівця складає 53710 грн..
Вказані 5/9 частин зазначеної квартири
належали померлому ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності від
26.03.1993 року - 1/3 частина та на підставі
рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від
09.12.2011 року 2/9 частини. Право власності
на зазначену частину квартири на його
ім'я зареєстровано у КП «НБТІ» м.
Нікополь. Інші 4/9 частини зазначеної
квартири належать на праві власності
позивачеві - 2/9 частини та позивача
брату ОСОБА_3 також - 2/9 частини, що
підтверджується рішенням
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2011
року та копією Витягу про державну
реєстрацію прав. Заповіту ОСОБА_2 не
залишив. У ОСОБА_2 була дочка, яка
відноситься до спадкоємців першої
черги за законом. Але вона взагалі не
підгримувала зі своїм батьком ніяких
відносин протягом більше 20 років до дня
його смерті. Позивачеві тільки відомо
зі слів ОСОБА_2 про те, що у нього була
донька, яка не підтримує з ним ніяких
стосунків, але ні її прізвища ні місця
її проживання позивачеві не відомо. І з
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька вона до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини не зверталася, що
підтверджується довідкою нотаріальної
контори. Спадкоємців другої та третьої
черги за законом після смерті ОСОБА_2
немає.

Позивач є єдиним спадкоємцем 4 черги за
законом після смерті ОСОБА_2 виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування
за законом мають особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини.

Позивач постійно проживав зі своїм
померлим вітчимом ОСОБА_2 однією сім'єю
більше 5 років. І викликано це було
наступними обставинами. ОСОБА_2
перебував у зареєстрованому шлюбі з
позивача матір'ю ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року до дня її смерті.
Приблизно у 2002 році ОСОБА_2 переніс
інсульт, після якого стан його здоров'я
повністю не відновився, і він постійно
хворів до дня своєї смерті. В зв'язку з
перенесеним інсультом він за станом
свого здоров'я потребував стороннього
догляду. Його дружина ОСОБА_5 також
хворіла, у тому числі і на онкологічне
захворювання, від якого вона і померла.
Тому за станом свого здоров'я вона не
мала фізичної можливості здійснювати
догляд за своїм чоловіком оскільки
сама потребувала стороннього догляду.
Тому позивачеві доводилося
здійснювати сторонній догляд як за
матір'ю та і за вітчимом. До дня смерті
вітчима у позивача з померлим були
теплі родинні стосунки, тому коли
вітчим захворів позивач піклувався про
нього також, як і про свою рідну матір. В
зв'язку з хворобою батьків та потребою
у сторонньому догляді позивач разом з
дружиною у 2007 році перейшов жити до
матері і вітчима. Всі разом проживали
однією сім'єю в їх квартирі АДРЕСА_1 до
смерті позивача матері, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після смерті матері
позивач з дружиною забрали вітчима
проживати до себе в свою квартиру де
він і проживав разом з ними однією
сім'єю до дня своєї смерті. Таким чином,
всього до смерті ОСОБА_2 позивач
проживав разом з ним однією сім'єю
більше 5 років. Наприкінці лютого 2013
року ОСОБА_2 почав наполягати на тому,
що він хоче відвідати позивача
молодшого брата ОСОБА_3, вихованням
якого він також займався після смерті
його батька, та його доньку, до яких він
також був дуже прив'язаний та відчував
по відношенню до них теплі родинні
стосунки. Він вирішив поїхати до них
погостювати. Позивач сам відвіз ОСОБА_2
до брата , і домовилися про те, що на при
кінці березня 2013 року позивач забере
вітчима до дому. Але там ОСОБА_2 переніс
інфаркт, після якого і помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Протягом усіх цих років ОСОБА_2 мав
реєстрацію свого постійного місця
проживання на території Російської
федерації в п. Перемога Оймяконського
району Республіки Саха (Якутія). Однак
за місцем його реєстрації спадкова
справа відкрита не була в зв'язку з тим,
що ніхто зі спадкоємців після його
смерті не звертався з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори.

Позивач також не звертався з такою
заявою. Однак відповідно до вимог ч. 3
ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем
четвертої черги за законом, який
прийняв спадщину після його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину якщо впродовж строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
подав заяву про відмову від спадщини.
Позивач такої заяви про відмову від
спадщини не подавав.

В даний час позивач змушений
звернутися до суду з цим позовом в
зв'язку з тим, що в судовому порядку
необхідно встановити факт його
проживання однією сім'єю разом з
померлим ОСОБА_2 не менш як п'ять років
до часу відкриття спадщини, таким чином
встановити факт прийняття позивачем
спадщини після його смерті.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України
заява фізичної особи про встановлення
факту,щ має юридичне значення ,
подається до суду за місцем її
проживання.

Таким чином, суд вважає необхідним
постановити рішення, яким встановити
факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю
разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2 з 2007 року по день його смерті та
визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/9
частин квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 197 ч.2, 209
- 213, 256-258 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт проживання ОСОБА_1
однією сім'єю разом з померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 з 2007 року по
день його смерті.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 5/9 частин квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.