Справа № 226/1165/14-ц
Справа № 2/226/674/2014
Димитровський міський суд Донецької
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Димитров Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» ВП «шахта ім.
О.Г.Стаханова» про відшкодування
моральної шкоди, пов'язаної з отриманим
професійним захворюванням на
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача Державного
підприємства «Красноармійськвугілля»
ВП «шахта «ім. О.Г.Стаханова» про
відшкодування моральної шкоди,
пов'язаної з отриманим професійним
захворюванням на виробництві. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що з 06.10.1975 р. по 12.05.1997 р. знаходився у
трудових відносинах з відповідачем.
В результаті тривалої роботи у
шкідливих підземних умовах з тяжкою
фізичною працею, Київським інститутом
праці йому було встановлено діагноз:
пневмоконіоз (ч/б, 8/р), хронічна
п/крестцова радикулопатія,
деформований артроз колінних суглобів
27.02.1997 р. після проведення
розслідування професійного
захворювання складено акт
розслідування хронічного професійного
06.08.2009 р. по даному професійному
захворюванні МСЕК встановила йому 60%
втрати професійної працездатності та
третю групу інвалідності безстроково.
У зв'язку з цим відділ ФССНВВ в м.
Димитров виплачує щомісячний регрес,
але моральна шкода при цьому не
призначалася та не виплачувалася ні
фондом ні відповідачем, незважаючи на
те, що він продовжує відчувати значні
моральні та фізичні страждання
пов'язані з отриманим професійним
Враховуючи вище викладене позивач
вважає, що з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на його
користь слід стягнути 70 000 грн. як
відшкодування моральної шкоди,
отриманої травми та професійним
захворюванням на виробництві.
До судового засідання позивач не
з'явився, про день та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, наполягав на
задоволені позовних вимог.
Представник відповідача - ДП
«Красноармійськвугілля» до судового
засідання позивач не з'явився, про день
та час слухання справи був
повідомлений належним чином, надав
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності позовні вимоги не визнав.
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню за наступних
Судом встановлено, що з 06.10.1975 р. по
12.05.1997 р. ОСОБА_1 знаходився у трудових
відносинах з відповідачем. (а. с. 4-13).
В результаті тривалої роботи у
шкідливих підземних умовах з тяжкою
фізичною працею, Київським інститутом
праці йому було встановлено діагноз:
пневмоконіоз (ч/б, 8/р), хронічна
п/крестцова радикулопатія,
деформований артроз колінних суглобів
ІІ ступеню. (а. с. 16-17).
27.02.1997 р. після проведення
розслідування професійного
захворювання складено акт
розслідування хронічного професійного
06.08.2009 р. по даному професійному
захворюванні МСЕК встановила йому 60%
втрати професійної працездатності та
третю групу інвалідності безстроково.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв ` язків і
вимагають він нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Законом України «Про охорону праці», а
саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Відповідно до
змін, внесених до Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» від 23 лютого 2007 року
були виключені положення щодо
відшкодування моральної шкоди з Фонду
соціального страхування.
Проте, право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167 ЦК
України та статтею 237-1 КЗпП України їм
надано право відшкодовувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу.
Встановлений законодавцем розподіл
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим на
виробництві від нещасного випадку та
професійного захворювання не
суперечить вимогам ст. 22 Конституції
Відповідно до роз`яснень Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди)» спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються лише у випадках,
передбачених законодавством.
Судом встановлено, що в зв'язку з
професійним захворюванням на
виробництві позивачу ОСОБА_1 заподіяно
моральну шкоду, яка полягає в тому, що
він, був здоровою працездатною людиною,
втратив 60% втрати професійної
працездатності. Після одержання
інвалідності і втрати працездатності у
нього змінилися умови життя, що тягнуть
за собою зниження життєвої активності,
систематичне нездужання і послаблення
організму, переживання з приводу
погіршення відносин з оточуючими.
Спостерігається критичне відношення
до себе, як до неповноцінного, в
трудовому відношенні, громадянина.
Позивач ОСОБА_1 отримав професійне
захворювання і при цьому мала місце
протиправність дій відповідача
Відокремленного підрозділі «шахта ім.
О.Г.Стаханова» Державного підприємства
«Красноармійськвугілля», пов'язаних з
порушенням Закону України «Про охорону
праці», «Правил безпеки у вугільних
шахтах», що стало причиною нещасного
Вищезазначене законодавство, а також
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року із
змінами від 25 травня 2001 року «Про
судову практику по справам про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» пов`язують факт заподіяння
моральної шкоди не лише зі станом
напруженості під впливом
сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із
наявністю втрат фізичного і психічного
характеру, які тягнуть за собою
порушення нормальних життєвих зв`язків
потерпілого, зменшення його суспільної
активності, потребують від нього
додаткових зусиль для організації
Виходячи із наведених вище обставин,
довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу
ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і
згідно ст. 237-1 КЗпП України,
роз`ясненням Пленуму Верховного Суду
України, позивач має право на його
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує ступінь, характер, обсяг і
тривалість страждань, а саме значне
погіршення стану здоров`я позивача, те,
що професійна працездатність в зв`язку
з професійним захворюванням на
виробництві втрачена на 60 %.
Виходячи із викладенного, суд вважає
можливим стягнути з відповідача
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч)
Згідно до ст. 268 ЦК України позовна
давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.
Оскільки моральна шкода у позивача
виникла внаслідок ушкодження здоров'я,
пов'язаного з травмою на виробництві,
то заперечення відповідача являються
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на користь
держави підлягають стягненню судові
витрати: по сплаті судового збору - в
розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного , керуючись ст.
237-1 КЗпП України, ст. 23, 268 ЦК України, ст.
ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК
України, суд
Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Красноармійськвугілля»
ВП «шахта ім. О.Г.Стаханова» про
відшкодування моральної шкоди,
пов'язаної з отриманим професійним
захворюванням на виробництві,
задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» з
«Красноармійського відділення № 2863»
ВАТ Державний банк України МФО 394233
(шістдесят тисяч) грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» з
збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано Апеляційному
суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана Апеляційному суду Донецької
області через Димитровський міський
суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя Димитровського іського

суду Донецької області
І.Г. Перекупка