Справа № 578/985/13-ц
провадження № 2/578/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 року Краснопільський
районний суд Сумської області в складі
головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин
А.В.

позивача - старшого прокурора
прокуратури Краснопільського району
Сумської області Явтушенко Ю.О.

представника відповідача
Краснопільської селищної ради
Низовцевої Н.О.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_5

представника третьої особи Кучерявого
Г.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Краснопілля цивільну справу позовного
провадження

за позовною заявою прокурора
Краснопільського району Сумської
області

до Краснопільської селищної ради
Сумської області, ОСОБА_4,

треті особи: відділ Держземагентства у
Краснопільському районі Сумської
області, Державна інспекція сільського
господарства в Сумській області

про визнання незаконним та скасування
рішення Краснопільської селищної ради
в частині затвердження документації із
землеустрою і видачі державних актів
на право власності ОСОБА_4 та визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності на земельну
ділянку, -

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2013 року прокурор
Краснопільського району Сумської
області звернувся до суду в інтересах
держави в з зазначеним позовом, який у
березні 2014 року уточнив, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що рішенням засідання
виконкому Краснопільської селищної
ради Сумської області (далі -
Краснопільської СР) № 184 від 15 грудня 1993
року «Про передачу у приватну
власність земельної ділянки гр.
ОСОБА_4» відповідачу ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельну ділянку в
АДРЕСА_1 площею 0,15 га, в тому числі під
забудову 0,05 га, ріллі - 0,10 га та 10 червня
2008 року ОСОБА_4 замовив
Краснопільському районному відділу
Сумської регіональної філії ДП «Центр
ДЗК» технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку та відповідно до
технічного завдання на розробку
технічної документації № 01.19.21.00124.01 від
10 червня 2008 р. загальна площа земельної
ділянки становила 0,15 га.
Краснопільським районним відділом ДЗК
Сумської РФ «Центру державного
земельного кадастру при Державному
Комітеті України по земельних
ресурсах» виготовлено технічну
документацію на земельну ділянку
загальною площею 0,7996 га, що на 0,6496 га
більше ніж було передано безоплатно у
власність ОСОБА_4 рішенням виконкому №
184. Уточнена площа ОСОБА_4 склала 0,7996 га.
відповідно до «Списку громадян, яким
уточнені і затверджені земельні
ділянки передані у приватну власність
по складанню державних актів», що є
невід'ємною частиною рішення 23 сесії
селищної ради 5 скликання від 17.07.2008 р.,
яке прийнято з порушенням вимог п.п.
1,2,6,7 ст. 118 ЗК України, оскільки ОСОБА_4
безпідставно без проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
передано землі державної власності
площею 0,6496 га та на підставі вказаного
рішення 28 серпня 2008 р. видано державні
акти на право власності на земельні
ділянки серія ЯЕ № 399314 (ділянка площею
0,0826 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд), серія
ЯЕ № 399316 (площею 0,0844 для ведення
особистого селянського господарства),
серія ЯЕ № 399315 (площею 0,6326 га для
ведення особистого селянського
господарства). Прокурор просив визнати
незаконними та скасувати рішення 23
сесії Краснопільської селищної ради в
частині затвердження документації із
землеустрою по складанню державних
актів на землю та видачі державних
актів на право приватної власності
ОСОБА_4, скасувати і визнати недійсними
державні акти на право приватної
власності на земельну ділянку № № 399314,
399316, 399315 серій ЯЕ від 28 серпня 2008 року
виданих на ім'я ОСОБА_4

Позов заявлено з підстав, передбачених
статтею 45 ЦПК України.

В судових засіданнях прокурор уточнені
позовні вимоги підтримав, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві. На його думку, земельна ділянка
згідно державного акту ЯЕ № 399316 є
новоствореною, тому необхідно було
розробити проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

Представник відповідача
Краснопільської районної державної
адміністрації позов не підтримала,
пославшись на те, що оскаржуване
рішення селищної ради стосовно ОСОБА_4
та у послідуючому видані останньому
державні акти на право приватної
власності на землю видані на законних
підставах та по фактичному
використанню земельних ділянок, на які
була затверджена відповідна технічна
документація.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечив. Вказав, що в його
користуванні на протязі 29 років
знаходиться земельна ділянка площею
0,7757 га зафіксована у плані на будівлю і
земельну ділянку в технічному паспорті
від 15.01.2001 року. 10 червня 2008 року ним та
організацією, яка має відповідну
ліцензію на виготовлення
техдокументації - Краснопільським
відділом Сумської регіональної філії
ДП «Центр ДЗК» було укладено договір на
виконання якого було виготовлено
технічну документацію із землеустрою
по складанню державних актів на право
власності на землю, якою було
встановлено, що фактично у його
користуванні знаходиться більша за
площею земельна ділянка, ніж виділена
рішенням №184 від 15.12.1993 року. Крім того,
межі земельної ділянки загальною
площею 0,7996 га. якою він фактично
користувався станом на день
виготовлення технічної документації
були встановлені на місцевості -
закріплені в натурі огорожею та
існуючими межами, про що було складено
акт про погодження (встановлення) та
закріплення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та передачу
межових знаків, який був підписаний
головою селищної ради ОСОБА_7, ним та
суміжними землекористувачами ОСОБА_8,
ОСОБА_9, зауважень до акту не надходило.
При отриманні у власність земельних
ділянок ним дотриманий земельним
законодавством порядок, який діяв на
час їх отримання, з його боку порушень
земельного законодавства, як і з боку
Краснопільської селищної ради, не
вбачає. Просив суд відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_10 посилаючись на ст. ст.
14, 41 Конституції України, ст. 5, 152 ЗК
України вказала, що право власності на
землю гарантується. З боку
відповідачів порушення законодавства,
що діяло на той час, не вбачається,
оскільки при отриманні державних актів
ОСОБА_4 додержана процедура отримання у
власність земельних ділянок.

Представник третьої особи відділ
Держземагентства у Краснопільському
районі Сумської області не заперечував
проти задоволення позову.

Третя особа Державна інспекція
сільського господарства в Сумській
області в судове засідання явку
представника в судове засідання не
забезпечила, відповідно поданого
клопотання просить справу розглянути
за відсутності її представника та при
вирішенні справи покладатися на розсуд
суду. Згідно письмового відгуку та
пояснень представника у судовому
засіданні 04.02.2014 р. третя особа
наголошує, що технічна документація із
землеустрою по складанню державних
актів на право власності на земельні
ділянки ОСОБА_4, в тому числі рішення 23
сесії Краснопільської селищної ради
п'ятого скликання від 17 серпня 2008 року
«Про уточнення площі земельних
ділянок» прийняті з порушенням вимог
діючого на той час ЗК України, оскільки
на момент її виготовлення ОСОБА_11
отримав у власність 0,15 га, інших рішень
щодо передачі земельних ділянок
останньому селищною радою не
приймалося. Тому, ОСОБА_4 безпідставно
передано землі державної власності
площею 0,6496 га у приватну власність,
оскільки межі не були визначені і не
встановлені в натурі (на місцевості)
(акт встановлення меж відсутній), тобто
йому необхідно розробити проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок / т.1 ас. 217-218, т. 2, ас. 22-24, 110/.

Допитані за клопотанням сторін свідки
показали про наступне.

Так, свідок ОСОБА_12, син відповідача,
суду показав, що батьки у 1991 році
придбали земельну ділянку, яка була
занедбаною та вони її сім'єю розчищали
і добудовували будинок, знає, що коли
ділянка знаходиться тривалий час у
користуванні, її можна узаконити.
Особисто бачив вдома документи, що
стосуються будівлі та земельних
ділянок, був присутнім коли приходив
землемір та вимірював земельні
ділянки, в тому числі і сінокіс. Його
батько ходив на засідання сільської
ради стосовно відповідного рішення по
землі, якою користується сім'я ОСОБА_12,
тобто діяв в рамках правового поля при
її отриманні. Податки постійно
сплачуються.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що в 1991
році ОСОБА_4 придбав занедбану земельну
ділянку з недобудовою та в подальшому
привів до належного стану, в т.ч.
сінокіс. Їй відомо зі слів останнього,
що він отримав державний акт на сінокіс
та інші земельні ділянки, за для чого
звертався у компетентні органи та
відповідно проводилося вимірювання
земельних ділянок. Земельними
ділянками вони із ОСОБА_4 не межують.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона
разом з відповідачем ОСОБА_14 у 1991 році
придбали земельну ділянку та будинок, з
будівництвом допомагав син. В 2008 р.
виникла необхідність приватизації,
коли з'явився сусід ОСОБА_9 та в
подальшому приходили комісії з
земельного відділу, кадастру,
сільської ради, а також сусіди. Відомо,
що земля виділялася колгоспом імені
В.І. Леніна та сільською радою. Податок
за землю сплачують вчасно.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що живе за
своєю адресою з 1987 року, а родина
ОСОБА_14 придбали садибу по сусідству в
1991 році та привели її в порядок,
розчистили. Коли тримали вдома корову,
то взяли у користування сінокіс, де
росте яблуня, калина. Коли ж поряд
оселився сусід ОСОБА_9 і почав рити
землю, позивач вирішив приватизували
земельну ділянку та була відповідна
комісія, у свій час не претендувала на
землі сінокосу.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, покази свідків,
розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

В судових засіданнях встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що
відповідно до копії виписки з
протоколу № 2 від 18 липня 1991 року
«зборів уповноважених колгоспників
колгоспу ім. Володимира Ілліча» на
повістці дня слухали заяву ОСОБА_11 про
виділення йому земельної ділянки та
постановлено виділити останньому
земельну ділянку площею 0,12 га по
АДРЕСА_1 у зв'язку з купівлею
домоволодіння /т.1, ас. 35/.

Рішенням виконавчого комітету
Краснопільської селищної Ради
народних депутатів Сумської області
від 16 березня 1995 року № 44 «Про
виділення землі громадянам смт.
Краснопілля під сінокіс» відведено в
постійне користування для ведення
підсобного господарства під сінокіс
земельну ділянку ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 в
розмірі 0, 35 га /копія т. 1, ас. 36/.

Рішенням виконавчого комітету
Краснопільської селищної Ради
народних депутатів Сумської області №
35 від 21 лютого 1996 року «Про дозвіл на
будівництво індивідуальних житлових
будинків і надвірних господарських
будівель жителям смт. Краснопілля»
дозволено ОСОБА_11 добудову до
житлового будинку, будівництво гаража,
бані, кухні, господарського сараю,
навісу для дров, надвірного туалету в
АДРЕСА_1 та додатково виділити йому
земельну ділянку із неугідь в розмірі
0,15 га для подальшого використання цієї
земельної ділянки під сад і
господарських забудов /копії т. 1, ас.
37-39/.

Згідно договору купівлі-продажу від 22
жовтня 1991 року, посвідченого державним
нотаріусом Краснопільської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 придбав у
власність незакінчений будівництвом
жилий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1 /т.1, копія ас.150/.

Згідно Рішення засідання виконкому
Краснопільської селищної ради № 184 від
15 грудня 1993 року «Про передачу у
приватну власність земельної ділянки
гр. ОСОБА_11» згідно з Декретом Кабінету
Міністрів України від 26.11.1992 року № 15-92
та заяви ОСОБА_11 виконком селищної ради
вирішив: передати земельну ділянку гр.
ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 площею - 0,15 га, в т.ч.
під забудовою - 0,05 га, рілля - 0,10 га /т. 1,
копія витягу ас. 9/. Рішенням
Краснопільської селищної Ради
народних депутатів Сумської області
від 16 березня 1995 року № 44 «Про
виділення землі громадянам смт.
Краснопілля під сінокіс» ОСОБА_11
відведено в постійне користування для
ведення підсобного господарства під
сінокіс земельну ділянку в розмірі 0, 35
га по АДРЕСА_1 /т. 1, копія ас. 36/.

Рішенням виконавчого комітету
Краснопільської селищної Ради
народних депутатів Сумської області №
42 від 16 травня 2001 року «Про
затвердження акту на прийняття в
експлуатацію житлового будинку в
АДРЕСА_1, побудованого гр. ОСОБА_4»
затверджено акт на прийняття в
експлуатацію житлового будинку за
вказаною адресою /т. 1, копія ас. 53/.

Відповідно до договору № 01.19.21.00124.01 від
10 червня 2008 року Краснопільський
районний відділ Сумської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» іменований
Виконавцем та ОСОБА_11 як Замовник
доручив, а Виконавець зобов'язувався
виконати проектно-вишукувальні роботи
та роботи із землеустрою щодо
виготовлення документа, який посвідчує
право власності на земельну ділянку,
при передачі безоплатно земельних
ділянок у власність громадян України
/т. 1, копія ас. 76/ та згідно технічного
завдання від 10 червня 2008 року та
особливих вимог Виконавець повинен
виготовити технічну документацію із
землеустрою та узгодити геодезичні
дані по межах земельної ділянки з
даними раніше розробленої технічної
документації по суміжних земельних
ділянках /т. 1 , копія ас. 130/.

Актом про погодження (встановлення) та
закріплення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та передачу
межових знаків ОСОБА_4, проведено в
натурі погодження існуючих меж
земельної ділянки, переданої у
власність останньому, вказані межі
закріплені дерев'яною огорожею та
існуючими межами, який було підписано
представником сільської ради ОСОБА_7 та
суміжними землекористувачами ОСОБА_8,
ОСОБА_9, від яких претензій при
встановленні існуючих меж не заявлено
/т.1, ас. 137/.

Актом польової прийомки робіт по
технічній документації із землеустрою,
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки гр. ОСОБА_4 від 10
червня 2008 року, начальником Відділу
земельних ресурсів у Краснопільському
районі ОСОБА_16, у присутності
представника Краснопільського
районного відділу Сумської
регіональної філії центру ДЗК ОСОБА_17
проведена прийомка виконаних робіт по
технічній документації, перевірено
наявність та юридичне оформлення всіх
необхідних документів. Перевіркою
встановлено: робота виконана у
відповідності до вимог «Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації,
зберігання державного акту на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі».
Для перевірки правильності виконаних
робіт проведені контрольні проміри по
периметру земельної ділянки.
Розходження в лініях не перевищували
допустимих. Технічна документація
містить всі необхідні документи,
оформлені вірно. Межі земельної
ділянки, міри ліній та її геодезичні
дані з даними раніше розробленої
документації по суміжних земельних
ділянках узгоджені /т. 1, копія ас. 141/.
Так, відповідно до абрису земельної
ділянки, інформації про об'єкти
власності, абрису контрольних промірів
сторін земельної ділянки, таблиць
координат, опису меж, експлікацій
земельних угідь, узгоджені земельні
ділянки площами: 0,0826 га під забудову
(код цільового використання 1.8), 06326 га
та 0,0844 га сільськогосподарських угідь,
ріллі (код цільового використання 1.2)
/копії ас. 138, 140, 142, 143-145/.

Згідно рішення 23 сесії Краснопільської
селищної ради Краснопільського району
Сумської області п'ятого скликання від
17 липня 2008 року «Про уточнення площі
земельних ділянок» та додатку до
рішення «Список громадян, яким
уточнені і затверджені земельні
ділянки передані у приватну власність
по складанню державних актів» ОСОБА_11
внесено зміни в площу земельних
ділянок і затверджено їх у фактичних
розмірах, а саме 0,7996 га, з яких 0,0826 га
для обслуговування житлового будинку,
0,7170 га для особистого селянського
господарства /т. 1, копія ас. 146-147/.

На підставі даного рішення громадянину
ОСОБА_11 28 серпня 2008 року видано
державні акти на право власності на
земельну ділянку серія ЯЕ № 399314 площею
0,0826 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд: серія
ЯЕ № 399315 площею 0,6326 і серія ЯЕ № 399316
площею 0,0844 га для ведення особистого
селянського господарства; вказані
земельні ділянки розташовані в
АДРЕСА_1 відповідно зареєстровані в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 58, №
60, № 59 /т. 1, копії ас. 10-12/.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування нею виникає
після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК право власності
на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Частинами першою та другою статті
116 ЗК України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Статтею 118 ЗК України, в редакції,
чинній на час спірних правовідносин
передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки. Громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. До заяви додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятою
статті 151 цього Кодексу, а також
висновки конкурсної комісії (у разі
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства).
Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються у порядку, встановленому
статтею 151 цього Кодексу. Проект
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про
землеустрій" серед видів документації
із землеустрою передбачено: пункт д)
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок; п. і) технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
землеустрій", проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
складаються у разі надання, передачі,
вилучення (викупу), відчуження
земельних ділянок. Порядок складання
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України N677 від
26.05.2004 року, в редакції на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що проект відведення
земельної ділянки не розробляється у
разі, коли: --земельна ділянка, межі якої
визначено в натурі (на місцевості),
надається у користування або
безоплатно передається у власність без
зміни її цільового призначення; --
земельна ділянка набувається у
власність шляхом купівлі-продажу,
дарування, міни, на підставі інших
цивільно-правових угод, успадкування,
без зміни її меж та цільового
призначення; -- земельна ділянка
придбана на конкурентних засадах (за
результатами земельних торгів).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно пункту 12 Перехідних положень ЗК
України до розмежування
земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну
власність, та земель, зазначених в
абзацах другому та четвертому
цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу
України, сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Абзацом 2 ч.1 Розділу Х «Перехідні
положення» Земельного кодексу України,
Установлено, що рішення про передачу
громадянам України безоплатно у
приватну власність земельних ділянок,
прийняті органами місцевого
самоврядування відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року «Про приватизацію
земельних ділянок», є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

При цьому, вимога про визнання
неправомірним державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності підстав
видачі такого оспореного державного
акту.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з правилами ст.21 ЗК України
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою: для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам;
визнання недійсними угод щодо
земельних ділянок; відмови в державній
реєстрації земельних ділянок або
визнання реєстрації недійсною.

Крім того, ч.1 ст.155 ЗК України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй ділянкою, такий акт
визнається недійсним.

Статті 140, 143 Земельного кодексу України
та стаття 346 Цивільного кодексу України
встановлюють підстави для примусового
припинення права на земельну ділянку, з
яких, за обставинами даної справи,
умовно можна виділити лише конфіскацію
земельної ділянки за рішенням суду.
Згідно ст. 148 Земельного кодексу
України, земельна ділянка може бути
конфіскована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

У статті 354 Цивільного Кодексу України
зазначено, що до особи може бути
застосовано позбавлення права
власності на майно за рішенням суду як
санкція за вчинення правопорушення
(конфіскація) у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до правової позиції
Європейського суду, зокрема, у справі
„Стретч проти Сполученого
Королівства" (рішення від 24 червня 2003
року), вказується, що самі по собі
допущені органами публічної влади
порушення не можуть бути безумовною
підставою для визнання їх рішень
недійсними, якщо вони не допущені
внаслідок винної, протиправної
поведінки самої фізичної особи.

Така позиція також узгоджується з
практикою Верховного Суду України у
справі № 21-8во07, постанова від 14 березня
2007 року , у якій, зокрема, йдеться
про те, що самі по собі допущені
органами публічної влади порушення при
визначенні умов та порядку
приватизації не можуть бути безумовною
підставою для визнання
приватизаційних договорів недійсними,
повернення приватизованого майна
державі, якщо вони не допущені
внаслідок винної, протиправної
поведінки самого покупця.

Як убачається з матеріалів справи,
позовні вимоги мотивовані тим, що
спірна земельна ділянка була надана
відповідачу з порушенням порядку,
визначеного земельним законодавством;
оспорені державні акти не відповідають
вимогам закону, який діяв на час їх
видачі.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що Краснопільська селищна рада
Краснопільського району Сумської
області приймаючи рішення 23 сесії
п'ятого скликання від 17 липня 2008 року
«Про уточнення площі земельних
ділянок» діяла в межах повноважень у
сфері регулювання земельних відносин,
передбачених Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Законом
України «Про землеустрій».

ОСОБА_4 витримав установлений
земельним законодавством порядок, який
діяв на час отримання спірної
земельної ділянки, щодо безоплатної
приватизації земельної ділянки, яка
перебувала у його користуванні, в
матеріалах даної справи відсутні
докази правопорушень, а також докази
винної і протиправної поведінки
відповідачів під час набуття ОСОБА_4
спірної земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо),
які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін
випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню
до цих правовідносин.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

На думку суду, прокурором, позивачем у
справі, не доведено незаконність
спірного рішення стосовно ОСОБА_4, та
виданих на підставі нього останньому
спірних державних актів на право
приватної власності, тому, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи, у
задоволенні позову слід відмовити.

Відповідачем ОСОБА_4 у справі подано до
суду заперечення, якими останній позов
не визнає та просить застосувати до
спірних правовідносин наслідки спливу
позовної давності на разі
обґрунтованості позовних вимог.

У відповідності до положень ст.257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
За вимогами частини 3-5 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, а
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Суд вважає що позивач звернувся до суду
в межах строку позовної давності з дня,
коли довідався про порушення свого
права, тому необхідності поновлювати
строк позовної давності суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 3, 10- 11, 58 - 60, 79,
88, 208-209, 212 - 215, 217- 218, 294ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові прокурора Краснопільського
району Сумської області відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Сумської області через
Краснопільський районний суд Сумської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу і рішення за цією
скаргою не скасовано, воно набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
А. І . Косар

Повний текст рішення виготовлено 07
липня 2014 року о 16.00 год.