АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/2-642/11 22-ц/774/199/К/14
Справа № 2-642/11
Провадження №22-ц/774/199/К/14
суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 32 (ІV)
Суддя-доповідач - Турік В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Зубакової В.П.,
Остапенко В.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Українського державного
науково-дослідницького інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
вересня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності про стягнення втраченого
заробітку та моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

позивач ОСОБА_3,

представники відповідача
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Українського
державного науково-дослідницького
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності (надалі - Інститут) про
стягнення втраченого заробітку та
моральної шкоди і в обґрунтування
позовних вимог вказав, що 13.02.2008р. його
було госпіталізовано до Інституту для
здійснення оперативного втручання та
за умовою участі кваліфікованого
фахівця з лікарні ім. Мечнікова.
14.02.2008р. була проведена операція, після
чого йому було повідомлено про
перерізання ліктьового нерву і при
цьому було приховано про той факт, що до
проведення операції не було запрошено
фахівця з лікарні ім. Мечнікова. Через
три місяці після проведення операції
він почав відчувати зниження
чутливості пальців лівої кісті, а в
наступному - повну втрату їх
чутливості. У березні 2009 року було
встановлено факт неправильного зшиття
ліктьового нерву під час проведення
оперативного втручання, що спричинило
негативні наслідки для здоров'я.
Висновком № 599/1 від 28.02.2012р. комісійної
судово-медичної експертизи було
встановлено, що проведене 14.02.2008р.
хірургічне втручання не було
правильним. Уточнивши та
доповнивши свої позовні вимоги, просив
суд стягнути з відповідача 105000 грн. у
відшкодування моральної шкоди та
27030грн. матеріальної шкоди завданої
здоров'ю у вигляді 10 % втраченого
заробітку з розрахунку 510 грн. на місяць
за період з березня 2008 року по червень
2012 року, а з 01 червня 2012 року щомісячно
по 510,00 грн.

Рішенням Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2012
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності на користь позивача
22950грн. втраченого заробітку внаслідок
зменшення загальної працездатності за
період з 01.09.2008р. по 01.06.2012р., 105000 грн.
моральної шкоди, 7331,40 грн. витрат по
проведенню експертизи, та щомісячно по
510грн. втраченого заробітку внаслідок
зменшення загальної працездатності у
відшкодування шкоди здоров'ю,
починаючи з 01.06.2012р. до зміни обставин,
що тягнуть перерахунок втраченого
заробітку згідно законодавства.

Вирішено питання щодо судових витрат
по справі.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у позові з тих підстав, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема відповідач зазначає, що судом
під час розгляду справи не було
з'ясовано характер і обсяг пошкоджень
лівої руки внаслідок вогнепального
осколкового внутрішньо-суглобового
перелому лівої плечової кістки, обсяг і
якість медичного втручання під час
перебування на стаціонарному
лікуванні позивача в лікарні ім.
Мечнікова, обсяг та вплив медичних
втручань із встановлення та видалення
металоконструкцій до здійснення
оперативного втручання 14.02.2008р. Крім
того, проведена по справі експертиза
викликає сумнів, оскільки під час її
проведення не з'ясовані індивідуальні
особливості організму позивача; не
враховано, що під час операції в
Інституті було виявлено застаріле
пошкодження ліктьового нерву, яке було
усунуто, а також відновлено рухи у
суглобі; висновком експертизи та
матеріалами справи не встановлено
причинно-наслідкового зв'язку між
ушкодженням ліктьового нерву та
наслідками для здоров'я позивача, не
підтверджено факт спричинення шкоди у
вигляді втраченого заробітку; не
обгрунтований розмір моральної шкоди
заявлений позивачем.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
некваліфікованої медичної допомоги та
неправильного оперативного втручання
в НДІ проблем інвалідності, позивачу
було заподіяно матеріальну та моральну
шкоди. При цьому послався на те, що
підлягає стягненню втрачений
заробіток за указаний позивачем період
з 1 вересня 2008 року по 1 червня 2012 року та
щомісячно по 510 грн. втраченого
заробітку внаслідок зменшення
загальної працездатності, починаючи з 1
червня 2012 року до зміни обставин, що
тягнуть перерахунок втраченого
заробітку згідно законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду не
відповідає.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3
посилався на те, що травматичне
ушкодження його здоров'я сталося
унаслідок технічно неправильного
оперативного втручання, проведеного
НДІ проблем інвалідності 14 лютого 2008
року. На підтвердження цих доводів,
послався на дані протоколу операції,
виписку інституту нейрохірургії
академії медичних наук України,
висновок комісійної МСЕК та інші
медичні документи, які просив оцінити у
сукупності, та в яких зазначено,
зокрема, про те, що було технічно
неправильно проведено оперативне
втручання персоналом НДІ проблем
інвалідності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 з 05.01.2003р. по 25.11.2003р. перебував у
стаціонарі з приводу «вогнепального
осколкового внутрішньо-суглобового
перелому дистального мета епіфіза
лівої плечової кістки. Вогнепальні
ушкодження верхньої третини стегна».

10.11.2003р. позивачу було проведено
оперативне втручання, а саме: «операция
- открытая репозиция, остеосинтез
огнестрільного перелома лівого плеча».

Після виписки ОСОБА_3 було
рекомендовано нагляд у травматолога та
рентгенологічний контроль.

З 11.06.2004р. по 30.06.2004р. позивач перебував
на лікуванні у травматологічному
відділенні ОКЛ з діагнозом:
«Оскольчатый огнестрельный перелом н/3
левой плечевой кости после
металлоостеосинтеза и удаления
металлоконструкции. Сросшийся
чрезмыщелковый перелом лівого плеса
после огнестрільного раненния.
Сгибательно-разгибательная контактура
лівого локтевого сустава. Анклоз ІІ-ІІІ
ст. ОХ задне-шейного отдела поз-ка.
Плече-лопаточный периартрит слева.».

Станом на 04.10.2005 року ОСОБА_3 висновком
МСЕК повторно підтверджено ІІІ групу
інвалідності та 35% втрати професійної
працездатності з 01.09.2005 року у зв'язку з
трудовим каліцтвом від 05.11.2003 року (т. 3
а.с.30- зворот), які залишались
незмінними до 14.11.2008 року, коли при
переогляді ступінь втрати професійної
працездатності збільшився з 35% до 45% (т. 3
а.с. 28-31).

13 лютого 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
травматологічного відділення
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності, де 14 лютого 2008 року було
проведено оперативне лікування, а саме:
«Артролиз левого локтевого сустава» з
метою відновлення функції лівого
ліктьового суглоба після
«Посттравматического анкилоза левого
локтевого сустава после
металлоостеосинтеза перелома
мьіщелков плечевой кости».

Як убачається із висновків
комісійної судово-медичної експертизи
№599/11 від 28 лютого 2012 року порушення
функції лівого ліктьового нерва у
ОСОБА_3 могло виникнути у зв'язку з
комплексом факторів: 1) наслідки
осколкового перелому метаепіфізарного
відділу лівої плечової кістки у 2003
році; 2) технічно не правильно проведена
операція 14.02.2008 року під час його
лікування у травматологічному
відділенні клініки Українського
Державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності; 3) запізніле (більш ніж
через 7 місяців) звернення за медичною
допомогою ОСОБА_3 після проведеного
лікування у травматологічному
відділенні клініки Українського
Державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності.

Визначити ведучий фактор з вказаного
комплексу не є можливим, отже прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
«ятрогенним ушкодженням ліктьового
нерву» та наслідками для здоров'я
ОСОБА_3 не вбачається. (а.с.261-262 т.1).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2013 року в зв'язку з тим, що висновок
експертизи №599/111 від 28.02.2012р. не
містить чіткої відповіді на поставлені
перед експертами питання, по справі
призначено додаткову судово-медичну
експертизу.

Згідно висновку додаткової комісійної
судово-медичної експертизи №288/13 від
21.10.2013 року, причина порушення функції
лівого ліктьового нерву, проявами
якого було: «утворення «кігтистої
кисті», гіпотрофії м'язів лівої кисті
та лівого передпліччя, гіпостезії по
ходу іннервації ліктьового нерву», що
діагностувалося на ЕНМГ, як «ознаки
грубого ушкодження ліктьового нерву» й
могли призвести до «зниження
можливостей гр. ОСОБА_3 до
самообслуговування, керування авто,
друкування на клавіатурі комп'ютера,
виконання трудових операцій,
використання побутових приладів та
інструментів», мала багатофакторний
характер:

1) наслідки осколкового перелому
метаепіфізарного відділу лівої
плечової кістки у 2003 році;

2) недоліки проведеної операції
14.02.2008р. під час лікування у
травматологічному відділенні клініки
Українського Державного науково-
дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності;

3) запізніле ( більш ніж через 7
місяців) звернення за медичною
допомогою після проведеного лікування
у травматологічному відділенні
клініки Українського Державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності;

Судово-медичних дані, які б дозволили
розмежувати ступінь впливу й міру
значення виявлених факторів для
несприятливого кінця у даному випадку,
відсутні.

Однозначно стверджувати, що до
вказаних наслідків призвело: тільки
«осколковий перелом метафізарного
відростку лівої плечової кістки у 2003
році або подальших оперативних
втручань...» чи тільки «технічно
неправильне оперативне втручання,
здійснене в ДІВЕТІН в ході операції на
лівому передпліччі», («ятрогенне
ушкодження ліктьового нерву») або лише
«несвоєчасне звернення ОСОБА_3 до
лікувального закладу через 6 місяців
після проведеного 14.02.2008р. ДІВЕТІН
операційного втручання - без іншого
оперативного втручання в цей період», -
не є можливим» (т. 3 с.а. 80-92).

Експертами було досліджено історію
хвороби ОСОБА_3 та зазначено про те, що
обсяг рухів у лівому ліктьовому
суглобі у гр. ОСОБА_3 до операції 14.02.2008р.
складав 100°-85°, після операції -170°-70°, що
можна вважати позитивним результатом
проведеного оперативного втручання
відносно покращення функції
ліктьового суглобу.

При цьому, експертами роз'яснено, що
хірургічні операції завжди мають
певний ризик операційних та після
операційних ускладнень, які хірург
повинен передбачати, але не завжди може
запобігти. Для того, щоб уникнути
наслідків операційних та
післяопераційних ускладнень, ризик
яких мають практично всі хірургічні
операції на кінцівках, і які не завжди
можливо виявити на етапі лікування в
стаціонарі, наступне лікування
передбачає спостереження за динамікою
функціонального відновлення кінцівки,
з обов'язковими повторними оглядами
для діагностування можливих
ускладнень й усунення їх шляхом
повторного оперативного втручання.
Слід відмітити, що відповідні
рекомендації (повторний огляд через
місяць) були надані гр. ОСОБА_3 З огляду
на те, що він ними не скористався, слід
вважати, що у лікарів-хірургів клініки
Українського Державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності не було можливості
здійснити відповідні заходи та
ліквідувати ускладнення, яке виникло
під час операції 14.02.2008р., а тим самим й
запобігти його наслідків.

Таким чином, колегія суддів, приходить
до висновку, що при добросовісному
виконанні ОСОБА_3 рекомендацій лікаря
щодо повторного огляду у хірурга через
один місяць після проведення
оперативного втручання, лікарі
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності мали б можливість
проводити спостереження за можливими
післяопераційними ускладненнями та
вжити дії щодо їх попередження або ж
усунення наслідків.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Оскільки, ОСОБА_3 не виконав
рекомендацій лікаря, підстави вважати,
що погіршення його здоров'я було
наслідком саме винних дій лікарів
відповідача, відсутні.

Відповідно до наданих позивачем
виписок з висновків МСЕК, останньому
було встановлено ступінь втрати
професійної працездатності у зв'язку з
виробничою травмою від 05.11.2003 року, та
при збільшенні розміру ступеня втрати
професійної працездатності посилання
на проведення оперативного втручання
у 2008 році відсутні, а тому колегія
суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України у зв'язку з недоведеністю
обставин, які суд вважав встановленими,
скасовує рішення суду в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення втраченого заробітку та
відмовляє в задоволенні цих позовних
вимог.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи. Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший
спосіб. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків. Встановлених частиною
другою цієї статті.

В зв'язку з тим, що колегією суддів
встановлено відсутність вини
відповідача Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності в заподіянні шкоди
ОСОБА_3, колегія суддів на підставі п.2 ч.
1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з
недоведеністю обставин, які суд вважав
встановленими, скасовує рішення суду в
частині задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди та
відмовляє в задоволенні цих позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2 ч. 1 ст. 309, 313,
314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Українського
державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 вересня 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності про стягнення втраченого
заробітку та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: