Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Житловий
Альянс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
розірвання договору та стягнення
коштів за договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Житловий
Альянс» про визнання договору
недійсним, за позовом ОСОБА_6 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»,
ОСОБА_3 про визнання договору недійсним
та відшкодування збитків, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Житловий
Альянс» на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2007 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»
(далі - ТОВ «Житловий Альянс»)
звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 06 вересня
2005 року між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений договір № 001920, відповідно до
умов якого відповідачу було надано
послуги на придбання товару. Позивач
зобов'язаний здійснити оплату товару
на користь відповідача або надати
відповідну суму в позику для придбання
товару самим відповідачем.
ОСОБА_3 сплатила реєстраційний платіж,
один повний платіж, а позивач сформував
групу учасників системи «Альянс» та
включив до неї відповідача. На
виконання умов основного договору ТОВ
«Житловий Альянс» надало позику
відповідачу для придбання товару нею
самою. За договором № 001920
була перерахована позика у розмірі 75 000
грн. на підставі договору позики № 166,
укладеного 09 червня 2006 року між
позивачем та ОСОБА_3 З метою
забезпечення зобов'язання 09 червня 2006
року між ТОВ «Житловий Альянс»
та відповідачами укладено договір
поруки, відповідно до якого ОСОБА_4,
ОСОБА_5 виступили поручителями за
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
договором позики перед товариством.
Враховуючи зазначене просило стягнути
з відповідача заборгованість за
договором в розмірі 48286,54 грн., 9657,30 грн.
штрафу за неналежне виконання
зобов'язань за договором.

Заперечуючи проти указаного позову,
ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що дійсно вона уклала з ТОВ
«Житловий Альянс» договір № 001920 з
додатками № 1, № 2, який в період з
вересня 2005 року по травень 2006 року вона
виконувала сумлінно та сплачувала
грошові кошти, хоча позики ще не
отримала. Наприкінці травня 2006 року
вона дізналася, що 150 000 грн. у позику їй
надати не зможуть, а зможе вона лише
отримати 75 000 грн. за умовою попередньої
сплати на користь позивача за
первісним позовом 51 028,16 грн. Після
внесення коштів у сумі 51 028,16 грн. їй 14
червня 2006 року перерахували 75 000 грн., з
яких 51 028,16 грн. це її власні кошти, які
їй не повернули. Таким чином,
безпосередньо в позику вона отримала
лише 23 971,84 грн. У період з червня 2006 року
по грудень 2006 року на погашення позики
сплатила на користь ТОВ «Житловий
Альянс» ще 7618,31 грн., а тому, вважає, що
її заборгованість перед позивачем
складає лише 16 353,53 грн. Крім того,
спірний договір містить несправедливі
умови та суперечить Законам України
«Про захист прав споживачів» та «Про
захист від недобросовісної
конкуренції».

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
визнання договору недійсним та
відшкодування збитків, мотивуючи свої
вимоги тим, що він перебуває в шлюбі з
ОСОБА_3 з 16 листопада 2003 року та
випадково дізнався, що дружина 06
вересня 2005 року без його відома уклала
з ТОВ «Житловий Альянс»
договір № 001920. В свою чергу відповідно
до умов договору його дружина без його
відома за період з вересня 2005 року по
червень 2006 року внесла на рахунок ТОВ
«Житловий Альянс» суму 50 194,83 грн., які є
спільною власністю подружжя. Отримавши
відповідно до договору право на позику,
ОСОБА_3 знову ж без його згоди на вкрай
невигідних умовах 09 червня 2006 року
уклала договір позики. За таких
обставин просить визнати недійсним
договір від 06 вересня 2005 року
№ 001920, укладений між ТОВ «Житловий
Альянс» та ОСОБА_3, та стягнути з
позивача за первісним позовом грошову
суму в розмірі 4740 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
28 січня 2014 року, позов ТОВ «Житловий
Альянс» задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Житловий
Альянс» 37260,52 грн. У задоволенні іншої
частини позову ТОВ «Житловий Альянс»
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано недійсним договір
від 06 вересня 2005 року № 001920,
укладений між ТОВ «Житловий Альянс» і
ОСОБА_3, та додатки до нього № 1 від 06
серпня 2005 року, № 2 від 06 серпня
2005 року, № 3 від 08 червня 2006 року.
Стягнуто з ТОВ «Житловий
Альянс» на користь ОСОБА_3 18 532 грн. У
задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні
позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Житловий
Альянс» просить скасувати рішення
місцевого та ухвалу апеляційного
судів, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та просить
ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ
«Житловий Альянс» задовольнити, в
задоволенні позовів ОСОБА_3, ОСОБА_6
відмовити.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позов ТОВ
«Житловий Альянс» і зустрічний позов
ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
яким погодився і суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що укладений
між сторонами договір № 001920 та додатки
до нього № 1, 2, 3 вводять
позивача за зустрічним позовом в оману,
оскільки остання сплачувала не за сам
товар, а лише за можливість одержання
права на купівлю товару, розподіл фонду
групи проходить по пірамідальній
схемі. Договір № 001920 від 06 вересня 2005
року слід визнати недійсним, а тому і
відсутні правові підстави для його
розірвання, оскільки недійсний
правочин фактично не має будь-якої
юридичної сили.

ОСОБА_3 мала заборгованість перед ТОВ
«Житловий Альянс» за договором позики
від 09 вересня 2006 року № 166 у розмірі 29
448,53 грн., яка і підлягає стягненню на
користь товариства. За неналежне
виконання умов договору позики позивач
за первісним позовом має сплатити
штраф в розмірі 20 % від суми боргу.

Оскільки строк дії договору позики та
договору поруки встановлено до 15 січня
2010 року, а позов до поручителів
пред'явлено лише 20 вересня 2010 року, то
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед
товариством за виконання зобов'язань
ОСОБА_3, на час пред'явлення до них
вимоги, були припиненні у зв'язку із
припиненням поруки, а тому відсутні
правові підстави для стягнення з них
коштів солідарно з ОСОБА_3, як
поручителів за її зобов'язаннями перед
ТОВ «Житловий Альянс».

Оспорюваний договір є правочином щодо
надання послуг і не створює обов'зків
для другого із подружжя, а лише для
сторони договору. Крім того цей договір
укладається у простій письмовій формі,
не потребує нотаріального посвідчення,
а отже, вимоги статті 65 СК України не
можуть застосовуватися до даних
правовідносин, у зв'язку з чим позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволенню не
підлягають, як такі, що не ґрунтуються
на вимогах закону.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 06 вересня 2005 року між
ТОВ «Житловий Альянс» та ОСОБА_3
укладено договір № 001920, а також
підписані до нього додаток № 1 від 06
вересня 2005 року, додаток № 2 від 06
серпня 2005 року, додаток № 3 від 08 червня
2006 року.

Предметом договору є послуги,
спрямовані на придбання товару, які ТОВ
«Житловий Альянс» надає ОСОБА_3 Також
умовами зазначеного договору
передбачено, що товариство зобов'язано
було здійснити оплату товару на
користь позивача за зустрічним позовом
або надати відповідну суму в позику для
придбання товару самим учасником
системи.

Сторони договору приступили до
виконання своїх зобов'язань,
передбачених ним, а саме ОСОБА_3
сплатила реєстраційний платіж, один
повний платіж, а ТОВ «Житловий Альянс»
сформувало групу учасників системи
Альянс, включив до неї останню та
провів перший і наступні розподіли
групи. За результатами розподілу фонду
групи ОСОБА_3 було надано право на
придбання товару.

На виконання умов основного договору №
001920 та додатків до нього, між ТОВ
«Житловий Альянс» та ОСОБА_3 був
укладений договір позики від 09 червня
2006 року № 166, відповідно до якого
товариство надало останній позику в
розмірі 75 000 грн. для придбання товару
нею самостійно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Пірамідальній схемі властива сплата за
можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом договору
сторін, укладеного в рамках
функціонування системи придбання
товару у групах «Альянс», є надання
учаснику програми адміністративних
послуг, у тому числі фінансового
характеру, з метою придбання ним
об'єкта нерухомості.

Відповідно до ст. 6 договору ТОВ
«Житловий Альянс» гарантує надання
учаснику системи права на купівлю
товару, зазначеного в додатку № 1 до
цього договору за умови виконання
учасником системи усіх зобов'язань за
цим договором.

Передбачені договором умови
дозволяють учаснику сплачувати ціну
товару невеликими щомісячними
внесками, які названі в договорі «Чисті
платежі».

Таким чином, в договорі передбачено, що
споживач кожного місяця сплачує
частину ціни товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ
«Житловий Альянс» виконання свого
зобов'язання, а саме: оплатити продавцю
вартість товару та передати товар
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання товарів у
групах «Альянс» кожний з учасників,
який належним чином виконує
зобов'язання за договором, отримує
товар через механізм, передбачений в
договорі, оскільки система функціонує
таким чином, що кількість учасників
групи, яким надається право на
отримання товару, відповідає кількості
товарів, які можна придбати за рахунок
Фонду групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (ст.
4.1 додатку № 2 до договору).

За таких обставин, висновок суду про те,
що діяльність ТОВ «Житловий Альянс» за
договором сторін, а саме розподіл фонду
групи, проходить по «пірамідальній
схемі», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки відсутні головні
ознаки «пірамідальної схеми»:
безтоварність та сплата компенсації
одним учасником за рахунок інших, адже
за схемою придбання товарів у групах
придбавають товар усі учасники за
рахунок об'єднання внесків кожного з
них. Різниця між споживачами -
учасниками схеми є тільки в часі
одержання товару кожним із них, за
умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ТОВ «Житловий Альянс» з
адміністрування фінансових коштів
підпадає під поняття «фінансова
послуга».

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» фінансовими
вважаються такі послуги: 1) випуск
платіжних документів, платіжних
карток, дорожніх чеків та/або їх
обслуговування, кліринг, інші форми
забезпечення розрахунків; 2) довірче
управління фінансовими активами; 3)
діяльність з обміну валют;
4) залучення фінансових активів із
зобов'язанням щодо наступного їх
повернення; 5) фінансовий лізинг; 6)
надання коштів у позику, в тому числі і
на умовах фінансового кредиту; 7)
надання гарантій та поручительств;
8) переказ грошей; 9) послуги у
сфері страхування та накопичувального
пенсійного забезпечення; 10) торгівля
цінними паперами; 11) факторинг;
12) інші операції, які відповідають
критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 ст. 1
цього Закону.

Враховуючи вище зазначене, на момент
укладення сторонами оспорюваного
договору надання послуг із
адміністрування придбання товарів у
групах законодавством не було
віднесено до переліку видів фінансових
послуг.

Суди зазначених вимог закону не
врахували і до правовідносин сторін не
застосували.

Відповідно до додатку № 2 до договору
система «Альянс» - це система придбання
товарів, що базується на створенні груп
покупців (учасників системи), метою
якої є придбання учасником системи
товару в порядку та на умовах
передбачених цим договором. Кожен
укладений договір включається в групу,
кожній сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
товару здійснюється в порядку,
передбаченому договором (ст. 5 додатку
№ 2 до договору), і відповідно до
платежів, здійснених самим учасником, а
не відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Наведене дозволяє визнати, що висновок
суду щодо пірамідальності схеми
придбання товарів у групах, який
ґрунтується тільки на факті
неотримання товарів усіма учасниками
групи одночасно, а лише окремими
учасниками й у певній послідовності, є
помилковим.

Помилковим є й висновок суду про
введення позивача в оману з підстав
оплати ним не самого товару, а права
купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг».

Крім того, вирішуючи спір, суд першої
інстанції порушуючи норму ч. 4
ст. 338 ЦПК України не врахував вимог
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 листопада 2012
року та не встановив належним чином
розмір заборгованості ОСОБА_3, не надав
оцінки розрахунку ТОВ «Житловий
Альянс», не спростував його та не навів
власного розрахунку.

Отже, суд першої інстанції не з'ясував
усі обставини справи, не дослідив усі
докази та не надав їм належної оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Житловий
Альянс» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 28 січня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська