У х в а л а

іменем україни

3 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Євграфової Є.П.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Златоград»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр-Будінвест»,
третя особа - виконавчий комітет
Одеської міської ради, про визнання
майнових та інвестиційних прав та про
заборону здійснювати певні дії,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 9 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ТОВ «Златоград», ТОВ «Центр-Будінвест»
про визнання майнових та інвестиційних
прав та про заборону здійснювати
оформлення на будь-яку особу майнових
прав на предмети інвестування.

Посилалася на те, що 23
грудня 2005 року між нею та ТОВ
«Златоград» був укладений
інвестиційний договір № 23/12ИЖ, об'єктом
інвестування якого є однокімнатна
квартира АДРЕСА_1. На виконання умов
договору позивачка перерахувала на
рахунок ТОВ «Златоград» 632 360 грн, а
останній зобов'язувався виконати
будівництво житлового будинку та
передати позивачці зазначені квартири.
27 лютого 2012 року ОСОБА_4 стало відомо, що
27 січня 2005 року між відповідачами був
укладений контракт № 18/11, відповідно до
якого ТОВ «Златоград» передав ТОВ
«Центр-Будінвест» всі права на
будівництво і здачу будинку в
експлуатацію, а 13 червня 2005 року між
тими ж сторонами був укладений
протокол розподілу квартир по об'єкту
6-9-10-ти поверхової будівлі. Позивачка
вважає, що виконала взяті на себе
зобов'язання за договором щодо сплати
сум інвестицій, однак відповідачі
ухиляються від виконання своїх
обов'язків щодо закінчення будівництва
об'єкта інвестування та передачі його у
її користування.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 9 квітня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 вересня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ТОВ
«Центр-Будінвест» не знаходиться в
договірних відносинах з ОСОБА_4,
оскільки додатковою угодою від 21
серпня 2007 року ТОВ «Златоград» та ТОВ
«Центр-Будінвест» дійшли згоди
достроково розірвати інвестиційний
контракт № 18/11 від 27 січня 2005 року і
відповідно до п. 4 зазначеної
додаткової угоди ТОВ «Центр-Будінвест»
не несе будь-яких зобов'язань перед
третіми особами щодо будівництва житла
в будинку по АДРЕСА_1. Крім того, ТОВ
«Златоград» не оспорює майнові права
ОСОБА_4 на об'єкт інвестиційного
будівництва, тому позивачем не
доведено факт порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 вересня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
9 квітня 2014 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 9 квітня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Златоград», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр-Будінвест»,
третя особа - виконавчий комітет
Одеської міської ради, про визнання
майнових та інвестиційних прав та про
заборону здійснювати певні дії,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко