АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 1015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталя Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, скасування запису про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Власником іншої половини вказаної квартири АДРЕСА_1 є її син ОСОБА_4 23.12.2011 року вона з метою оформлення свого представництва, як співвласника квартири, перед іншими особами (комунальні служби та т.і.) надала довіреність своєму сину ОСОБА_4 Однак, їй випадково стало відомо, що ОСОБА_4, скориставшись даною довіреністю, без її згоди продав належну їй 1/2 частку спірної квартири своїй дружині ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.07.2013 р. Позивач звернулася з заявою 22.09.2014 р. до приватного нотаріуса ДМНО Ромащенко Н.М. про видачу дублікату договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири та 03.10.2014 року отримала відмову нотаріуса у видачі дублікату, у зв'язку з тим, що на думку нотаріуса відсутні підстави, передбачені чинним законодавством. Позивач вважає, що укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, порушує її права, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3.є чоловіком та дружиною, та укладаючи від її імені договір купівлі-продажу частки квартири, за яким його дружина набула право власності на нерухоме майно, він діяв в своїх інтересах, а не в інтересах довірителя.

На підставі викладеного позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 31.07.2013 року не відповідає вимогам закону, зокрема, суперечить Цивільному кодексу України, а тому в порядку ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, такий правочин повинен бути визнаний судом недійсним.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2013 року між ОСОБА_2, інтереси якої представляв за довіреністю ОСОБА_4, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

24.12.2011 року позивач видала сину ОСОБА_4 довіреність на право користування та розпорядження 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1.

Продаж квартири здійснено на підставі оцінки майна, здійсненого приватним підприємцем «Незалежний експерт оцінювач ОСОБА_7А.» станом на 24.07.2013 року, відповідно якої повна вартість квартири складає 113844 грн., 1/2 частина відповідно 56922 грн.

Пунктом 3 договору купівлі-продажу квартири засвідчено, що грошові кошти в сумі 56922 грн. були одержані представником продавця від покупця до підписання цього договору.

Внаслідок набуття відповідачем ОСОБА_3 у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4 є співвласником цієї частки, котра є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з цим, набуття повіреним ОСОБА_4 права власності на частку квартири не суперечить інтересам продавця ОСОБА_2, оскільки договір міг бути укладений з будь-якою особою, що є основоположним принципом цивільного законодавства про свободу договору, вибору контрагенту та погодження умов правочину.

Встановлено, що продаж квартири здійснено на підставі грошової оцінки, після перевірки нотаріусом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на предмет існування обтяжень та заборон, відібрання заяви від ОСОБА_4 як співвласника квартири про відсутність наміру скористатись переважним правом придбання частки, що є предметом договору, та про відсутність заперечень на укладення такого договору його дружиною.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що обставин, які б свідчили про недійсність договору не встановлено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу 31 липня 2013 року звіт про оцінку майна вже був недійсним. А тому визначена у звіті ринкова вартість квартири є не вірною. За таких обставин не може бути дійсним і спірний правочин.

Також, апелянт зазначає, що згідно ч. 3 ст. 238 ЦПК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Проте, з такими доводами апелянта погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою видана довіреність, якою вона уповноважила свого сина ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду (найм), передавати у заставу тощо) належною їй 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, без застереження. Зі змісту довіреності не вбачається даних про обмеження ОСОБА_4 стосовно можливості укладення договору купівлі-продажу. Отже, відповідач ОСОБА_4 діяв у межах наданих йому повноважень відповідно до вимог ст. 238 ЦПК України.

Апелянт ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надала належних доказів того, що ОСОБА_4 при укладенні спірного договору купівлі-продажу діяв всупереч інтересам ОСОБА_2

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо недійсності звіту про оцінку майна, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова