У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти
С.Ф.,

Лесько А.О.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про стягнення відсотків
за користування банківським вкладом,
інфляційних витрат та трьох відсотків
річних, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2013 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 13
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 11 квітня 2008 року між нею та ВАТ
«КБ «Надра» було укладено договір
строкового банківського вкладу
(депозиту) «Класичний без поповнення»
№? 845599. Відповідно до заяви від 03 квітня
2009 року позивачка просила повернути
всю суму депозитного вкладу і
нарахованих процентів та перерахувати
їх на рахунок у філії ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» у м.
Києві, однак відповідачем не було
здійснено повернення вкладу та
процентів.

Після зміни та уточнення позовних
вимог позивачка просила суд стягнути з
відповідача 11 884 592 грн. 70 коп., з яких 7 617
879 грн. 72 коп. нараховані згідно
договору проценти, 3 091 217 грн. 31 коп. -
інфляційні витрати, 1 178 495 грн. 67
коп. - 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 квітня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 три відсотки річних у сумі 1 078 831
грн. 13 коп., інфляційні втрати у сумі 3 071
671 грн. 95 коп., відсотки за період з 12
квітня 2009 року по 08 грудня 2009
року у сумі 9 893 грн. 39 коп., 1 700 грн.
державного мита та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
13 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції у частині стягнення
процентів за вкладом, 3% річних
та інфляційних втрат скасовано та у цій
частині ухвалено нове рішення.
Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 проценти за вкладом у розмірі 7
614 879 грн. 72 коп., 3% річних у розмірі 1 178 495
грн. 67 коп., інфляційних втрат у
сумі 3 091 217 грн. 31 коп. В іншій частині
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
внесені позивачкою гроші на її вимогу у
визначені договором банківського
вкладу строки не повернуто, що дає їй
право на отримання процентів за
користування депозитними коштами за
прострочений строк до дня фактичного
повернення коштів, тобто стягнення 3%
річних та індексу інфляції за період з
12 квітня 2009 року по 04 вересня 2011 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині стягнення
процентів за вкладом, 3% річних та
інфляційних втрат та ухвалюючи у цій
частині нове рішення про задоволення
позову, суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що на користь
позивачки за Договором строкового
банківського вкладу №?
845599 за період з 11 квітня 2008 року по 22
листопада 2011 рік з урахуванням
оплачених відсотків слід стягнути 7 614
879 грн. 72 коп., 3% річних за
весь період прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання - 1 178
495 грн. 67 коп., суму інфляційних втрат - 3
091 217 грн. 31 коп.

З таким висновком апеляційного суду
повністю погодитись не можна, оскільки
він не ґрунтується на матеріалах
справи та суперечить нормам
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що 11 квітня 2008 року
між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» було
укладено договір строкового
банківського вкладу (депозиту), за
умовами якого позивачка внесла на
депозитний рахунок кошти у розмірі
12 643 217 грн. 35 коп. зі сплатою
18,6% річних строком на 12 місяців. Датою
повернення вкладу було визначено 11
квітня 2009 року (а. с. 11-12 т. 1).

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором. У ч. 3
ст. 1058 ЦК України вказано, що до
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунку (гл. 72 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до заяви від 03 квітня 2009
року позивака просила повернути всю
суму депозитного вкладу і нарахованих
процентів та перерахувати їх на
рахунок у філії ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» у м.
Києві (а. с. 14, 16
т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що 08
грудня 2009 року банком було
перераховано на поточний рахунок
вкладника депозитний вклад 12
643 217 грн. 35 коп. та відсотки за час дії
договору у розмірі 2 340 548 грн. 28
коп. (а. с. 100-101 т. 1), а фактично повернуто
вклад лише 23 листопада 2011
року (а. с. 43 т. 2).

Таким чином, мала місце затримка
виплати коштів по вкладу поза строком,
встановленим договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Відповідно до постанови судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 29 травня 2013 року у справі №
6-39цс13 передбачені договорами проценти
по банківським вкладам підлягають
стягненню за прострочений строк до дня
фактичного повернення коштів
вкладнику, а також 3% річних та суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі частини
другої статті 625 ЦК України.

Згідно з ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтовано
висновку про наявність правових
підстав для стягнення на користь
позивачки відсотків за депозитним
договором до дня фактичного повернення
коштів, також 3% річних та суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі частини
другої статті 625 ЦК України.

Проте не можна погодитися з висновком
апеляційного суду у частині
проведеного розрахунку процентів по
вкладу, які підлягають стягненню.

Суд апеляційної інстанції обчислював
проценти за вкладом за період з
11 квітня 2008 року по 22 листопада 2011 рік
у загальному розмірі 8 434 898 грн. 37
коп. та з урахуванням оплачених
відсотків у розмірі 820 018 грн. 65 коп.
дійшов висновку, що розмір несплачених
процентів складає 7 614 879 грн. 72
коп.

При цьому не врахував, що 08 грудня 2009
року банком було перераховано на
поточний рахунок вкладника депозитний
вклад 12 643 217 грн. 35 коп. та відсотки за
час дії договору у розмірі 2 340 548 грн. 28
коп. (а. с. 100-101 т. 1), та
фактично повторно стягнув на користь
позивачки вже сплачені їй суми.

Оскільки суд апеляційної інстанції на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214
ЦПК України не врахував норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалене у справі рішення
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
13 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко