Справа № 219/2789/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2014 року. Артемівський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді:
Букрєй С.П.

при секретарі :
Лосинській І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Артемівську цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
будинком, який належить на праві
власності , визнання втративши право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
позовом, вказуючи, на те що 25 вересня 1994
року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем . З 2010 року сторони
припинили проживати однією сім*єю та
відповідач з 2010 року не проживає в
АДРЕСА_1, особистих його речей в будинку
не має.

26 грудня 2012 року шлюб між
сторонами було розірвано .

03 липня 2013 року згідно договору
купівлі-продажу будинку позивач
придбав у відповідача будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач в усній формі
пообіцяв позивачу знятися з реєстрації
з вказаного будинку , який належить
позивачу на праві приватної власності
, але до теперішнього часу відповідач у
добровільному порядку з реєстрації не
знявся та відмовився це зробити.

У зв*язку з чим, позивач просить
усунути перешкоду у користуванні
будинком АДРЕСА_1,який належить їй на
праві приватної власності, визнати
відповідача втративши право
користування цим будинком та зняти
останнього з реєстрації з вказаної
адреси.

До судового засідання від
позивача надійшла заява про розгляд
справи у її відсутність , на позовних
вимогах наполягає та просить їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, до судового засідання від
відповідача надійшла заява про розгляд
справи в його відсутність з позовними
вимогами позивача згоден повністю.

Вивчивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно рішення Артемівського
міськрайонного суду від 26 грудня 2012
року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано.

Відповідно до довідки адресно -
довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС
України в Донецькій області від 05
червня 2014 року відповідач значиться
зареєстрованим за адресою : АДРЕСА_1 з 02
жовтня 2001 року.

Згідно акту Сіверської міської
ради від 22 травня 2014 року відповідач з
2010 року не проживає за адресою : :
АДРЕСА_1 , про що не заперечував
відповідач, погодившись з позовними
вимогами позивача.

Згідно зі ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В своєму позові позивач просить
ОСОБА_2 визнати втративши право
користування жилим будинком АДРЕСА_1,
так як він не проживає у вказаному
будинку з 2010 року.

Але суд не може погодитися з
вимогами позивача в цій частині,
оскільки 03 липня 2013 року позивач
придбала у відповідача будинок
АДРЕСА_1 та зареєструвала право на
нерухоме майно у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно , що
підтверджується витягом № 5871630 від 08
липня 2013 року та договором купівлі -
продажу будинку, тому відповідач до
продажу будинку , а саме до 03 липня 2013
року був власником цього будинку.

Тому суд , вважає , що відповідач
втратив право користування жилим
будинком АДРЕСА_1 з 04 липня 2013 року т.т.
понад один рік, що буде відповідати
положенням ч.2 ст. 405 ЦК України ,згідно
якої член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Також позивач просить, зняти
відповідача з реєстрації за адресою
будинку АДРЕСА_1, але пунктом 34
постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014
року № 5 « Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» передбачено, що власник
житла має право вимагати визнання
попереднього власника таким, що
втратив право користування житлом, що є
наслідком припинення права власності
на житлове приміщення (пункт 3 частини
першої статті 346 ЦК) із зняттям
останнього з реєстрації, тому суд
вважає, що позовні вимоги позивача в
цій частині не підлягають задоволенню.

Узагальнюючи вищенаведені
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню, а саме в частині усунення
перешкод позивачу у користуванні
будинком АДРЕСА_1 та визнанні
відповідача таким, що втратив право
користування жилим будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 10,11, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК
України , ст. 391, 405 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
та розпорядженні будинком, який
належить на праві власності , визнання
втративши право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні
будинком АДРЕСА_1, який належить на
праві приватної власності ОСОБА_1

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив
право користування жилим будинком
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Донецької області
через Артемівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено у нарадчій
кімнаті у єдиному примірнику.

Cуддя
С.П.Букрєй