Справа № 159/5540/13-ц
Провадження № 2/159/28/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
20 січня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді
Восковської
О.А,

за участю секретаря
Горішної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку в спадковому майні та реальний
поділ житлового будинку, -

в с
т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на частку в спадковому майні та
реальний поділ житлового будинку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
батьки позивача та відповідача мали у
власності житловий будинок АДРЕСА_1 і
після смерті батьків, - матері у 1997 році
та батька у 2006 році, - сестра позивача -
ОСОБА_2 у 2010 році звернулась в суд з
позовом про визнання права власності
на вказаний житловий будинок в порядку
спадкування, однак, рішенням суду від
28.10.2010 року позов останньої було
задоволено частково і визнано за нею
право власності лише на 5/8 частини
спірного будинку. При цьому, у
мотивувальній частині судового
рішення, суд обґрунтував підстави для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 тим, що позивач ОСОБА_1, як
спадкоємець першої черги після смерті
батька, також успадкувала 3/8 частки у
вказаному будинку. Після постановлення
такого судового рішення ОСОБА_2
зареєструвала за собою право власності
на 5/8 частки вище згаданого житлового
будинку, тоді як ОСОБА_1 не може
зареєструвати своє право власності на
належну їй у спірному будинку частку,
оскільки не визнана у встановленому
законом порядку власником 3/8 даного
будинку. Крім того, вказує, що
позбавлена можливості мирним шляхом
врегулювати з відповідачем питання
реального розподілу успадкованого
ними будинку, оскільки ОСОБА_2 не
врівноважена за характером людина і в
одному помешканні з нею ніхто не
проживає та не може проживати, а їх
сім»я - в тому числі, дочка відповідача
та син позивача - змушені проживати
окремо та винаймати житло. У зв»язку з
наведеним позивач просить визнати її
власником 3/8 ідеальної частки вище
згаданого житлового будинку в порядку
спадкування після смерті батька та
провести реальний поділ даного будинку
з врахуванням часток кожного із
співвласників - 5/8 та 3/8 - у спірному
майні, попередньо призначивши
експертизу щодо можливих варіантів
такого поділу.

Позивач ОСОБА_1 та представник
позивача ОСОБА_3 у судове засідання не
з»явились, подали до суду письмові
заяви про розгляд справи у їх
відсутності, вказали, що підтримують
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі та просять провести реальний
розподіл житлового будинку із
урахуванням часток кожного із
співвласників відповідно до висновку
експерта.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з»явилась, хоча завчасно
та належним чином була повідомлена про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням Укрпошти про вручення їй
поштового відправлення; про причини
неявки відповідач суду не повідомила, у
зв»язку з чим підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені ст.169 ЦПК
України відсутні.

Суд, дослідивши письмові докази у
справі, приходить до висновку, що
заявлений позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлені ці
обставини.

Як убачається з рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 28.12.2010 року у
цивільній справі №2-1948/10, за ОСОБА_2 було
визнано право власності на 5/8 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті батька
ОСОБА_6(а.с.6-7). Відповідно до ухвали
Ковельського міськрайонного суду від
19.04.2013 року у рішенні від 28.12.2010 року
було виправлено описку в прізвищах
«ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Згідно вище згаданого рішення від
28.12.2010 року судом було встановлено
також, що ОСОБА_1 своїми діями - поданням
у встановлений законом строк до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини - успадкувала після
смерті свого батька ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, 3/8 частини житлового
будинку АДРЕСА_1. Саме наведені
встановлені судом обставини стали
підставою для часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та визнання за
нею права лише на 5/8 частини спірного
будинку в порядку спадкування, тоді як
остання заявляла вимогу про визнання
за нею права власності на цілий будинок
в порядку спадкування після смерті
батьків(а.с.7).

Крім встановлення судом вище
наведених обставин, такі обставини
підтверджені і наданими суду у даній
справі письмовими доказами.

Так, згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Згідно
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
від 09.07.1964 року ОСОБА_6 був батьком
ОСОБА_1 (а.с.11), яка 13.10.1984 року вступила в
шлюб та змінила прізвище на «ОСОБА_1»
(свідоцтво про укладення шлюбу серії
НОМЕР_3, а.с.10). Факт смерті матері
позивача - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2
встановлено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Факт приналежності спадкодавцеві
ОСОБА_6 на момент смерті останнього
житлового будинку АДРЕСА_1
підтверджено реєстраційним
посвідченням №2295 від 04.11.1980 року,
виданим Луцьким міжміським бюро
технічної інвентаризації (а.с.17).

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом, а за змістом ст.1216 цього
ж Кодексу, спадкуванням є перехід прав
та обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб(спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст.1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово і, відповідно до ст.1262 ЦК
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Як убачається з спадкової справи
№640, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець
першої черги, у передбачений ст.1270 ЦК
України строк подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
після смерті свого батька ОСОБА_6
(а.с.13,80), дотримавши, таким чином, вимог
встановлених ст.1269 ЦК України.

Таким чином, наведеними письмовими
доказами у справі встановлено факт
прийняття позивачем спадщини після
смерті батька останньої, і, як
установлено рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 28.12.2010 року у
цивільній справі №2-1948/10, ОСОБА_1
успадкувала саме 3/8 частини спірного
житлового будинку, у зв»язку з чим за
ОСОБА_2 було визнано право власності
лише на 5/8 ідеальної частки згаданого
будинковолодіння в порядку
спадкування після смерті батька (а.с.7).
Вирішуючи питання часток кожного із
спадкоємців першої черги у спадковому
майна (житловому будинку), суд виходив з
того, що після смерті ОСОБА_6 відкрилось
право на спадкування ? ідеальної частки
будинку (дана обставина встановлена
рішенням суду від 28.12.2010 року, яке
набрало законної сили), і, відповідно,
після смерті останнього як
відповідача, так і позивач успадкували
по 3/8 частини спірного
будинковолодіння.

Відтак, заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги в частині визнання за нею права
власності на 3/8 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими, доведені
належними та допустимими доказами у
справі, які наведені вище та підлягають
до задоволення.

Крім того, позивачем було заявлено
вимогу і про реальний розподіл
спірного будинковолодіння відповідно
до часток кожного із співвласників - 3/8
та 5/8, із урахуванням чого за
клопотанням сторони позивача судом
було призначено судову
будівельно-технічну експертизу для
вирішення питання щодо можливих
варіантів такого розподілу(а.с.86), -
згідно з вимогами ст.143 ЦПК України.

Як убачається з висновку № О-223 від
14.11.2013 року судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної Волинською
торгово-промисловою палатою, експертом
було установлено ринкову вартість
спірного будинковолодіння та
встановлено можливість розподілу в
натурі спірного житла в частках 3/8 до 5/8
і облаштування окремих ізольованих
квартир за умови виконання
запропонованих експертом
переобладнань будинку(а.с.141-156). Як
убачається з дослідницької частини
експертизи, такий висновок був даний
експертом із урахуванням вимог
основних пунктів ДБН В.2.2-15-2005, СНіП
2.04.08-87 «Газоснабжение», ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських та сільських поселень», із
урахуванням розміщення будівель та
споруд на земельній ділянці, відстані
від будівель до меж земельної ділянки
та між будівлями та спорудами(а.с.150).

Згідно вище наведеного висновку,
можливий варіант реального розподілу
житлового будинку між сторонами із
урахуванням часток кожного із них у
спірному будинковолодінні викладений
у дослідницькій частині висновку та
зображений в додатку №3 до даного
висновку.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України
одним із видів доказів у цивільному
судочинстві є висновок експерта, який,
згідно зі ст.66 ЦПК України являє собою
докладний опис проведених експертом
досліджень, зроблені у результаті них
висновки та обґрунтовані відповіді на
питання, задані судом.

Допустимих і належних доказів,
які б спростовували наведені вище
докази у справі, відповідач суду не
надала та не запропонувала будь-яких
інших можливих варіантів розподілу
спірного житлового будинку.

Таким чином, суд, всебічно, повно,
об»активно та безпосередньо
дослідивши наявні у справі докази,
приходить до висновку про підставність
заявлених позивачем позовних вимог як
в частині визнання за нею права
власності на 3/8 частини житлового
будинку в порядку спадкування, так і в
частині реального розподілу спірного
будинковолодіння та вважає за можливе
провести такий розподіл по
запропонованому варіанту із
урахуванням висновку експерта від
14.11.2013 року.

Судові витрати у справі
підлягають розподілу відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України, однак, із
урахуванням того, що відповідач є
інвалідом 1-ї групи (а.с.103), і звільнена
від сплати судового збору, а позивач у
своїй заяві прохає не стягувати з
відповідача витрати, понесені на
проведення експертизи, такі судові
витрати слід залишити за сторонами.
Разом з тим, при зверненні до суду з
даним позовом позивачем було сплачено
лише 230 грн. судового збору, тоді як у
власність останньої переходить
нерухоме майно на загальну суму 152943,68
грн.(а.с.151), відповідно, сума судового
збору, що підлягає оплаті позивачем (1%
від ціни позову) складає 1530 грн., у
зв»язку з чим з позивача слід стягнути
на користь держави 1300 грн. не
доплаченого судового збору (1530-23=1300).

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.15,30,58,59,60,61,212,213,215,218 ЦПК
України, ст.ст.368,372,1216,1261,1267 ЦК України,
152 ЖК України, суд, -

в и р
і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 3/8 (три восьмих) ідеальної
частки житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Провести реальний розподіл
житлового будинку АДРЕСА_1 з
урахуванням часток кожного із
співвласників, а саме - 3/8 ідеальної
частки будинку, належних ОСОБА_1 та 5/8
ідеальної частки будинку, належних
ОСОБА_2, - відповідно до висновку № О-223
від 14.11.2013 року судової
будівельно-технічної експертизи та
Додатку №3 до вказаного висновку, -
наступним чином:

1. Виділити у власність ОСОБА_1 на
першому поверсі будинку кімнату 1-4
площею 12,5 кв.м., кімнату 1-5 площею 17,9
кв.м., кладову 1-6 площею 11,7 кв.м. та на
другому поверсі будинку (мансарда)
кухню 1-12 площею 13,1 кв.м., а також хлів
(Д-1), гараж (Г-1), 3/8 частини огорожі.

2. У власності ОСОБА_2 залишити на
першому поверсі будинку коридор 1-1
площею 6,5 кв.м., кухню 1-2 площею 8,2 кв.м.,
ванну 1-3 площею 2,9 кв.м., кімнату 1-7
площею 18,2 кв.м., коридор 1-8 площею 6,4
кв.м., кімнату 1-9 площею 13,4 кв.м., кухню 1-10
площею 7,6 кв.м., кладову 1-11 площею 3,2 кв.м.
та на другому поверсі будинку
(мансарда) кімнату 1-14 площею 17,4 кв.м. та
кладову 1-13 площею 3,2 кв.м., а також хлів
(Б-1), літню кухню (В-1), веранду (в), 5/8
частини огорожі (1), хвіртку (ф).

3. Зобов»язати ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2
4290 (чотири тисячі дев»яносто) гривень 68
копійок грошової компенсації за
відхилення від вартості, яка
приходиться на ідеальні частки
будинковолодіння.

4. Зобов»язати обох співвласників
виконати наступні переобладнання і
будівельні роботи по влаштуванню двох
ізольованих квартир:

- двом співвласникам(ОСОБА_1 та
ОСОБА_2): закласти дверні прорізи між
приміщеннями 1-8 і 1-4, 1-7 і 1-5, 1-12 і 1-13, 1-12 і
1-14; демонтувати піч між приміщеннями 1-8
і 1-5; влаштувати автономні мережі
опалення, газопостачання,
водопостачання, каналізації;

- ОСОБА_1 влаштувати цегляну
перегородку товщиною 0,15 м із дверним
прорізом в приміщенні 1-6 таким чином,
щоб утворилися запроектовані
приміщення 1-6* і 1-6** з розрізами, як
вказано на плані; влаштувати віконний
проріз в приміщенні 1-6**; влаштувати
дверний проріз між приміщеннями
1-6* і 1-5; провести зовнішнє утеплення
приміщень 1-6* і 1-6** до нормативних вимог;
переобладнати приміщення 1-6** в кухню,
1-6* в коридор;

- ОСОБА_2 влаштувати дверний пароріз
між приміщеннями 1-13 і 1-14 та в
приміщення 1-14 (зовнішній); влаштувати
металеві сходи зовнішні в приміщення
1-14 (мансарда).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави 1300 (одну тисячу триста) гривень
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів із дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення судового рішення -
в цей же строк з дня отримання ними
копії цього рішення суду.

ГоловуючаО. А. Восковська