Справа № 192/13/14-ц
Провадження № 2-п/192/1/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Солонянський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі -
Короті Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Солоне
заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у володінні, користуванні,
розпорядженні майном та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року,
ухваленому у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у володінні, користуванні,
розпорядженні майном та зобов'язання
вчинити певні дії, позовні вимоги
позивача ОСОБА_2 задоволені частково,
зобов'язано ОСОБА_1 усунути та не чинити
ОСОБА_2 перешкод у володінні,
користуванні та розпорядженні гаражем,
визначеному у технічному паспорті
літерою «И», що входить до складу
домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом звільнення
вхідних дверей до приміщення гаража
від замка, залишивши гараж відкритим,
та належним йому на праві власності чи
користуванні автомобіля та інших
речей, що в ньому знаходяться,
забезпечивши безперешкодний доступ у
приміщення гаража власникові ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про перегляд заочного
рішення суду, копія якого ним була
отримана 27 грудня 2013 року та яке
підлягає скасуванню з тих підстав, що,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання 16 грудня 2013 року він не
з'явився в зв'язку з різким погіршенням
стану здоров'я та сімейними
обставинами, тому не мав можливості
надати докази, які б суттєво вплинули
на правильність судового рішення, в
тому числі свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу про належність
автомобіля ВАЗ-21061 державний номер
НОМЕР_1, власником якого є не він, а
ОСОБА_3, що спростовує покази свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших щодо належності
автомобіля саме йому, внаслідок чого
був би підставою для відмови в
задоволенні позову, так як суд не міг би
зобов'язати його вчиняти певні дії.
Щодо приватної власності інших осіб.

Крім того, судом встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить на
праві часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, при цьому будь - якої
домовленості між співвласниками про
порядок розпорядження та користування
спільним нерухомим майном не
встановлено, так як між ними існує спір
з приводу володіння, користування та
розпорядження майном, який вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до резолютивної частини
заочного рішення, суд зобов'язав його
не чинити ОСОБА_2 перешкод у володінні,
користуванні та розпорядження гаражем
по АДРЕСА_1 шляхом звільнення вхідних
дверей від замка, залишивши гараж
відкритим, та належним йому на праві
власності чи користування автомобілем
та інших речей, що в ньому знаходяться,
в зв'язку з чим не можливо встановити
від яких речей потрібно звільнити
гараж і чи належать вони на праві
власності або користування ОСОБА_1, а не
ОСОБА_3., яка є співвласником цього
гаражу і має право зберігати свої речі
в його приміщенні. Суд своїм рішенням
фактично зобов'язав ОСОБА_1 передати у
володіння, користування та
розпорядження ОСОБА_2 автомобіль, який
не належить ні позивачу, ні
відповідачу, а належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 і
зберігається в спільному гаражі, при
цьому правові підстави для вчинення
таких дій не зазначені. Намагаючись
захистити порушені права ОСОБА_2, своїм
рішенням порушує право ОСОБА_3 щодо
користування, розпорядження майном,
яке також належить їй на праві
власності та зобов'язує фактично третю
особу вчинити дії, які грубо порушують
права власника майна, при цьому не
приймає будь-якого рішення щодо
подальшого зберігання автомобіля, який
не є власністю третьої особи, та не
бере до уваги, що сам факт можливості
керування автомобілем не дає право
ОСОБА_1 зберігати його поза межами
гаража або укладати будь-які угоди від
імені власника на збереження
транспортного засобу в інших місцях.

Заявник - відповідач у справі ОСОБА_1,
який належним чином повідомлений про
день та час розгляду заяви про перегляд
заочного рішення (а.с.109,113), в судове
засідання повторно не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив, як не
надав і заяви про розгляд заяви у його
відсутність.

Позивач, представник позивача, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи згідно розписки,
яка мається в матеріалах справи (а.с.114),
в судове засідання не з'явилися. Згідно
наданої суду письмової заяви
представник позивача прохав
розглядати справу у його відсутність
(а.с.115) та в задоволенні заяви
відмовити, оскільки відсутні визначені
ЦПК України дві взаємопов'язані
обставини: процесуальної, тобто
наявності документальних доказів на
підтвердження поважності причин
неявки в судове засідання, при цьому на
підтвердження складних сімейних умов
як причини неявки до суду не надано, та
матеріальної - наявність недосліджених
доказів, які мають істотне значення для
справи, яким на думку заявника ОСОБА_1 є
технічний паспорт на автомобіль, з
якого вбачається що він не є його
власником, але зазначений доказ не має
істотного значення для справи,
оскільки в резолютивній частині
рішення зазначено, про обов'язок ОСОБА_1
звільнити приміщення гаража від
автомобіля, який належить йому на праві
власності або на праві користування.

В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, суд у
відповідності з ч.2 ст.197, ч.1 ст.231 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у відсутність сторін, оскільки
неявка осіб, які належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання, не перешкоджає розгляду
заяви, та без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи,
приходить до наступного.

У відповідності до ч.3 ст. 231, ст. 228, 229 ЦПК
України суд за результатами розгляду
заяви про перегляд заочного рішення
може своєю ухвалою залишити заяву про
перегляд заочного рішення без
задоволення або скасувати заочне
рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку, а заява
про скасування заочного рішення може
бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення, при цьому в заяві про
скасування заочного рішення повинно
бути зазначено обставини, що свідчать
про поважність причин неявки в судове
засідання і неповідомлення їх суду, і
докази про це; посилання на докази,
якими відповідач обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що розгляд судом
цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
володінні, користуванні, розпорядженні
майном та зобов'язання вчинити певні
дії було закінчено 16 грудня 2013 року за
відсутності відповідача ОСОБА_1, який
був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи особисто
під розписку(а.с.80),, але не з'явився в
судове засідання, за згодою позивача та
його представника постановленням
заочного рішення Солонянським
районним судом Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року, при цьому
на день розгляду справи судом
відповідач в порушення вимог ч.2 ст.77
ЦПК України не повідомив суд про
причини своєї неявки в судове
засідання (а.с.86).

В той же час, відповідач ОСОБА_1, яким
подано до суду заяву про перегляд
заочного рішення, в порушення вимог п.3,4
ч.1 ст. 229, ст. 232 ЦПК України, зазначаючи в
заяві причини неявки в судове
засідання 16 грудня 2013 року, коли було
постановлене судом за згодою позивача
у відсутність відповідача та наявності
в матеріалах справи повідомлення про
вручення особисто відповідачеві
ОСОБА_1 судової повістки про час та
місце розгляду справи (а.с.80) заочне
рішення у справі, - погіршення стану
здоров'я та сімейних обставин, причин
не повідомлення суду щодо причин
неявки в судове 16 грудня 2013 року не
зазначив та не надав на підтвердження
цих обставин будь-яких доказів, як не
надав і доказів наявності зазначеної в
заяві такої поважної причини як
наявність сімейних обставин, які
перешкоджали з'явитися в судове
засідання чи своєчасно повідомити суд
про причини своєї неявки.

Крім цього, суд вважає, що заява
відповідача про перегляд заочного
рішення взагалі не містить посилання
на докази, якими він обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивача, які
мали б значення для правильного
вирішення спору та не приймає його
доводи щодо того, що додана до заяви
копія свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіля
ВАЗ-21061 державний номер НОМЕР_1, який
належить на праві власності ОСОБА_3, має
суттєве значення для постановлення
рішення у справі, оскільки даний доказ
відповідач мав можливість надати в
процесі розгляду справи, яке
здійснювалось протягом тривалого часу,
в тому числі проводився попередній
судовий розгляд, в процесі якого
відповідачеві неодноразово
роз'яснявся судом обов'язок
відповідача доводити свої заперечення
проти позову, оскільки рішення суду
може бути постановлено лише в межах
позовних вимог та з урахуванням
досліджених в процесі розгляду справи
доказів, в тому числі розгляд справи
неодноразово переносився в зв'язку з
хворобою відповідача (а.с.28,42), в зв'язку
з чим суд приходить до висновку, що
доводи відповідача щодо наявності у
нього зазначеного доказу є
зловживанням процесуальними правами
відповідача, оскільки як зазначає сам
відповідач в заяві про перегляд
заочного рішення він користується
належним на праві власності
автомобілем ВАЗ-21061 державний номер
НОМЕР_1, а відповідно мав свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
протязі всього часу розгляду справи і
не був позбавлений можливості його
надати суду.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що у
відповідності до вимог ст. 232 ЦПК
України заява відповідача про
скасування заочного рішення по справі
підлягає залишенню без задоволення, а
постановлене судом заочне рішення може
бути оскаржене в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.208-210,229-232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у володінні,
користуванні, розпорядженні майном та
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не
підлягає.

Головуюча: суддя