АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/4599/14-Ц 22-ц/774/1512/К/14
Справа № 212/4599/14-ц
Провадження 22-ц/774/1512/К/14
інстанції Тимошенко Т.І.
Категорія № 26 (ІІІ)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
Некрасової Катерини Олександрівни,
представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 19
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» та
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» (ПАТ «ЦГЗК») і Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (ПАТ
«Кривбасзалізорудком») та просив суд
стягнути з відповідачів на його
користь у відшкодування моральної
шкоди, заподіяної професійним
захворюванням, по 243 600 грн. з кожного.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2014
року позов ОСОБА_5 задоволено частково:
стягнуто на користь позивача моральну
шкоду з ПАТ "Кривбасзалізорудком" у
розмірі 20 000 гривень, з ПАТ «ЦГЗК» - 3 000
грн. та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізорудком», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ОСОБА_5 у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
розмір суми відшкодування моральної
шкоди, стягнутий з відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» на користь
позивача, не відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

Судом під час ухвалення рішення не
взято до уваги, що в акті № 6 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, від 13.07.2009 року зазначено,
що основною причиною нещасного випадку
є порушення трудової та виробничої
дисципліни позивачем.

Згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 08.04.2013 року не
встановлено вину відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» у виникненні
професійного захворювання у позивача.
Натомість у п.16 вказаного акту
зазначено, що підставою для
встановлення професійного
захворювання у позивача послужив
профмаршрут за період роботи з травня
1997 року по лютий 1999 року у ПАТ «ЦГЗК».

Судом залишено поза увагою, що ОСОБА_5
не надано належних доказів спричинення
йому моральної шкоди у зв'язку з
профзахворюванням та не було доведено
вини відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» у спричиненні
йому цієї шкоди.

Також, укладаючи з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» трудовий
договір, позивач був повідомлений про
наявність на робочому місці
небезпечних та шкідливих виробничих
факторів.

Крім того, на думку апелянта, суд
безпідставно не прийняв до уваги
доводи відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» щодо пропуску
позивачем тримісячного строку
позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5
працював з 15 травня 1997 року по 10 лютого
1999 року слюсарем з ремонту обладнання 4
розряду в цеху з ремонту обладнання
Дробарної фабрики ВАТ "ЦГЗК", з 31 січня
2001 року по 01 вересня 2010 року - підземним
електрослюсарем, слюсарем черговим та
з ремонту устаткування 4 розряду на
шахті "Гвардійська" ВАТ
"Кривбасзалізрудком " у шкідливих
умовах праці.

09 липня 2009 року під час роботи позивача
на дільниці № 26 шахти "Гвардійська" ВАТ
"Криворізький залізорудний комбінат"
(правонаступником якого є ПАТ
«Кривбасзалізорудком») з ним стався
нещасний випадок, внаслідок якого в
нього була травмована нога.

Відповідно до акту № 6 від 13 липня 2009
року про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, винним у нещасному
випадку було визнано позивача ОСОБА_5
Відповідно до протоколу комісії з
охорони праці шахти "Гвардійська"
ступінь його вини у нещасному випадку
встановлена у розмірі 5%.

Висновком МСЕК в 2010 році ОСОБА_5 була
встановлена втрата професійної
працездатності в зв'язку з травмою в
розмірі 15 % .

Постановою ВВД Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі від 02 березня 2010 року йому були
призначені страхові виплати в сумі 392
гривні 36 копійок щомісяця та
одноразова допомога у сумі 37273 гривні 87
копійок.

Рішенням ЛЕК Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини від 05 лютого 2013
року позивачу було встановлене
професійне захворювання -
радікулопатія попереково-крижова,
переважно права і шийна білатерально, з
вираженим порушенням біомеханіки
хребта та м'язово-тонічним синдромом,
нейродистрофією у вигляді
деформуючого остеоартрозу колінних
суглобів / ПФ першого-другого ст../
ліктьових суглобів / ПФ першого ст./ та
двобічного плечолопаткового
періартрозу / ПФС першого-другого ст../
стійковий больовий синдром. Хронічне
обструктивне захворювання легень
першої ст.(пиловий бронхіт першої ст.,
емфізема легень першої ст.) ЛН першого
ст.

По факту професійного захворювання
було проведене розслідування, про що 05
квітня 2013 року був складений акт
розслідування професійного
захворювання.

Згідно п.17 вищевказаного акту причиною
виникнення у позивача професійного
захворювання стало перевищення ГДР
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу. Аерозоль переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони,
концентрація в мг/м3: з вмістом
кристалічного кремнію діоксину у пилу
від 10% до 70% - 4,2 мг/м3 при гранично
допустимій до 2,0 мг/м3; робоча поза у
похилому положенні до 30 градусів/ понад
30 процентів % зміни : 50,2/- при гранично
допустимій до 25/0. Нахили корпусу /
вимушені,більше 30 градусів / кількість
за зміну : 103 при гранично допустимих до
100.

Відповідно до п.19 акту розслідування
професійного захворювання від 05.04.2013
року, враховуючи роботу ОСОБА_5
впродовж більше 14 років в умовах впливу
шкідливих факторів, конкретних
посадових осіб, які відповідальні за
виникнення у нього професійного
захворювання встановити неможливо.

Висновком МСЕК від 02 липня 2013 року
ОСОБА_5 була встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі
30% за захворюванням - радікулопатія, 10%
за захворюванням хронічне
обструктивне захворювання легень
первинно, а також 15% втрати професійної
працездатності за нещасним випадком
повторно, а всього встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 55
% з 10 червня 2013 року до 01 липня 2014 року.

Висновком МСЕК від 02 липня 2013 року
позивачу встановлено третю групу
інвалідності терміном до 01 липня 2014
року.

Відповідно до висновку про умови та
характер праці йому протипоказана
важка праця, вимушена поза,
переохолодження, довга хода в умовах
виробництва.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 та стягуючи з ПАТ «ЦГЗК» на його
користь моральну шкоду у сумі 3000 грн.,
суд першої інстанції виходив з того, що
у виникненні у позивача професійних
захворювань є вина відповідача ПАТ
«ЦГЗК».

У цій частині рішення суду сторонами не
оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі
частини 1 статті 303 ЦПК України і
зважаючи на роз'яснення, викладені в п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., згідно яких
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у частині
стягнення з ПАТ «ЦГЗК» на користь
позивача ОСОБА_5 моральної шкоди у сумі
3000 грн. не перевіряє.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 та стягуючи з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» на його користь
моральну шкоду у сумі 20 000 грн., суд
першої інстанції виходив з наявності
вини відповідача у виникненні у
позивача професійних захворювань, у
зв'язку з чим йому було спричинену
моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійними
захворюваннями був встановлений.
Висновком МСЕК від 02 липня 2013 року
ОСОБА_5 була встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі
30% за захворюванням - радікулопатія, 10%
за захворюванням хронічне
обструктивне захворювання легень
первинно, а також 15% втрати професійної
працездатності за нещасним випадком
повторно, а всього встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 55
% з 10 червня 2013 року до 01 липня 2014 року.

Висновком МСЕК від 02 липня 2013 року
позивачу встановлено третю групу
інвалідності терміном до 01 липня 2014
року. Позивач періодично потребує
амбулаторного і стаціонарного
лікування, оздоровлення, переносить
щоденно фізичний біль та моральні
переживання, змушений приймати ліки. У
ОСОБА_5 порушено звичайний життєвий
ритм, нормальні життєві зв'язки. На
теперішній час позивач зазнає
фізичного болю, прикладає значні
додаткові зусилля для організації
свого життя.

Згідно п.16 акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 05.04.2013 року причиною
професійного захворювання позивача є
тривала робота в умовах перевищення
гранично допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу : аерозоль переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони,
концентрація в мг/м3: з вмістом
кристалічного кремнію діоксину у пилу
від 10% до 70% -4,2 мг/м3 при гранично
допустимій до 2,0 мг/мЗ; робоча поза у
похилому положенні до 30 градусів/ понад
30 процентів % зміни : 50,2/- при гранично
допустимій до 25/0. Нахили корпусу /
вимушені,більше 30 градусів / кількість
за зміну : 103 при гранично допустимих до
100.

Професійне захворювання виникло за
таких обставин: працюючи на шахті
«Гвардійська » ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат»
електрослюсарем / слюсарем / черговим
та з ремонту устаткування, зайнятим
повний робочий день на підземних
роботах, виконував роботи з монтажу,
демонтажу, ремонту та технічного
обслуговування механічної та
електричної частини електровозів,
вагонів, навантажувальних машин,
навантажувальних пристроїв,
контактної мережі, перекидачів. При
цьому внаслідок недосконалості
технології підземного видобутку руди,
мавших місце порушень систем
вентиляції та режимів експлуатації
гірничого обладнання підпадав під
вплив підвищених параметрів аерозолю
переважно фіброгенної дії у повітрі
робочої зони та незручної робочої пози.
Згідно медичного висновку ЛЕК
Українського науково-медичного
інституту промислової медицини від 05
лютого 2013 року № 257 підставою для
встановлення професійного характеру
його захворювання також послужила його
робота з 15 травня 1997 року по 10 лютого 1999
року слюсарем з ремонту обладнання
Дробарної фабрики цеху з ремонту
обладнання ВАТ "ЦГЗК".

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачу неправомірними
діями відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» моральної шкоди
є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
п.16 вказаного акту зазначено, що
підставою для встановлення
професійного захворювання у позивача
послужив профмаршрут за період роботи
з травня 1997 року по лютий 1999 року у ПАТ
«ЦГЗК» є безпідставними та
спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду про відшкодування
відповідачем ПАТ
«Кривбасзалізорудком» позивачу
моральної шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р., відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
в акті № 6 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, від 13.07.2009
року зазначено, що основною причиною
нещасного випадку є порушення трудової
та виробничої дисципліни позивачем, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки з загального відсотку
втрати професійної працездатності у
розмірі 55%, втрата працездатності за
нещасним випадком складає всього15%, що
було враховано судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_5 не надано належних доказів
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з профзахворюванням та не було
доведено вини відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» у спричиненні
йому цієї шкоди, є безпідставними та
такими, що суперечать Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, оскільки МСЕК встановлює даний факт
щодо потерпілих на виробництві, яким не
було встановлено стійку втрату
професійної працездатності, в той час
як позивачу висновком МСЕК від 02 липня
2013 року була встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі
30% за захворюванням - радікулопатія, 10%
за захворюванням хронічне
обструктивне захворювання легень
первинно, а також 15% втрати професійної
працездатності за нещасним випадком
повторно, а всього встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 55
% з 10 червня 2013 року до 01 липня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
укладаючи з ПАТ «Кривбасзалізорудком»
трудовий договір, позивач був
повідомлений про наявність на робочому
місці небезпечних та шкідливих
виробничих факторів, не беруться до
уваги колегією суддів, оскільки згідно
ст.153 КЗпП України на підприємство
покладено обов'язок створити для
працівника безпечні умови праці.

Також безпідставними, на думку колегії
суддів, є доводи апеляційної скарги про
те, що позивачем пропущено тримісячний
строк позовної давності, оскільки п.3 ч.1
ст. 268 ЦК України передбачено, що
позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров*я або смертю.

Однак, колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру суми моральної
шкоди, стягнутої з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» на користь
ОСОБА_5, судом не в повній мірі
враховані положення п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи період роботи
позивача на підприємстві ПАТ
"Кривбасзалізорудком", характер і
тривалість його страждань, стан
здоров'я, тяжкість професійного
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили,
колегія суддів вважає, що сума
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ПАТ "Кривбасзалізорудком"
на користь позивача ОСОБА_5 повинна
бути зменшена з 20 000 грн. до 15 000 грн.

За таких обставин, апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні, відповідно до
положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 19 травня 2014 року
змінити в частині розміру суми
моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на користь ОСОБА_5, зменшивши цей розмір
з 20 000 грн. до 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" на користь ОСОБА_5 моральної
шкоди залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: