Провадження № 2/520/1967/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого-судді
Луняченка В.О.

за участю секретаря
Лазнікова І.В., Кіріленко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
виконавчого комітету Одеської міської
ради, управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, Одеської
міської ради про визнання недійсним
рішення Одеської міської ради,
визначення порядку користування
земельною ділянкою між співвласниками
домоволодіння та зобов'язання
співвласників зробити певні дії

ВСТАНОВИВ:

25.09.2001року до Київського
районного суду м. Одеси звернулась
ОСОБА_1 із позовними вимогами до ОСОБА_3
та ОСОБА_2, виконавчого комітету
Одеської міської ради, управління
земельних ресурсів Одеської міської
ради про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради №963 від 13 жовтня 1998 року ті рішення
відповідної сесії Одеської міської
ради в частини надання у сумісну
часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 485
кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 визнання
недійсними державних актів на право
власності на вищевказану земельну
ділянку, виданих на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_2
та ОСОБА_3, а також визначення порядку
користування вказаної земельної
ділянки. З боку ОСОБА_2 було подано
зустрічна позовна заява про визнання
недійсним договору дарування частини
домоволодіння.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 12.06.2003 року
відмовлено.17.01.2003 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено,
зустрічний позов задоволено. Рішенням
апеляційного суду Одеської області
12.06.2003 року рішення Київського
районного суду було скасовано , позов
ОСОБА_1 задоволено частково - визнано
недійсним рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради №963 від
13.11.1998 року про передачу ОСОБА_5, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у сумісну часткову власність
земельної ділянки пл.. 585 кв.м. по
АДРЕСА_1 та державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, виданий виконавчим комітетом
Одеської міської ради 17.07.1999 року
ОСОБА_6 про передачу ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у сумісну часткову власність
земельної ділянки пл.. 485 кв.м. по
АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування 1/5 частини
домоволодіння відмовлено.

Справа у частині вимог ОСОБА_1 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою направлено на новий
розгляд іншим складом суду.

Ухвалою Верховного Суду України
від 15 грудня 2004 року у задоволенні
касаційних скарг виконавчому комітету
Одеської міської ради та ОСОБА_3 про
скасування рішення апеляційного суду
Одеської області від 12.06.2003 року
відмовлено.

Згідно уточненої позовної заяви
від 10.05.2012 року ОСОБА_1 просила суд
визнати недійсним рішення Одеської
міської ради №77-ХХІІІ від 08.12.1998 року «
Про передачу громадянам та юридичним
особам земельних ділянок та надання в
користування» щодо розгляду питання
про передачу у сумісну приватну гр.
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 485 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд,
зазначеного у додатку до цього рішення
за №78; визначити порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1 пропорційно
розміру часток у спільній власності на
домоволодіння, визначивши земельну
ділянку загального ( спільного)
користування для можливого проходу та
проїзду до будівель та споруд
співвласниками домоволодіння;
зобов'язати співвласників
домоволодіння ОСОБА_3, та ОСОБА_2
перенести паркан, встановлений на
земельній ділянці, яка знаходиться у
спільному користуванні на межі
визначені згідно порядку користування
земельною ділянкою.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача наполягали на
задоволенні позовних вимог,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12.06.2003 року були
встановлені обставини порушення
законодавства щодо передачі
громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної
ділянки, та скасовані правові акти що
були підставою для винесення рішення
Одеської міської ради №77-ХХІІІ від
08.12.1998 року « Про передачу громадянам та
юридичним особам земельних ділянок та
надання в користування» щодо розгляду
питання про передачу у сумісну
приватну гр. ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2
земельної ділянки площею 485 кв.м., за
адресою: АДРЕСА_1, а крім того
відсутність визначеного порядку
користування земельною ділянкою
породжує чисельні порушення прав
співвласників домоволодіння.

Представники відповідачів позов
не визнали в повному обсязі, у судовому
засіданні наполягаючи на тому, що
рішення Одеської міської ради №77-ХХІІІ
від 08.12.1998 року « Про передачу
громадянам та юридичним особам
земельних ділянок та надання в
користування» щодо розгляду питання
про передачу у сумісну приватну
гр.ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 485 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, є законним а порядок
користування земельною ділянкою було
досягнуто між ОСОБА_1 та попереднім
співвласником будинку - ОСОБА_7. крім
того представники відповідачів
звернули увагу суду, що позивач ОСОБА_1
не є тою ж самою особою, яка звернулась
із первинним позовом як ОСОБА_1, у
зв'язку з тим, що у матеріалах справи
відсутні докази, які б підтверджували
зміну прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Як встановлено у судовому
засіданні на земельній ділянці
загальною пл. 604 кв.м. практично 607, 2
кв.м.) розташовані два домобудівництва
з господарськими будівлями: літ. "А", що
складається з приміщень: 1-1 коридору пл.
2, 4 кв.м., 1-2 туалету пл. 1,9 кв.м 1-3 коридору
пл. 1,2 кв.м., 1-4 житлового пл. 11,4 кв.м., 1-5
кухні пл. 11,8 кв.м., 1-6 коридору 4,8 кв м., 1-7
житлового пл. 21, 3 кв.м., 1-8 коридору пл. 4,1
кв.м., 1-9 житлового пл. 13,1 кв.м., 1-10
коридору пл. 5,3 кв.м., 1-11 житлового пл. 15,0
кв.м., 1-12 кухні пл. 5.2 кв.м., 1-13 ванній пл.
2,5, а також 2-1 мансарди, а всього
загальною пл. 123,6 кв.м.; літ. "Б", що
складається з приміщень: 1-1 коридору пл.
5,7 кв.м., 1-2 кухні пл. 5,3 кв.м. і 1-3
житлового пл. 14,3 кв.м., а всього
загальною пл. 25,3 кв.м.

До 1993 року зазначені житлові будови
АДРЕСА_1 належали Київський районній
Раді народних депутатів м. Одеси.
Домоволодінням літ. "А" з
господарськими будівлями літ. "В" -
сарай, літ. "Г" гараж, літ. "Е" - баня, літ.
"Ж" - сарай, літ. "І" - сарай, літ. "К" - душ,
користувалися ОСОБА_5, його дружина
ОСОБА_2 і син ОСОБА_3, житловим
будівництвом літ. "Б" з господарськими
будівлями літ. "Д" - сарай, літ.
"3"-вбиральня користувався ОСОБА_7

27 липня 1993 ОСОБА_7. приватизував
домобудівництво літ. "Б", що становить 1/5
частина домоволодіння АДРЕСА_1, та УЖКГ
Одеського

міськвиконкому видало на його ім'я
свідоцтво про право власності на житло,
яке було зареєстровано в ОМБТІ 31 січня
1994 ( т. 1 а.с. 49, 49 об. 50, 51-55).

10 вересня 1993 Одеське МБТІ справило
розрахунок часток по домоволодінню
АДРЕСА_1 по фактичному користуванню і
вказало, що доля ОСОБА_7 у спільній
власності на домоволодіння: житловий
літ. "Б", сарай літ. "Д", вбиральня літ. "3",
становить 1 5 часток, частка ОСОБА_5,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - 4 5 частини (т.1 а.с. 42,43).

28 жовтня 1993 ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
приватизували житлове будівництво літ.
"А" з господарськими будівлями: літ. "В" -
сарай, літ. "Г" - гараж, літ. «Е» баня, літ.
"Ж" - сарай, літ. "І" - сарай, літ. "К" - душ,
складові 4 5 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, та УЖКГ Одеського
міськвиконкому видало на їх ім'я

свідоцтво про право власності на житло,
яке було зареєстровано в ОМБТІ 16
березня 1994 ( т.1 а.с. 22, 23).

22 липня 1997 ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулися в Одеський виконком із
заявою про видачу державного акта на
право приватної власності на земельну
ділянку пл. 600 кв.м., розташований по
АДРЕСА_1 (т.1 а/с. 78). За технічним звітом,
виконаному КП "Центр інженерних
вишукувань", в загальне користування
співвласників домоволодіння виділена
ділянка площею 37,8 кв. м., без визначення
меж цієї ділянки.

Площа ділянки ОСОБА_7 з технічного
звіту становить 84,1 кв. м., а ОСОБА_5 485.3
кв. м. при загальній площі земельної 607,2
кв. м.

485,3 кв.м. відповідає частці
відповідачів ОСОБА_5 у спільній
власності на домоволодіння, а ділянка
ОСОБА_7 і ділянка загального
користування становлять у сумі 1/5
частина тобто вся ділянка загального
користування виділена за рахунок
частки ОСОБА_7 ( т.1 а.с. 24-27). У висновку
управління земельних ресурсів
Одеської міськвиконкому № 58 від 21
січня 1998 зазначено, що площа земельної
ділянки, яким користуються ОСОБА_5,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 становить 485 кв.м. ( т.1
а.с. 78).

Рішенням Одеського міськвиконкому
№ 963 від 13 листопада 1998 ОСОБА_5, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на спільну приватну власність
було передано земельну ділянку пл. 485
кв.м. для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель (т.1
а.с. 76). 17 липня 1999 ОСОБА_5, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 був виданий державний акт на
право спільної приватної власності на
земельну ділянку пл.485 в.м. т. 1 а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадщину
після його смерті прийняла дружина -
відповідачка ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 18-19).

1 грудня 2000 ОСОБА_7 подарував
позивачці ОСОБА_1 1 5 частина
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
з кам'яного житлового будинку літ "Б" і
надвірних будівель: літери "Д" - сарай, "3"
- вбиральня, № № 2,3 - огородження,
І-щення (т.1 а.с. 12, 14-16).

Згідно рішення апеляційного суду
Одеської області від 12.06.2003 року ( т.1 а.с.
137) колегія суддів прийшла до висновку
про те, що передача земельної ділянки
пл. 485 кв.м. у власність ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 була здійснена управлінням
земельних ресурсів Одеського
міськвиконкому та Одеським
міськвиконкомом з порушенням вимог ст.
ст. 17, 30, 42 ЗК України 1990 року, п.п. 2, 2.2
інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі і на
умовах оренди), затвердженої наказом №
28 від 15.04.1993 року Державного комітету
України по земельних ресурсах
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 23 квітня 1993 року під № 31) і
без згоди колишнього співвласника
домобудівництва ОСОБА_7 При
встановленні меж ділянок відповідно до
державним актом порушуються права
землекористування позивачки ОСОБА_1,
яка позбавлена можливості
користуватися належними їй
господарськими будовами: літ. "Д" - сарай
і літ. "3" - вбиральня. Про порушене право
вона дізналася в липні 2001 року Тому
вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання
недійсними рішень про передачу
земельної ділянки у власність та
державного акта на право приватної
власності на землю, на думку колегії
суддів, були законними, обґрунтованими
і підлягали задоволенню. Рішення
Одеського міськвиконкому № 963 від 13
листопада 1998 року і Державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 17 липня 1999 ОСОБА_5, про передачу
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на спільну
приватну власність земельної ділянки
пл. 485 кв.м. визнані недійсними.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У рішенні Одеської міської ради
№77-ХХІІІ від 08.12.1998 року « Про передачу
громадянам та юридичним особам
земельних ділянок та надання в
користування» ( т.1 а.с. 36) правовою
підставою щодо розгляду питання про
передачу у сумісну приватну гр. ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 485 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1,
зазначено рішення Одеського
міськвиконкому №963 від 13 листопада 1998
року ( т.1 а.с.37) яке було визнане
недійсним у зв'язку із тим, що порушує
права ОСОБА_1

Таким чином відповідно до вимог ст. 44
ЗК України ( 1990 року, якій діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
право землекористування підлягає
відновленню, шляхом визнання недійсним
рішення Одеської міської ради №77-ХХІІІ
від 08.12.1998 року « Про передачу
громадянам та юридичним особам
земельних ділянок та надання в
користування» щодо розгляду питання
про передачу у сумісну приватну гр.
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 485 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд,
зазначеного у додатку до цього рішення
за №78.

При розгляді питання про визначення
порядку користування земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, суд
враховує наступне:

Відповідно до ч.1,2 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Як зазначено у ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У даному випадку, коли відсутня
домовленість між співвласниками
домоволодіння про визначення порядку
користування земельною ділянкою,
належними доказами можливості
визнання частки земельної ділянки для
загального користування та визначення
порядку користування є висновки
судової будівельно-технічної
експертизи.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У судовому засіданні неодноразово,
різними складами суду, призначались
судові будівельно-технічні експертизи,
які повертались без висновку у зв'язку
із неповнотою наданих доказів. Судом
роз'яснювались представнику позивача
шляхи для отримання необхідних доказів
( звернення до землевпорядних установ и
т.п.), та пропонувалось забезпечення
таких доказів, якщо виникає складнощі в
поданні цих доказів, однак з боку
представника позивача, вказані дії не
зроблені, а замість того він наполягав
на проведення робіт по землеустрою на
підставі рішення суду, незважаючи на
відсутність вимог до землевпорядник
організацій та установ у вигляді
позовних вимог, та взагалі
недоведеності звернення до
відповідних установ і відмови у
виконанні дій по таким зверненням.

У зв'язку із тим, що відповідно до ч.1 ст.
1 ЦПК України завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави, а в
даному випадку своєчасність розгляду
порушується діями представника
позивача. суд, відмовляючи у
задоволенні чергового клопотання про
проведення експертного дослідження та
зобов'язання виконати певні дії,
розглянув справу на підставі вже
наданих сторонами доказів, та прийшов
до висновку про недоведеність позовних
вимог стосовно визначення порядку
користування земельною ділянкою між
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
пропорційно розміру часток у спільній
власності на домоволодіння, визначивши
земельну ділянку загального (
спільного) користування для можливого
проходу та проїзду до будівель та
споруд співвласниками домоволодіння
та зобов'язання співвласників
домоволодіння ОСОБА_3, та ОСОБА_2
перенести паркан, встановлений на
земельній ділянці, яка знаходиться у
спільному користуванні на межі
визначені згідно порядку користування
земельною ділянкою.

В свою чергу суд вважає заяву
представників відповідачів про те, що
ОСОБА_1 не е тою самою особою, яка е
співвласницею домоволодіння та
належним позивачем, необґрунтованою
та такою що має намір лише затягування
процесу.

На підставі викладеного й
керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214,
215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого
комітету Одеської міської ради,
управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, Одеської
міської ради.

Визнати недійсним рішення Одеської
міської ради №77-ХХІІІ від 08.12.1998 року «
Про передачу громадянам та юридичним
особам земельних ділянок та надання в
користування» в частині розгляду
питання про передачу у сумісну
приватну власність громадянам ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, земельної ділянки
площею 485 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, зазначеного у
додатку до вказаного рішення за №78.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог
про визначення порядку користування
земельною ділянкою між співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1 пропорційно
розміру часток у спільній власності на
домоволодіння; визначення земельної
ділянки загального (спільного)
користування; зобов'язання перенесення
забору, згідно визначеного порядку
користування земельною ділянкою.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами
- учасниками процесу, які не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Луняченко В. О.