Справа № 463/912/14
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш
Провадження № 22-ц/783/3720/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г. ,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
позивача ОСОБА_2, його представника -
ОСОБА_3,

представника
відповідача - Гарасим Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 02 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 02 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з
Головного управління Міндоходів у
Львівській області в користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку з затримкою виконання
рішення суду в період з 24 червня 2009 року
по 13 січня 2010 року в сумі 23696 гривень 96
копійок з вирахуванням відповідних
внесків та платежів.

Рішення суду оскаржило Головне
управління Міндоходів у Львівській
області, просить його скасувати з
підстав невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
відносини про проходження служби в
органах внутрішніх справ не є
трудовими і всі питання щодо
звільнення (поновлення на службі),
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу тощо, підлягають
вирішенню відповідно до спеціального
законодавства, зокрема, відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ, яким не
встановлено обов»язку виплачувати
середній заробіток за затримку
виконання рішення суду. На думку
апелянта, при вирішенні даного спору
суд повинен був керуватись нормами
спеціального законодавства, а не
нормами Кодексу законів про працю
України. Крім того, зазначає, що судом
першої інстанції не досліджено тієї
обставини, що в порядку
адміністративного судочинства вже
розглядались справи за позовом ОСОБА_2
з аналогічних підстав та предмету
спору і позивачеві було виплачено
середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі в межах стягнення за один
місяць у розмірі 3409 гривень 64 копійок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони позивача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2009
року (а.с.4-5) позивача поновлено на
посаді старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ відділення
боротьби з незаконним відшкодуванням
ПДВ відділу протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів
у кредитно-фінансовій сфері
оперативного управління УПМ ДПА у
Львівській області та стягнуто у його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 41597
гривень12 копійок.

Постанову в частині поновлення
позивача на вказаній посаді та виплати
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у межах суми стягнення за один
місяць допущено до негайного
виконання.

Наказом ДПА України у Львівській
області №4-о від 13 січня 2010 року
позивача поновлено на посаді з 04 липня
2008 року з виплатою заробітку за час
вимушеного прогулу у розмірі 38187
гривень 48 копійок (а.с.10,75).

Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України,
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого працівника,
прийняте органом, який розглядає
трудовий спір, підлягає негайному
виконанню.

У відповідності до ст.77 Закону України
«Про виконавче провадження» в
редакції, чинній на момент ухвалення
судового рішення про поновлення
позивача на роботі, рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника виконується
негайно. Виконання рішення вважається
завершеним з моменту фактичного
допущення зазначеного працівника до
виконання попередніх обов'язків на
підставі відповідного акту органу, що
прийняв незаконне рішення про
звільнення працівника.

У відповідності до ст.236 КЗпП України, у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого працівника, цей
орган виносить ухвалу про виплату йому
середнього заробітку за час затримки.

Враховуючи вказані вище норми й те, що
відповідач виконав судове рішення в
частині негайного поновлення позивача
на посаді лише 13 січня 2010 року, видавши
про це відповідний наказ і допустивши в
такий спосіб його до виконання
посадових обов»язків, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки виконання рішення суду.

Однак, під час розгляду справи в
апеляційному суді було встановлено, що
на виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від 07
квітня 2010 року про стягнення на користь
позивача середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі в розмірі 21310
гривень 24 копійок, позивачеві було
виплачено середній заробіток в межах
суми стягнення за один місяць в сумі 3409
гривень 64 копійок (а.с.80-81, 86-88), а тому
оскаржуване рішення суду необхідно
змінити, присудивши позивачеві
середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі, відповідно вже за період з 25
липня 2009 року по 13 січня 2010 року (119
робочих днів), що становить 20287 гривень
12 копійок (119* 170 грн. 48 коп., де 170 грн.48
коп. - середньоденна заробітна плата
позивача згідно довідки ДПА у
Львівській області від 19 червня 2009 року
(а.с.11)).

Доводи апелянта про те, що такий спір
уже вирішувався в порядку
адміністративного судочинства, є
безпідставними, оскільки вказана вище
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2010
року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2010 року, якою було залишено
без змін постанову суду першої
інстанції, були скасовані Вищим
адміністративним судом України з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, за наслідками
розгляду якого позовну заяву ОСОБА_2
було залишено без розгляду, а ухвалою
Львівського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року заяву ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі залишено без задоволення з
тих підстав, що в силу вимог ч.2 ст.21 КАС
України, такий спір підлягає вирішенню
в порядку цивільного судочинства
(а.с.80-85, 89-91).

Безпідставними є також доводи апелянта
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, оскільки
спірні правовідносини пов»язані з
відповідальністю роботодавця за
невиконання судового рішення про
поновлення працівника на роботі, а тому
регулюються саме вказаними вище
нормами КЗпП України.

Таким чином, в решті оскаржуване
рішення суду ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково,
змінивши рішення суду лише в частині
визначення розміру присудженого
позивачеві відшкодування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1-4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Львівській
області задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 02 квітня 2014 року змінити,
зменшивши розмір присудженого в
користь ОСОБА_2 середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду до
20 287 (двадцяти тисяч двохсот
вісімдесяти семи) гривень 12 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду.

Головуючий:
_________________ Бойко С.М.

Судді:
_________________ Береза В.І.

_________________Штефаніца Ю.Г.