Провадження № 2/641/2677/2014
Справа № 641/6668/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Комінтернівський
районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Колодяжної
І.М.

за участю секретаря- Гончарова
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та
піклування Державної адміністрації
Комінтернівського району м. Харкова
та РВ ПМУ ГУМВС України в Харківській
області в особі сектору громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб, про надання дозволу на
тимчасові неодноразові виїзди за
кордон неповнолітньої дитини без
згоди батька,-

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
відмови відповідача на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставною та надання
дозволу позивачу без згоди батька -
відповідача по справі оформлювати
документи для тимчасового виїзду
неповнолітньої дитини за межі
України та на виїзд до Єгипту, Турції,
Росії , АР Крим.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначила, що позивач з
відповідачем з 30 липня 2004 року по 07
жовтня 2009 року перебували у
зареєстрованому шлюбі , який
відповідно до рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 07.10.2009 року розірвано. Від
шлюбу вони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду ,
місце проживання дитини після
розлучення визначено разом з
позивачем. Позивач матеріально
утримує та належним чином піклується
про здоров,я дитини , її фізичний ,
духовний та моральний розвиток. 25
вересня 2012 року позивач вдруге вийшла
заміж за ОСОБА_4 , який мешкає разом з
позивачкою та її донькою . В зв,язку з
потребою у літньому оздоровленні
неповнолітньої ОСОБА_3 , позивач з її
чоловіком мають намір возити доньку
на відпочинок на узбережжя різних
морів популярних курортів . Але
відповідач безпідставно не надає
згоди на виїзд дитини за межі України
, при цьому жодних вагомих аргументів ,
які б пояснювали та обґрунтовували
його відмову , він не наводить.

Таким чином у позивача, як матері
малолітньої дитини ОСОБА_3, є складнощі
в отриманні згоди відповідача на виїзд
дитини за кордон.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позов
підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
безпідставність заявлених вимог.

Представники третіх осіб Органу
опіки та піклування Державної
адміністрації Комінтернівського
району м. Харкова та РВ ПМУ ГУМВС
України в Харківській області в
особі сектору громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб в судове засідання не з,явилися.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України та ст. 16 ЦК України кожна особа
може звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів у
спосіб, передбачений законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 19 червня 2010 року. Від
шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка на теперішній час постійно мешкає
разом з позивачкою .

25 вересня 2012 року ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_4

Відповідно до рішення
Комінтернівського районного суду
м.Харкова від 07.10.2009р. стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі ? частини від усіх видів
заробітку відповідача.

Судом встановлено, що між позивачкою та
відповідачем існує суперечка з питань
виховання доньки, зокрема, щодо виїзду
її за межі України.

Крім того, судом встановлено, що
неповнолітня ОСОБА_3 потребує літнього
оздоровлення, що підтверджується актом
обстеження житлово-побутових умов від
28.05.2014 року, відповідно до висновку
якого дівчинці рекомендоване
санаторно-курортне лікування; довідкою
Харківської міської дитячої клінічної
лікарні №24 від 28.05.2014 року, відповідно
до якої дівчинці рекомендоване
санаторно-курортне лікування в літній
період часу.

Відповідно до ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Форми та методи виховання, крім тих, які
суперечать закону, моральним засадам
суспільства, батьки, відповідно до
положень ст. 151 СК України, вправі
обирати самі.

Згідно вимог ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Стаття 154 СК України надає батькам
право звернутися до суду за захистом
прав та інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону
дитинства" кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або
особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції «Про.
права дитини» від 20 листопада 1989 року
(ратифікована постановою Верховної
Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), в
редакції зі змінами, схваленими
резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї
ООН від 21 грудня 1995 року та
Факультативним протоколом від 01.01.2000
року, а також ч. 7 і ч. 8 ст.7 СК України усі
дії щодо дітей та регулювання сімейних
відносин мають здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

За змістом ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" та Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року за №57 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 2010 року №724), виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, і без згоди та супроводу
другого з батьків може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, виїзд з України,
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється: 1) за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування, та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; 2) без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або
особою без громадянства, що
підтверджується записом про батька у
свідоцтві про народження дитини, та
який (яка) відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, вищезазначеними
нормативними документами передбачено
можливість ухвалення судом рішення про
одноразовий виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон із
зазначенням часового проміжку
перебування дитини в цій державі, а не
постійний виїзд неповнолітньої дитини
за кордон без згоди батька, не
позбавленого батьківських прав.

З урахуванням того, що позивачка не
зазначила держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, у чиєму
супроводі буде перетинати кордон
неповнолітня ОСОБА_3, у задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України , -

В
И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення апеляційної скарги ,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: І. М. Колодяжна