У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - служба у справах
дітей адміністрації Центрального
району Миколаївської міської ради, про
надання дозволу на виїзд малолітніх
дітей за кордон без згоди та супроводу
батька за касаційною скаргою ОСОБА_5,
поданою представником - ОСОБА_6, на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 5 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що з 6 жовтня 2006 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають
двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2. З липня 2013 року вони з
відповідачем проживають окремо.
Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 9 грудня 2013 року
визначено місце проживання дітей з
матір'ю, відповідач в утриманні дітей
участі не приймає. У зв'язку з
характером роботи вона періодично
виїжджає за межі України та бажає брати
дітей із собою, однак ОСОБА_5 не надає
дозволу на виїзд дітей.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд про надання дозволу на тимчасовий
виїзд за межі України малолітніх дітей
за кордон разом з нею на період
досягнення дітьми чотирнадцяти років.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 5 травня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Надано дозвіл на тимчасовий виїзд з
України до Сполучених Штатів Америки з
метою відпочинку та оздоровлення у
період з 25 травня 2014 року до 25 липня 2014
року дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_4,
зобов'язавши її повернути дітей в
Україну після терміну перебування за
кордоном, зазначеного в судовому
рішенні. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі
представника - ОСОБА_6, просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов ОСОБА_4, апеляційний суд на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), вірно застосувавши ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України», п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57, ст. 313 ЦК України, дійшов до
правильного висновку про те, що в
інтересах малолітніх дітей необхідно
надати дозвіл позивачу на тимчасовий
виїзд з дітьми з України в чітко
визначену країну та на визначений
термін.

Крім того, доводи касаційної скарги
фактично стосуються переоцінки
доказів, що знаходиться поза межами
повноважень суду касаційної інстанції,
а доводи про порушення норм
процесуального права не впливають на
правильне вирішення справи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 5 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта