АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1024/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 27 суддя
суддя Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма ВВ»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Київська Русь» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма ВВ» та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк Київська
Русь» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ТОВ «Фірма ВВ» про стягнення
суми заборгованості посилаючись на те,
що 23.04.2013 року між ПАТ «Банк «Київська
Русь» та ТОВ «Фірма ВВ» було укладено
кредитний договір № 36909-41.4-13-2,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти в сумі
2.350.000,00 грн. для поповнення обігових
коштів, із кінцевою датою повернення
кредиту 22.04.2018 року, за процентною
ставкою за користування кредитом у
розмірі 23 % річних. Для надання кредиту
та обліку нарахованих відсотків були
відкриті відповідні рахунки. Банк
виконав зобов'язання за кредитним
договором та надав позичальнику
кредитні кошти у повному обсязі. Для
забезпечення виконання позичальником
ТОВ «Фірма ВВ» зобов'язань за кредитним
договором між ПАТ «Банк «Київська
Русь» та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки № 36911-41.4-13-5 від 23.04.2013 року,
згідно якого поручитель поручається
перед кредитором за виконання
боржником - ТОВ «Фірма ВВ» передбачених
кредитним договором № 36909-41.4-13-2 від
23.04.2013 року, а саме: повернути до 22.04.2018
року кредитну заборгованість в сумі
2.350.000,00 грн., сплатити проценти за
користування кредитними коштами у
розмірі 23 % річних, та інші платежі, в
строки, порядку та на умовах,
визначених кредитним договором. У
зв'язку з порушенням зобов'язань по
кредитному договору банком на адресу
позичальника ТОВ «Фірма ВВ» та
фінансового поручителя ОСОБА_2 були
направлені вимоги-претензії з вимогою
здійснити погашення простроченої
заборгованості по кредиту та
процентам, та попередження про
стягнення заборгованості у судовому
порядку у випадку невиконання законних
вимог банку. Однак вимоги Банку були
проігноровані, залишені без відповіді,
кредитна заборгованість не сплачена.
Зобов'язання, передбачені кредитним
договором, ні позичальником, ні
поручителем належним чином не
виконуються, станом на 10.01.2013 року сума
кредитної заборгованості за кредитним
договором № 36909-41.4-13-2 від 23.04.2013 року
становить 2365245,17 грн., у тому числі:
основна сума заборгованості за
кредитом - 2250000,00 грн.; нараховані
відсотки за період з 26.07.2013 року по
09.10.2013 року - 109277,78 грн.; пеня за
несвоєчасну сплату процентів за період
з 01.09.2013 року по 09.10.2013 року - 761,92 грн.;
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
за період з 01.08.2013 року по 09.10.2013 року -
4235,61 грн.; 3 % річних за несвоєчасне
погашення кредиту за період з 01.08.2013
року по 09.10.2013 року - 969,86 грн. Позивач
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів на користь банку
заборгованість за кредитним договором
№ 36909-41.4-13-2 від 23.04.2013 року та договором
поруки № 36911-41.4-13-5 від 23.04.2013 року у
розмірі 2365245,17 грн. та судовий збір в
розмірі 3441,00 грн. (а.с.2-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року позовні вимоги задоволено (а.с.83-89).

В апеляційній скарзі (а.с.93-94) ТОВ «Фірма
ВВ» просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки кредитним договором
встановлено строк його виконання 22.04.2018
рік, цей строк виконання зобов'язання
не сплинув, а тому оскаржуване рішення
порушує умови кредитного договору та
положення ст.530 ЦК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що між
позивачем та ТОВ «Фірма ВВ» укладено
кредитний договір, виконання якого
забезпечено договором поруки,
укладеним між позивачем та ОСОБА_2; у
зв'язку з невиконанням з боку
позичальника умов кредитного договору
виникла заборгованість, яка підлягає
стягненню з відповідачів солідарно.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За умовами кредитного договору від
23.04.2013 року та договору про внесення
змін і доповнень від 05.06.2013 року
позичальник отримав кредит у сумі
2350000,00 грн. за процентною ставкою за
користування кредитом у розмірі 23 %
річних із кінцевою датою повернення
кредиту 22.04.2018 року (а.с.8-15,16,17-18,19-20).

Згідно з розрахунком станом на 10 жовтня
2013 року заборгованість позичальника
становить: за кредитом в сумі 2250000,00
грн., з відсотків за період з 26 липня 2013
року в сумі 109277,78 грн., пеню за
несвоєчасну сплату процентів за період
з 01.09.2013 року по 09.10.2013 року - 761,92 грн.;
пеню за несвоєчасне погашення кредиту
за період з 01.08.2013 року по 09.10.2013 року -
4235,61 грн.; 3 % річних за несвоєчасне
погашення кредиту за період з 01.08.2013
року по 09.10.2013 року - 969,86 грн. (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до договору поруки від
23.04.2013 року та договору про внесення
змін від 05.06.2013 року ОСОБА_2 поручився за
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором (а.с.21-23,24).

Доводи апеляційної скарги щодо не
настання строку виконання зобов'язання
за кредитним договором не можуть бути
прийняті до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК
України якщо кредитним договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
кредитодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому.

Таке право банку передбачено в п.9.2.
кредитного договору у разі порушення
позичальником строків платежів,
встановлених договором (а.с.13-14).

Строки платежів передбачені Графіком
зменшення ліміту кредитної лінії, що є
Додатком № 1 від 05.06.2013 року (а.с.19-20).

З матеріалів справи вбачається, що
позичальник припинив чергові платежі
за кредитним договором, а саме: з
повернення кредиту з 01.08.2013 року та зі
сплати відсотків за користування
кредитом з 01.09.2013 року.

Таким чином з моменту несплати
позичальником платежів за попередній
звітний місяць у банка виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Тому незалежно від строку повернення
кредиту позивач скористався своїм
правом на стягнення простроченої
заборгованості та дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати належних йому
відсотків.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
базуються на помилковому розумінні
позичальником умов кредитного
договору щодо строків виконання ним
зобов'язань за цим договором.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ»
- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: