УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/10183/13-ц

15.01.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого, судді - Кучеренко Н.В.,

при секретарі - Литовській Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно,

ВС Т А Н О
В И В:

У провадженні Центрального районного
суду м. Сімферополя перебуває цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт
Сервіс», ОСОБА_3, третя особа
Центральний ВДВС Сімферопольського
міського управління юстиції АРК про
визнання експертизи, публічних торгів
і акту уцінки майна недійсними.

За заявою про забезпечення позову,
поданою представником позивача за
довіреністю - ОСОБА_4 у судовому
засіданні 15.01.2014 року, позивач просить
накласти арешт на ? частку квартири
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності відповідачу, та отримана ним
в результаті публічних торгів, на
недійсності яких наполягає позивач. Як
вказано у заяві, позивач має підстави
вважати, що виконання рішення у справі
може бути утруднено, у зв'язку з чим,
просить накласти арешт на вказане
майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
договором - ОСОБА_5 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення заяви
позивача про забезпечення позову,
вважаючи її необґрунтованою.

Суд, вислухавши представників
сторін, вивчивши заяву, дослідивши
матеріали цивільної справи, вважає, що
заява задоволенню не підлягає, за
наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову, які за
своєю юридичною природою є заходами
щодо охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача та гарантують реальне
виконання позитивно прийнятного
рішення.

Відповідно до вимог частини 3
зазначеної правової норми
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства -
розгляді заяв про забезпечення позову»
роз'яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам; при встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку
діяльність-зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Оцінка судом обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів забезпечення
позову здійснюється з урахуванням
розумності та обґрунтованості вимог
щодо забезпечення позову, зокрема,
виходячи з відповідності заходу
вимогам, на забезпечення яких він
вживається, з урахуванням
співвідношення права (інтересу), про
захист яких просить заявник, з вартістю
майна, на яке вимагається накладення
арешту, або майнових наслідків
заборони відповідачеві вчиняти певні
дії.

Судом встановлено, що заявлені позовні
вимоги ґрунтуються на тому, що у 2011 році
та у 2012 році судом видані виконавчі
листи про стягнення на користь ОСОБА_1
та ОСОБА_3 відповідно грошових сум. В
межах примусового виконання судового
рішення з публічних торгів продано
нерухоме майно боржника, а саме: ?
частка квартири АДРЕСА_1. При цьому,
переможцем торгів став відповідач
ОСОБА_3 Позивач вважає, що ці торги
проведені з порушенням діючого
законодавства, вартість майна
занижена, у зв'язку з чим, просить
визнати їх недійсними.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
заяви про забезпечення позову, суд
виходить з того, що суду не надано
доказів існування реальної загрози
невиконання можливого рішення суду,
доказів наміру відповідача на
здійснення з конкретним майном дій, які
призведуть до утруднення виконання
рішення суду у разі задоволення
позовних вимог, наявності підстав
припускати, що відповідач може
розпорядитися зазначеним майном.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність відмови у задоволенні
заяви про забезпечення позову, як
необґрунтованій.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153, 208-209 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Центральний
районний суд м. Сімферополя у
п'ятиденний строк.

Суддя:
Н. В. Кучеренко