Справа № 524/426/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07.07.2014 року Автозаводський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області в складі:

головуючого судді - Зємцова В.В.,

при секретарі - Бойко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з
вказаним позовом, в якому зазначала, що
сторони проживали разом з листопада 1995
року та офіційно оформили шлюбні
відносини 25 листопада 1995 року. Шлюб
було зареєстровано у Палаці шлюбів м.
Кременчука, актовий запис №1656.

Фактично з травня місяця 2012 року, з вини
відповідача, сім'я повністю розпалась.
Чоловік не брав участі у веденні
спільного господарства, не вносив
вклад до сімейного бюджету.

Сімейно - шлюбні відносини між ними
було розірвано на підставі рішення
Автозаводського районного суду міста
Кременчука від 24 жовтня 2012 року,
рішення набрало законної сили.

Від шлюбу мають двох спільних дітей:
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти після
розірвання шлюбу залишилися проживати
з позивачем.

За час сумісного проживання за
договором №40 про пайову участь в
реконструкції гуртожитку ними була
набута 3-х кімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно рішення Автозаводського
районного суду міста Кременчука
Полтавської області від 26.02.2013 року по
справі № 1601/13887/2012 визнано за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

В даний час позивач разом із двома
своїми неповнолітніми дітьми вимушена
проживати в іншому місці, а саме у своїх
батьків у АДРЕСА_2, так як сумісне
проживання з ОСОБА_2 є неможливим,
оскільки після набрання вищевказаним
рішенням законної сили, відповідач
почав створювати несприятливі умови
для того, щоб позивач разом із
неповнолітніми дітьми, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, мала можливість мешкати в
квартирі АДРЕСА_1 (міняв замки, відбирав
ключі у дітей), тобто своїми умисними
діями створював усі умови, щоб разом із
дітьми позивач покинула квартиру.

Станом на жовтень місяць 2012 року
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
відповідно до висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
10/4-12 складає 190 020,00 (сто дев'яносто тисяч
двадцять) грн., тобто вартість 1/2 частки,
яка належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності складає
дев'яносто п'ять тисяч десять грн.

Після розірвання шлюбу позивач
запропонувала відповідачу виплатити
грошима вартість його частки в
квартирі, однак останній на пропозицію
не погодився.

Батьки ОСОБА_2 проживають у Полтавській
області, Кременчуцькому районі в селі
Рокитне-Донівка, де мають великий та
зручний приватний будинок і проживають
у двох, тобто у відповідача є де
проживати.

Просила припинити право власності
ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1

Визнати за нею право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу ОСОБА_2

Виплатити ОСОБА_2 дев'яносто п'ять тисяч
десять грн., тобто грошову компенсацію
вартості ? частки квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали,
просили його задовольнити.

Відповідач та його представник проти
позову заперечували. Пояснили, що
відповідач немає на праві власності
придатного для проживання житла,
вартість визначена експертом вочевидь
не відповідає дійсній вартості
квартири.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилися. Про час та місце
проведення слухання були попереджені
належним чином та завчасно. Просили
розгляд проводити без їх участі.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, їх
представників, оцінивши зібрані по
справі докази у їх сукупності
приходить до наступних висновків.

Сторони проживали разом із листопада
1995 року та офіційно оформили шлюбні
відносини 25 листопада 1995 року. Шлюб
було зареєстровано у Палаці шлюбів м.
Кременчука, актовий запис №1656.

Сімейно - шлюбні відносини між ними
було розірвано на підставі рішення
Автозаводського районного суду міста
Кременчука від 24 жовтня 2012 року,
рішення набрало законної сили.

Від шлюбу мають двох спільних дітей:
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти після
розірвання шлюбу залишилися проживати
з позивачем.

За час сумісного проживання за
договором №40 про пайову участь в
реконструкції гуртожитку ними була
набута 3-х кімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно рішення Автозаводського
районного суду міста Кременчука
Полтавської області від 26.02.2013 року по
справі № 1601/13887/2012 визнано за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

В даний час позивач разом із двома
своїми неповнолітніми дітьми проживає
в іншому місці, а саме у своїх батьків у
АДРЕСА_2, так як сумісне проживання з
ОСОБА_2 є неможливим.

Станом на жовтень місяць 2012 року
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
відповідно до висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
10/4-12 складає 190 020,00 (сто дев'яносто тисяч
двадцять) грн., тобто вартість 1/2 частки,
яка належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності складає
дев'яносто п'ять тисяч десять грн.

Після розірвання шлюбу позивач
запропонувала відповідачу виплатити
грошима вартість його частки в
квартирі, однак останній на пропозицію
не погодився.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що
право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Конституція України в своїй
статті 41 встановлює, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів
права приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути

припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи наведене суд в вважає за
необхідне в задоволенні позову
відмовити, виходячи з наступного.

Позивачем не доведено наявності умов,
передбачених ст.. 365 ЦК України (частка
є незначною і не може бути виділена в
натурі; річ є неподільною; спільне
володіння і користування майном є
неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї).

Також суд вважає, що сторони не
позбавлені можливості звернутися з
позовом про встановлення порядку
користування квартирою.

Керуючись ст. ст. 355, 358, 365 ЦК України, ст.
ст. 14, 57-59, ч. 4 ст. 130, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду
Апеляційним судом, якщо рішення не
скасовано.

Суддя: