Справа № 0907/2-7821/2011
Провадження № 22-ц/779/234/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Меленко
О.Є., Проскурніцького П.І.,

секретаря: Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Івано-Франківської міської ради до
ОСОБА_2 про звільнення, повернення
самовільно захопленої земельної
ділянки, зобов'язання знесення
самовільно встановленої огорожі та
стягнення шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
03 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 03 грудня 2013 року задоволено
позов Івано-Франківської міської ради
до ОСОБА_2, зобов'язано ОСОБА_2 звільнити
та повернути Івано-Франківській
міській раді самовільно захоплену
земельну ділянку, загальною площею 0,0286
га по вул. АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільно встановленої огорожі.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Івано-Франківської міської ради шкоду,
заподіяну внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки у розмірі
1010 грн.73 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,
посилаючись на порушення судом
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, зазначає, що судом
не було враховано, що на момент
розгляду справи в суді вся земельна
ділянка, навколо якої встановлена
огорожа, вже належала їй на праві
власності і на праві користування
відповідно до вимог земельного
законодавства, тому не може вважатися
самовільно захопленою, у зв'язку з чим
суд помилково прийшов до висновку про
звільнення нею та повернення позивачу
земельної ділянки.

Просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В засіданні апеляційної інстанції
представник апелянта ОСОБА_3 вимоги
скарги підтримав, представник позивача
Медицька О.В. доводи апеляційної скарги
заперечила.

Вислухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких
підстав.

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак, наведеним вимогам оскаржуване
рішення суду не відповідає.

Згідно з нормами земельного
законодавства України (ст. 116.125,125 ЗК
України) право власності та право
користування земельною ділянкою
набувається тільки у порядку і тільки з
підстав, передбачених законом. Згідно
ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про самовільне захоплення
відповідачкою спірної земельної
ділянки та користування нею,
посилаючись при цьому на те, що у
відповідачки відсутні
правовстановлюючі документи на момент
проведення перевірок, по результатах
яких було винесено постанови про
накладення адміністративних стягнень
від 04.04.2011 року та 12.05.2011 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 212
Земельного кодексу України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними.

Встановлено, що суд першої інстанції, в
порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України,
належно не дослідив наявні в
матеріалах справи представлені
відповідачкою докази та не взяв до
уваги, що на час розгляду справи та
постановлення рішення вся земельна
ділянка, навколо якої відповідачкою
встановлено огорожу, вже належала їй на
праві власності та на праві
користування відповідно до вимог
земельного законодавства, а тому не
може вважатися самовільно захопленою
та відповідно нести відповідальність
за заподіяну шкоду самовільним її
зайняттям.

Із матеріалів справи вбачається, що вся
огороджена відповідачкою земельна
ділянка складається із 3-х частин: перша
- розміром 0,0378 га /кадастровий
№230010207/ належить їй на праві
власності згідно Державного акту,
виданого 27.03.2006 року; друга - розміром
0,0128 га /кадастровий № 230010798/ -
належить на праві власності згідно
Свідоцтва про право власності від
07.11.2013 року; третя - 0,0235 га /кадастровий
№ 230010799/ - була передана
відповідачці згідно рішення сесії
Івано-Франківської міськради № 4250-38
від 18.10.2013 року, якою відповідачка
користувалася згідно Договору 03-03 від
18.12.2012 року особистого сервітутного
користування на підставі рішення
міськради від 18.12.2012 року, а в
подальшому згідно рішення цієї ж ради
№ 1250-38 від 18.10.2013 року передана
відповідачці в оренду /а.с. 39,35-35,61,66-68/.

Таким чином, спірна земельна ділянка
площею 0,0286 га на час ухвалення
оскаржуваного рішення вже була
передана відповідачці у власність і
частково в оренду самим позивачем -
Івано-Франківською міською радою та
належить відповідачці на законних
підставах, оскільки міською радою не
оспорюються правовстановлюючі
документи, які видані їй у
встановленому законом порядку.

За наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, колегія суддів приходить до
висновку про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні всіх
позовних вимог, в тому числі і щодо
стягнення заподіяної шкоди за
відсутності правових підстав для їх
задоволення..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
рішення Івано-Франківського міського
суду від 03 грудня 2013 року скасувати,
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог
Івано-Франківської міської ради до
ОСОБА_2 про звільнення, повернення
самовільно захопленої земельної
ділянки шляхом знесення самовільно
встановленої огорожі та стягнення
заподіяної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
В.М. Вакарук

Судді: О.Є. Меленко

П.І. Проскурніцький