АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9416/14
1 інстанції - Кушнір С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченка М.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 , ПАТ «Комерційний
Банк»Надра» на рішення Солом`янського
районного суду м. Києва від 12 червня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
в сумі 251 813, 49 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь позивача заборгованість по
кредиту в сумі 18371 доларів США,
заборгованість по відсоткам - 8523,92
доларів США, пеню 2218,87 доларів США, а
всього 29114, 38 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ становить 232711 грн.
24 коп.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач ОСОБА_2, через свого
представника подала апеляційну скаргу
в якій просила суд скасувати рішення в
частині відмови у припиненні договору
поруки та ухвалити нове рішення яким
визнати договір поруки припиненим.
Скаргу обґрунтовує тим, що так як банк
не повідомляв поручителя про наявність
заборгованості боржника, вона вважає,
що обсяг її відповідальності
збільшився внаслідок невиконання
боржником умов договору, а тому порука
припинилась на підставі ст. 559 ЦК
України.

З рішенням також не погодився позивач,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати в частині тих
вимог в задоволенні яких банку було
відмовлено та просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Банк в своїй скарзі зазначав про те, що
суд першої інстанції безпідставно
стягнув пеню в межах одного року, не
врахувавши вимоги закону про те, що
строк позовної давності за умовами
договору був збільшений до 10 років, а
також відсутність заяви про
застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник банку доводи скарги банку
підтримав, скаргу відповідача не
визнав.

Відповідачі до суду не з`явились. Про
розгляд справи були повідомлені:
відповідач ОСОБА_3 18.08.2014 року,
відповідач ОСОБА_2, 07.07.2014 року, її
представник 05.07.2014 року, що
підтверджується зворотними поштовими
повідомленнями.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства,

за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку,
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель-відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя;
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 19.02.2008 р. між ПАТ
«Комерційний Банк «НАДРА»
(правонаступник Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра») та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 39/П/35/2008-840,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 19801,98
доларів США зі сплатою за використання
кредитних коштів 14,3 відсотків річних.
Дата остаточного повернення кредиту
17.02.2015р. Цільове використання кредиту:
на придбання автотранспортного засобу.

Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору
позичальник повертає кредит та сплачує
відсотки банку, шляхом внесення
мінімально необхідного платежу на
поточний рахунок НОМЕР_1, шляхом
внесення готівкою на поточний рахунок
або безготівковим перерахуванням. Сума
мінімального необхідного платежу
складає 376,76 долара США.

19.02.2008 р. між ПАТ «Комерційний Банк
«НАДРА» (правонаступник Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра») та ОСОБА_2 укладено
договір поруки № 39/П/35/2008-840.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки
ОСОБА_2 зобов`язується перед банком
відповідати за виконання боржником
ОСОБА_3 обов`язків, що виникли на
підставі кредитного договору №
39/П/З5/2008-840 від 19.02.2008 р. в тому числі
повернути до 17.02.2015 р. кредит в сумі 19801
доларів США 98 центів, сплачувати банку
відсотки за користування кредитом із
розрахунку 14,3% річних, сплатити інші
платежі, передбачені кредитним
договором, сплатити можливі штрафні
санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п.1.2 договору поруки
поручитель та боржник несуть солідарну
відповідальність перед банком,
поручитель відповідає перед банком у
тому ж обсязі, що і боржник.

Банк надав позичальнику кредитні кошти
в сумі 19801.98 доларів США, що
підтверджується завою про видачу
готівки № 644 від 19.02.2008 р.

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку прострочення
позичальником строку сплати
необхідних платежів по погашенню
кредиту, позичальник сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення.

В судовому засіданні встановлено, що
позичальником систематично
порушувались умови кредитного
договору, несвоєчасно виконувалися
зобов`язання щодо сплати щомісячних
платежів (повернення кредитних коштів,
сплати процентів за користування
кредитом) протягом строку дії
кредитного договору. Згідно наданого
позивачем розрахунку вбачається, що
останній платіж по кредитному договору
надійшов 27.04.2011 р.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1, ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 5.2 кредитного
договору, позичальник зобов'язався
сплатити позивачу штраф у розмірі 10%
від суми кредиту, у разі порушення
пункту 4.3.10 договору.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що штраф в розмірі
10%, нараховано за порушення п.4.3.2 та 4.3.17
кредитного договору, а саме не
укладення відповідачем договору
страхування транспортного засобу на 2013
р.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до постанови про порушення
кримінальної справи від 15.12.2011 р.,
невстановлена слідством особа 15.09.2011 р.
, шляхом зловживання довірою
заволоділа автомобілем «Сіат Ібіца
Спорт», д.н.з НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що останній раз укладала
договір страхування транспортного
засобу в 2011 році, з 2012 р. не укладала
договори страхування транспортного
засобу, оскільки автомобіль було
вкрадено, про що було повідомлено
позивача.

Позовні вимоги про сплату штрафу в сумі
10 %, яка становить 1980,20 дол. США., суд
вважав такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем
пропущено строки позовної давності для
стягнення штрафу.

Суд також встановив що пеня підлягає
стягненню за період з 21.12.2012 р. в межах
строків позовної давності, оскільки
позовна заява направлена до суду 20.12.2013
р.

Відповідно до ч.І ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов`язання, а також
у разі зміни зобов`язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

В силу ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимог до
поручителя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р.=,№ 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов`язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов`язань за цим договором строк
пред`явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватись з
моменту настання строку погашення
зобов`язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов`язання у повному
обсязі або у зв`язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред`явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред`явлення до нього позову. При цьому
в разі пред`явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов`язання.

Суд встановив, що порука відповідача
ОСОБА_2 не припинилася, оскільки кредит
надавався строком до 17.02.2015 р., позов
пред`явлено 20.12.2013 р. до настання строку
виконання основного зобов`язання також
судом було встановлено, що обсяг
відповідальності поручителя не
збільшувався.

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав
для часткового задоволення позову про
солідарне стягненню на користь
позивача заборгованості, що
складається з: заборгованість за
кредитом в сумі 18371,59 дол. США, що
еквівалентно 146844.12 грн., заборгованість
по сплаті відсотків 8523.92 дол. США, що
еквівалентно 68131,71 грн., пені за
прострочення сплати кредиту 2218,87 дол.
США, що еквівалентно 17735,43 грн.,
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам Закону .

Доводи апеляційної скарги поручителя
про те, що суд безпідставно стягнув
заборгованість з поручителя, порука
якого припинилась не приймаються
апеляційним судом, тому, що з
розрахунку заборгованості та
кредитного договору вбачається, що
обсяг відповідальності боржника та
поручителя протягом дії кредитного
договору не збільшувався, борг
нараховувався за умовами первинного
кредитного договору з застосуванням
штрафних санкцій, які були ним
передбачені, а умовою для припинення
поруки є збільшення зобов`язань
боржника без згоди поручителя.

Доводи представника позивача про те, що
за умовами договору строк позовної
давності сторонами був збільшений до 10
років, а тому, суд помилково відмовив у
стягненні штрафу та частково пені
через пропуск строку позовної давності
колегія суддів не приймає, тому, що в п.
7.2 кредитного договору не зазначено, що
сторонами договору збільшено, як
загальний строк позовної давності так
і спеціальний, який діє щодо штрафних
санкцій.

Враховуючи, що сторони уклали
кредитний договір на споживчі потреби,
неоднозначність вказаного пункту
договору, щодо збільшення строку
позовної давності, та відсутність в
ньому конкретизації, щодо збільшення
строку позовної давності
передбаченого для стягнення штрафу та
пені, суд трактує вказаний пункт
договору на користь споживача, як
слабшої сторони цивільно-правових
відносин.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність заяви про застосування
позовної давності спростовуються
текстом заперечення на позов, яке
міститься на а.с. 88-89, зі змісту якого
вбачається, що заперечуючи проти
позову представник відповідача ОСОБА_2
просив суд відмовити в позові в тому
числі і через пропуск позивачем строку
позовної давності.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційних скарг
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний Банк»Надра»
відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 12 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: