У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 червня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа -
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про знесення частини
будинку, зобов'язання вчинити дії та
встановлення факту, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 18 листопада 2013 року
позов ОСОБА_6 залишено без розгляду на
підставі заяви останнього.

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5
подали зустрічний позов, у якому з
урахуванням уточнень просили
зобов'язати ОСОБА_6 за власний рахунок
знести другий поверх будинку,
розташованого по АДРЕСА_2, а також
навіс, який прибудований до паркану зі
сторони земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_3, зобов'язати
відповідача усунути та не чинити
перешкоди у здійсненні ними права
власності на будівельні матеріали та
обладнання, що використані при
будівництві незавершеного житлового
будинку по АДРЕСА_3, та на земельну
ділянку площею 0,0976 га за цією адресою
шляхом знесення огорожі, яка збудована
з відхиленням від межі між суміжними
земельними ділянками по АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_2 в сторону земельної ділянки по
АДРЕСА_3, визнати факт виконання
відповідачем напису на Генплані М1:500
наступного змісту: «ОСОБА_8, АДРЕСА_1» та
словосполучення «на відстані не менше 2
м (два метри) від забору до стіни
будинку протягом 17 м (сімнадцять
метрів) і далі не менше 1,5 м (півтора
метра) зі сторони моєї ділянки»,
визнати факт виконання відповідачем
підпису перед словосполученням
«ОСОБА_8, АДРЕСА_1».

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, відповідач у порушення вимог
чинного законодавства та норм
будівництва самовільно збудував
двоповерховий будинок по АДРЕСА_2,
впритул до паркану на відстані 0,5 м
прибудував навіс, що приводить до
попадання на їх земельну ділянку
атмосферних опадів з покрівлі.

14 листопада 2012 року Інспекцією ДАБК в
Одеській області була здійснена
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил будівлі, якою
встановлено, що за вказаною вище
адресою незаконно експлуатується
двоповерховий будинок з підвалом та
горищем, хоча згідно з дозволом
ІДАБК Одеської міської ради від 23
липня 2002 року № 505/02, висновком УАМ від
27 травня 2002 року за № 31 /02-11 та
погодженням Управління інженерного
захисту території міста від 23 травня 2002
року № 710 за цією адресою передбачено
будівництво одноповерхового будинку з
мансардним та цокольним поверхом.
Також встановлено, що до паркану
прибудований навіс, відстань між якими
становить 0,5 м.

Посилаючись на те, що на даний час
відповідач не має правовстановлюючого
документа на будинок за вказаною вище
адресою, просили задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 грудня 2013 року
зустрічний позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6 за власний рахунок
знести другий поверх будинку по
АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути та не чинити
перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 права власності на будівельні
матеріали та обладнання, що
використані при будівництві
незавершеного житлового будинку по
АДРЕСА_3 та на земельну ділянку площею
0,0976 га за цією адресою шляхом
зобов'язання ОСОБА_6 за власний рахунок
знести огорожу, яка збудована з
відхиленням від межі між суміжними
земельними ділянками по АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_2 в сторону земельної
ділянки по АДРЕСА_3.

Визнано факт виконання відповідачем
напису на Генплані М1:500 наступного
змісту: «ОСОБА_8, АДРЕСА_1» та
словосполучення «на відстані не менше 2
м (два метри) від забору до стіни
будинку протягом 17 м (сімнадцять
метрів) і далі не менше 1,5 м (півтора
метра) зі сторони моєї ділянки» та факт
виконання відповідачем підпису перед
словосполученням «ОСОБА_8, АДРЕСА_1».

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині вимог про визнання факту
виконання напису ОСОБА_6 та ухвалено
нове про відмову в задоволенні позову
в цій частині.

У решті судове рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким вирішити питання по суті,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, суд
першої інстанції, з висновком якого
фактично погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що будівництво другого
поверху будинку по АДРЕСА_2 здійснено
відповідачем без відповідного дозволу
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю,
при самочинному будівництві порушені
вимоги Державних будівельних норм
України 360-92 «Містобудування.
Планування і забудова міських та
сільських поселень», які затверджені
наказом Держкоммістобудування від 17
квітня 1992 року № 44, та не дотримано
відстані від навісу покрівлі будинку
до межі суміжної земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_3, що належить
позивачам.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання факту
виконання відповідачем напису на
генплані та ухвалюючи в цій частині
нове про відмову в позові, апеляційний
суд виходив із того, що даному факту
суд може надавати лише оцінку, як
доказу, без ухвалення судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Рішення суду апеляційної інстанції та
рішення суду першої інстанції у
нескасованій його частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко