АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/711/14
Справа № 2034/2-5538/11
Категорія - «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого:
судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю.,
Швецової Л.А.,

при секретарі: Руссу К.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 24 січня 2012
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства Банк «Фінанси
та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

встановила:

У грудні 2011 року публічне акціонерне
товариство Банк «Фінанси та Кредит»
звернулося до суду з позовом, в
обґрунтування якого зазначило, що 25
березня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та кредит», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит» (ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 52-23/И,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 393 900 грн. та
зобов'язався повернути вищевказану
суму у строк до 25 березня 2028 року
відповідно до графіку погашення
заборгованості, а також сплачувати
проценти за користування кредитом із
розрахунку 17,5% річних на суму залишку
заборгованості. З метою належного
виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань, 25
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено договір поруки №52-23/И-П,
за яким останній зобов`язався
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_1
зобов`язань за кредитним договором.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 взятих на
себе за кредитним договором
зобов'язань належним чином не виконав,
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив
стягнути в солідарному порядку з нього
та ОСОБА_3 заборгованість, яка станом на
20 вересня 2011 року складається з: 375 314
грн. 12 коп. заборгованості за кредитом,
172 734 грн. 55 коп. заборгованості за
процентами та 642 749 грн. 78 коп.
нарахованої пені за порушення
виконання зобов'язань за договором, а
всього просив стягнути 1 190 798 грн. 45 коп.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
24 січня 2012 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Слобожанське
РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 190 798 грн. 45 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати, справу направити на новий
розгляд до того ж суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 взятих на себе за укладеним 25
березня 2008 року з ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» кредитним договором
зобов'язань щодо повернення кредитних
коштів та сплати процентів належним
чином не виконав, правовими наслідками
чого є стягнення в солідарному порядку
з нього та поручителя ОСОБА_3 виниклої у
зв'язку з цим заборгованості, яка
станом на 20 вересня 2011 року складається
з: 375 314 грн. 12 коп. заборгованості за
кредитом та 172 734 грн. 55 коп.
заборгованості за процентами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 25
березня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 52-23/И, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 393 900 грн. та зобов'язався
повернути вищевказану суму у строк до 25
березня 2028 року відповідно до графіку
погашення заборгованості, а також
сплачувати проценти за користування
кредитом із розрахунку 17,5% річних на
суму залишку заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ст. 1050 ЦК).

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають передбачені
законом або договором наслідки,
зокрема, сплата неустойки..

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою та порукою.

Пунктом 6.1 кредитного договору сторони
передбачили, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів,
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Як убачається із матеріалів справи, 25
березня 2008 року, з метою забезпечення
своєчасного і повного виконання ОСОБА_1
своїх зобов'язань, між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки №52-23/И-П, за
яким останній зобов`язався
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_1
його боргових зобов'язань за кредитним
договором.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель
відповідають перед

кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Встановивши, що ОСОБА_1 взятих на себе
за кредитним договором зобов'язань
щодо своєчасного повернення грошових
коштів та сплати процентів за
користування кредитом належним чином
не виконав, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
передбачених законом підстав для
стягнення в солідарному порядку з
боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3
виниклої станом на 20 вересня 2011 року
заборгованості за кредитним договором,
яка складається, зокрема, з: 375 314 грн. 12
коп. заборгованості за кредитом та 172 734
грн. 55 коп. заборгованості за
процентами.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність доказів отримання ОСОБА_1
кредиту є безпідставними та такими, що
спростовуються наявними в матеріалах
справи документами, зокрема, заявою про
видачу готівки, в якій міститься
особистий підпис відповідача, про
отримання ним з каси банку 393 900 грн.

Що стосується рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача пені в сумі 642 749 грн. 78 коп.
за порушення виконання ним зобов'язань
за договором, колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду в цій частині
змінити з наступних підстав.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як убачається із матеріалів справи
заборгованість відповідача перед ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» за кредитом
становить 375 314 грн. 12 коп., а розмір
нарахованої позивачем пені - 642 749 грн. 78
коп.

Оскільки розмір нарахованої позивачем
пені за порушення виконання
зобов'язань за договором значно
перевищує розмір заборгованості за
кредитом, колегія суддів вважає за
необхідне зменшити розмір пені, яка
підлягає стягненню з відповідачів до 400
000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні,
зі зменшенням розміру пені, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» до 400 000 гривень., а в іншій
частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 24 січня 2012
року змінити.

Зменшити розмір пені, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» до 400 000
(чотирьохсот тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді