АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1134/14
Головуючий в 1-ої інстанції -
Доповідач - Болтунова Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів -
Макарова М.О., Тамакулової В.О.

при
секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Бабушкінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання права
власності та звільнення майна з- під
арешту, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання за ним
право власності на автомобіль марки
«MAZDA» 626, 1994 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, а також зобов*язання
Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ виключити
даний автомобіль з акту опису майна
боржника ОСОБА_2 та передати йому. (
а.с.4)

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі. ( а.с.77)

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить дане рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на те, що
судом були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Згідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначене судове рішення не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено, що автомобіль марки «MAZDA»
626, 1994 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_2,
виданого РЕВ -1 МВ ГАІ УМВС України в
Дніпропетровській області 28 березня 2007
року.( а.с.14)

20 липня 2010 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був укладений договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля. .
Згідно розписок відповідач 1 отримав
від позивача внески за продаж спірного
автомобіля 20.07.2010 року та 23.09.2010 року
загальну суму 24000 грн. ( а.с.7-11)

В цей же день, 20 липня 2010 року
приватним нотаріусом була оформлена
довіреність, у відповідності до якої
ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1
користуватися (керувати) та
розпоряджатися автомобілем марки
«MAZDA» 626, випуску 1994 року, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
ОСОБА_2 у РЕВ -1 МВ ГАІ УМВС України в
Дніпропетровській області 28 березня 2007
року.

Довіреність видана до 20 липня 2015 року. (
а.с.12)

З вказаного періоду ОСОБА_1
користувався спірним автомобілем,
однак 08.06.2013 року він був зупинений
робітниками ДАІ, де йому стало відомо,
що на даний автомобіль накладений
арешт, у зв*язку з чим автомобіль у
позивача був вилучений.( а.с.23)

ОСОБА_1 звернувся до суду і просив,
на підставі ст.392, 526 ЦК України, визнати
за ним право власності на спірний
автомобіль, виключити його з акту опису
і арешту та передати йому.

З матеріалів справи також видно,
що за рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 21 лютого
2013 року був виданий наказ про стягнення
з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованості в розмірі
24 596,95 грн.( а.с. 65-70)

Постановою Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ від 23 квітня 2013
року було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного наказу, а також постановою
від цієї ж дати державним виконавцем
був накладений арешт на все майно, яке
належить ОСОБА_2 та заборонено його
відчуження. ( а.с.55,56)

08 червня 2013 року вказаний
автомобіль під керуванням позивача був
тимчасово затриманий та переданий на
тимчасове зберігання до ПП СП
«Юстиція», на підставі акту опису і
арешту майна ВДВС від 23 квітня 2013 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст.328,
319, 321, ч.1 ст.334, 392 ЦК України, зазначаючи,
що сплативши за автомобіль обумовлені
договором грошові кошти та отримавши
від продавця сам автомобіль 20.07.2010 року,
позивач набув на нього права власності
саме із зазначеного часу. Крім того , на
думку суду спірний автомобіль був
зареєстрований на відповідача, як на
фізичну особу, а рішенням суду за
наказом мало місце стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 як з фізичної
особи-підприємця, а тому задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_1 в повному
обсязі.( а.с.77-81)

Однак, з такими висновками суду
погодитись неможливо, оскільки, вони не
відповідають вимогам норм
матеріального права; при розгляді
справи суд порушив норми
процесуального права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Підстави набуття права власності
на майно чітко визначені цивільним
законодавством.

Крім того п. 8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, який затверджений
Постановою КМ України від 07.09.1998р. № 1388
визначено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Колегія суддів вважає, що позивач
не надав суду належних і допустимих
доказів на підтвердження факту
придбання у ОСОБА_2 автомобіля марки
«MAZDA» 626, 1994 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1., а довіреність не
свідчить про укладення договору
купівлі-продажу автомобіля, а отже і
відсутні підстави для визнання за
позивачем права власності та
звільнення автомобіля з-під арешту.

Аналізуючи зміст рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що воно не може
залишатися в силі і підлягає
скасуванню, на підставі п.4 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013
року скасувати і в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: