Справа № 342/401/14-ц
Провадження № 2/342/308/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк
Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання відповідача таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить постановити
рішення, яким визнати відповідача
таким, що втратив право на
користування житловим будинком по
АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала
тим, що з відповідачем перебувала в
зареєстрованому шлюбі, разом жили в
АДРЕСА_1 в будинку батьків позивачки.
18.02.1992 р. шлюб розірвано, Рішенням
Городенківського районного суду від
15.10.1992 р. проведений поділ майна між
ними, після чого відповідач перейшов
проживати в присуджену йому половину
житлового будинку по АДРЕСА_2, де
проживає по даний час без реєстрації.
Позивачка є власником половини
житлового будинку по АДРЕСА_1,
власність зареєстрована в
реєстраційній службі Городенківського
районного управління юстиції. В
належному їй будинку зареєстрований
відповідач, який добровільно не бажає
знятись з реєстрації, хоча фактично в
цьому будинку він не проживає з 1992 р.
Позивачка має право на призначення
субсидії на опалювальний період, однак
не може ним скористатись, так як в
будинку зареєстрований відповідач.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позов з наведених в ньому
підстав. Суду пояснила, що в 1992 р. шлюб
між нею та відповідачем був розірваний.
Відповідач перейшов проживати на
АДРЕСА_2. В будинку по АДРЕСА_1
проживала її мати ОСОБА_3. Позивачка з
1992 р. по 2004 р. з іншим чоловіком
проживала в с. Тишківці
Городенківського району. В 2004 р.
чоловік помер і з того часу вона жила в
по АДРЕСА_1. Мати померла в 2007 р.
Позивачка після смерті матері
успадкувала належну матері частину
житлового будинку, стала її власником.
Відповідач ОСОБА_2 (її колишній
чоловік) зареєстрований в її будинку,
хоча фактично з 1992 р. в ньому не
проживає. Його реєстрація порушує
права та інтереси позивачки, як
власника майна, тому вона просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, про час і місце
судового засідання був повідомлений
відповідно до вимог ст.76 ЦПК України.
Від відповідача не надійшло
повідомлення про причини неявки чи про
відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки,
свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 1/ 2 частини житлового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 що
стверджено Свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 14.03.2014 р.,
зареєстрованим в реєстрі за № 296 по
спадковій справі № 449 від 25.10.2013 р.
Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 19017351 від 14.03.2014 р.
стверджено, що вона власником 1/ 2
частини житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

Про те, що позивачка ОСОБА_1 з
відповідачем ОСОБА_2 перебували в
шлюбі свідчить Свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, видане
18.02.1992р. (а.с. 13).

З Будинкової книги для прописки
громадян, що проживають в будинку
АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрований в даному будинку з
06.12.1979 р. (а.с. 5-6).

Згідно з ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого
кодексу визначено, що фізична особа
має право на місце проживання.

В судому засіданні встановлено, що
відповідач тривалий час, з 1992 р., не
проживає в будинку по АДРЕСА_1, хоча
зареєстрована в ньому.

Те, що відповідач не проживає в
будинку, де проживає позивачка, яка є
власником будинку, в судовому
засіданні ствердив свідок ОСОБА_4,
житель м. Городенка.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Городенківського нарсуду
Івано-Франківської області від 15.10.1992
р. по справі № 2-272/1992 р., яким частково
задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про розподіл майна подружжя, в т.ч.
будинку, розташованого по АДРЕСА_2,
встановлено, що сторони спільно не
проживають з 22 січня 1992 р., ОСОБА_5
проживає в своєї матері.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Те, що відповідач, колишній чоловік
позивачки, фактично не проживаючи в
належному їй будинку є зареєстрованим
в ньому, перешкоджає позивачці
належно реалізовувати свої права
власника об'єкта нерухомості.

Тому при вищенаведених доказах і
обставинах справи суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим по АДРЕСА_1.

На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст.
72,150 Житлового кодексу України,
керуючись ст. ст. 10,11,60, 209,212, 214- 215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що
втратив право на користування
житловим будинком, що знаходиться по
АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь в справі, але не
були присутні при проголошенні
рішення, мають право на його
оскарження протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя:
Ничик Г.І.