Номер провадження: 22-ц/785/5240/14
Головуючий у першій інстанції Грубіян
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
третя особа - виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради, про
усунення перешкод шляхом виселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 3 квітня 2014 року,

встановила:

В вересні 2013 року позивачка звернулася
до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона є власником
будинку АДРЕСА_1. В травні 2012 року вона
дозволила своєму сину ОСОБА_3 з
дружиною та з дітьми тимчасово на
протязі тижня пожити в цьому будинку.
Однак позивачі не звільняють будинок,
перешкоджають позивачці користуватися
своєю власністю. Позивачка просила
усунути перешкоди в користуванні
будинком шляхом виселення
відповідачів з дітьми.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 3 квітня 2014
року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права та ухвалення
нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_3 є членом сім»ї ОСОБА_2 - власника
будинку АДРЕСА_1, тому разом зі своєю
дружиною та дітьми має право на
користування спірної жилої площі.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка з 23.06.2001 року є власником
будинку АДРЕСА_1(а.с.4-6). Позивачка
проживає та зареєстрована в сусіднєму
будинку АДРЕСА_2 (а.с.4-6). Разом з нею
проживав та зареєстрований за цією
адресою її син ОСОБА_3.(а.с.13).

В травні 2012 року з дозволу позивачки
ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та з
двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7,
народження 2007 року та ОСОБА_6,
народження 2010 року, вселилися в будинок
НОМЕР_1 для тимчасового проживання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі ніколи не проживали в
будинку НОМЕР_1 разом з власником цього
будинку ОСОБА_2, тому висновок суду
першої інстанції про те, що відповідач
ОСОБА_3 є членом сім»ї власника будинку
НОМЕР_1 не ґрунтується на матеріалах
справи та є помилковим.

Відповідач ОСОБА_3 з 28.05.2010 року
зареєстрований в сусіднєму будинку
НОМЕР_2, в якому проживав разом з своєю
матір»ю ОСОБА_2.(а.с.13), а відповідачка
ОСОБА_8 з 15.03.2006 року зареєстрована по
АДРЕСА_3(а.с.16).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8
внаслідок тимчасового проживання в
будинку НОМЕР_1 не набули право
користування жилою площею в цьому
будинку, а власник цього будинку ОСОБА_2
на підставі ст.391 ЦК України має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм будинком. Тому
відповідачі разом з неповнолітніми
дітьми підлягають виселенню з будинку
без надання іншої жилої площі.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом не правильно
застосовані норми матеріального права,
на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Судовий збір, який сплачений
позивачкою за подачу позову в сумі 114,70
грн. та за подачу апеляційної скарги в
сумі 121,80 грн., а всього в сумі 236,50 грн.,
підлягає стягненню на її користь з
відповідачів в рівних частках по
118,25грн. з кожного на підставі ч.1 ст.88
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 314
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 3 квітня 2014
року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні належного їй на праві
власності житлового будинку АДРЕСА_1,
виселивши із цього будинку ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ОСОБА_6 без надання іншої жилої площі.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судовий збір по 118 гривень 25
копійок з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Н.В.Комаровська