Дата документу 09.04.2014
Справа № 334/9213/13-ц
Провадження № 2/334/291/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі
головуючого-судді Нікітенко Н.П., при
секретарі Сагайдак Г.В.., за участю
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від
спадкування

в с т а н о в
и в :

позивачі звернулись в суд з позовом в
якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді 29/100 частки квартири
спільного заселення, яка знаходиться
за адресою: 69006, АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло № 210, виданим
Ленінською районною адміністрацією
Запорізької міської ради.

Право власності зареєстроване ОП
ЗМБТІ.

Спадкоємцем за заповітом, посвідченим
07.02.2006 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, є ОСОБА_3, дочка
спадкодавця.

Спадкоємцем за законом обов»язкової
частки є ОСОБА_4, дружина спадкодавця.

На підставі їх заяв про прийняття
спадщини приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7була заведена спадкова
справа після смерті ОСОБА_6

Їм стало відомо, що із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
також звернулась його дочка - ОСОБА_5.

Позивачі вважають, що ОСОБА_5 має бути
усунена від права на спадкування,
зважаючи на таке.

ОСОБА_6 страждав на тяжкі захворювання,
внаслідок чого перебував у
безпорадному стані та потребував
сторонньої допомоги.

Так, 05.08.2007 року ОСОБА_6 захворів на
інсульт та 09.08.2007 року був
госпіталізований до кардіологічного
відділення ЗБЛ («Водник»), де перебував
до 23.08.2007 року.

Приблизно у даний період відповідачці
стало відомо про реєстрацію шлюбу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та про складений ним
на ім'я ОСОБА_3 заповіт. Після цього
ставлення відповідачки значно
погіршилось. Вона стала чинити
перешкоди спілкуванню позивачкам з
ОСОБА_6, здійснювати догляд за ним та
його помешканням.

Факт неправомірної поведінки
відповідачки до позивачки ОСОБА_4 за
місцем проживання ОСОБА_6
підтверджується постановою від 12.01.2008
року ДІМ Ленінського РВ ЗГУ УМВС
України в Запорізькій області про
відмову в порушенні кримінальної
справи .

19.03.2013 року ОСОБА_6 захворів на
повторний ішемічний інсульт. Із
зазначеним діагнозом був
госпіталізований до КУ «Запорізька
міська клінічна лікарня № 9», де
перебував до 26.03.2012 року.

19.03.2014 року ОСОБА_6 був у черговий
раз госпіталізований до КУ «Запорізька
міська клінічна лікарня № 9» із
діагнозом «злоякісне новоутворення
прямої кишки».

Крім того, ОСОБА_6 страждав на цукровий
діабет, потребував дієтичного
харчування.

На лікування та догляд за ОСОБА_6 вони
витрачали значні матеріальні кошти,
тому вони вважають, що у них є всі
підстави для звернення до суду із
даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник просили позов
задовольнити із підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідач та її представник не
визнали позовні вимоги, вважають що
обставини, викладені в ньому не
відповідають дійсності, а подані
докази не дають підстав для
задоволення позовних вимог. Надали до
суду письмові докази, які
підтверджували неспроможність
відповідачки за своїм станом здоров'я
надавати допомогу батькові, а також
докази того, що спадкодавець сам
допомагав відповідачці, коли та
потрапила в дорожньо-транспортну
пригоду.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи , суд вважає позов не
обґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи,
згідно з вимогами ст.214 ЦПК, повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
постійну або тимчасову безпомічність
особи, її неспроможність своїми силами
через похилий вік, тяжкі хвороби,
каліцтво фізично та матеріально
самостійно забезпечувати умови свого
життя, побуту, харчування тощо, саме у
зв'язку з чим ця особа потребує
постійного або тимчасового
стороннього догляду, піклування,
турботи та допомоги.

Ухилення спадкоємця від надання
спадкодавцеві необхідної допомоги
може виражатися як в умисних діях
особи, так і в її бездіяльності, що
спрямовані на уникнення від виконання
своїх обов'язків по утриманню
спадкодавця та піклуванню про нього.
При цьому, особа повинна розуміти та
усвідомлювати покладений на неї
обов'язок і мати реальну можливість
його виконувати.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб і чи мав
спадкоємець матеріальну й фізичну
змогу надавати таку допомогу.

В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що при
встановленні факту ухилення від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України, ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні
діти зобов'язані матеріально
утримувати непрацездатних батьків та
піклуватися про них.

За змістом вказаних норм повнолітні
діти зобов'язані піклуватися про
батьків, допомагати їм та утримувати
їх. Ці обов'язки за своєю правовою
природою можуть мати майновий і
немайновий характер. Виконання
майнових обов'язків залежить від
майнового стану дітей, а немайнових від
фізичної можливості і бажання їх
виконувати.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено :

спадкодавець ОСОБА_6 перебував в шлюбі
з позивачкою ОСОБА_4 з 2007 року .(а.с.9)

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.8).

Крім того, ОСОБА_6 мав також доньку
ОСОБА_5-ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.73) та доньку
ОСОБА_8-1958 року народження.

07.02.2006 року спадкодавець ОСОБА_6 зробив
заповіт на ім'я ОСОБА_3 (а.с.6)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що
свідчить актовий запис про смерть №
2294 від 25.04.2013 року (а.с. 5)

Спадкоємцями першої черги,
передбаченими статтею 1261 ЦК України, є
дружина -ОСОБА_4 та доньки - ОСОБА_8,
ОСОБА_5 , ОСОБА_3.

До складу спадкового майна входить 29/100
частин квартири спільного заселення,
яка знаходиться за адресою: 69006, АДРЕСА_1
(а.с.11).

На день смерті спадкодавець був
зареєстрований за вказаною адресою
разом з ОСОБА_5 та членами її сім»ї .( а.с.
47)

Позивачі зареєстровані та проживають в
АДРЕСА_2. В спірній квартирі не
проживали та зареєстровані не були.

З заявами про прийняття спадщини після
смерті спадкодавця ОСОБА_6 до
нотаріальної контори звернулися
ОСОБА_4 (а.с.44), ОСОБА_8 (а.с. 80) , ОСОБА_5
(а.с.68) , ОСОБА_3 (а.с.43).

З матеріалів спадкової справи (а.с. 40-84)
вбачається, що спадкоємці вчасно
звернулись до нотаріуса з заявами про
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця.

Доводи позивачів в тій частині , що
протягом останніх років ОСОБА_6 в силу
свого віку та тяжких хвороб перебував у
безпорадному стані, а з березня 2013 року
був лежачим хворим , потребував
стороннього догляду, був неспроможним
своїми силами фізично та матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя, і вони весь час були змушені
здійснювати за ним догляд та
утримувати, а відповідачка, розуміючи
та усвідомлюючи покладені на неї
обов'язки та маючи матеріальні та
фізичні можливості, навмисно
ухилялась від надання батьку допомоги,
не знайшли своє підтвердження в
поясненнях свідків та письмових
доказах.

У судовому засіданні встановлено, і не
заперечувалось позивачами, що
відповідачка ОСОБА_5 постійно
спілкувалась з батьком.

Сторони у справі також не заперечували
того, що за життя ОСОБА_6 постійно
перебував то в АДРЕСА_1 , де за ним
доглядала ОСОБА_5, то в АДРЕСА_2., де
проживають його дружина ОСОБА_4 та
донька ОСОБА_3, які за ним також
наглядали, коли він там перебував . Лише
з січня 2013 року, за три місяці до смерті
, коли стан ОСОБА_6 погіршився , він
перестав приїжджати в квартиру
АДРЕСА_1, а дружина ОСОБА_4 стала
перешкоджати доньці ОСОБА_5 приїздити
до батька та спілкуватись з ним.

Допитані в судовому засіданні свідки
обох сторін : ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14 підтвердили ,
що ОСОБА_6 постійно перебував в АДРЕСА_1,
а на ніч загальним транспортом
приїздив до дружини та доньки ОСОБА_3 в
АДРЕСА_2, казав «що і тут свої , і там
свої».

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
пояснили, що до січня 2013 року ОСОБА_6
самостійно пересувався, не зважаючи на
перенесені хвороби, сторонньої
допомоги не потребував, в безпорадному
стані не перебував.

Свідок ОСОБА_9 також суду пояснила, що
ОСОБА_6 був матеріально забезпеченою
людиною , бо давав їй в борг 15000 грн. Крім
того, ОСОБА_6 був вкладником
«Електреду» , і вніс туди велику суму
грошей.

Вищезазначені свідки також
підтвердили пояснення відповідачки, що
з 12.01.2010 року вона потрапила в ДТП, стала
інвалідом 3 групи і батько сам
допомагав доньці ОСОБА_5 під час її
лікування. Вона тривалий час була
лежачою хворою і сама потребувала
допомоги.

В судовому засіданні за клопотанням
позивачів були допитані свідки ОСОБА_12,
ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Але допитані свідки не спростували, а
навпаки, підтвердили ті обставини, що
за декілька місяців до смерті ОСОБА_6
самостійно переміщався по місту з
Осіпенківського мікрорайону на
АДРЕСА_1 , а безпорадним став лише за
декілька місяців до смерті. За
поясненнями свідка ОСОБА_14 , ще в січні
2013 року разом з дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_6
на тролейбусі виїжджав в квартиру
АДРЕСА_1 забрати телевізор.

Позивачами не доведено, що за життя
ОСОБА_6 потребував допомоги, за
виключенням перебування останнього у
лікарні, та звертався за такою
допомогою до доньки ОСОБА_5, і вона йому
відмовила.

Долучені до матеріалів справи
документи : постанова про порушення
кримінальної справи від 20.01.2010 року
(а.с.91) ; рішення Орджонікідзевського
суду м. Запоріжжя від 18.10.2012 року (а.с. 165)
, пенсійне посвідчення ОСОБА_5 (а.с.114),
підтверджують те, що 12.01.2010 року ОСОБА_5
потрапила в ДТП , з 12.01.2010 по 18.04.2010
знаходилась в лікарні і стала
інвалідом 3 групи, сама потребувала
матеріальної допомоги, яку
спадкодавець ОСОБА_6 їй надавав за
життя.

На а.с.112 знаходиться довідка
Ленінського УПФУ м. Запоріжжя на ім`я
ОСОБА_6 з якої вбачається, що розмір
його пенсії встановлював на момент
смерті 1717 грн 13 коп.

Крім того, свідок ОСОБА_9 суду
пояснювала, що за життя ОСОБА_6 надавав
їй в борг 15000 грн., які вона повернула
йому.

Дані обставини свідчать про те, що
ОСОБА_6 був матеріально забезпеченою
людиною, не потребував матеріальної
допомоги, а постійно сам її надавав.

В судовому засіданні позивачі
наполягали, що постійно утримувала
спадкодавця, але крім квитанцій про
сплату ліків під час його перебування в
лікарні в квітні 2013 року (а.с.30), інших
доказів не надали.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

На думку суду, наведені докази не
доводять, що ОСОБА_6 перебував у
безпорадному стані та потребував
допомоги у розумінні можливості
позбавлення спадкоємця права на
спадкування.

Таким чином, позивачем не доведена
сукупність обставин: ухилення
відповідача від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані та потреби
спадкодавця в допомозі саме
відповідача.

Судом не здобуто під час розгляду
справи доказів того, що ОСОБА_5 умисно
або своєю бездіяльністю, спрямованою
на уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу батьку, маючи при
цьому можливість, ухилялася від
надання допомоги своєму батьку.

При недоведеності зазначених фактів в
їх сукупності спадкоємець не може
бути позбавлений права на
спадкування за законом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що позов є безпідставний та
необґрунтований і задоволенню не
підлягає

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 214, 215
ЦКП України, ст. 1224 Цивільного Кодексу
України, суд, -

в и р і
ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення від
спадкування-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів.

Суддя:
Нікітенко Н. П.