Справа № 157/423/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Антонюк О.В. Провадження №
22-ц/773/1123/14 Категорія: 27 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача Плеханова
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення кредитної заборгованості, за
апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк (далі по тексту ПАТ КБ)
«ПриватБанк» на рішення
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 26 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду від 26 травня 2014 року в позові ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним
рішенням суду позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій вважає оскаржуване рішення
незаконним із-за невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
об'ємі.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представник
позивача апеляційну скаргу із
наведених у ній мотивів підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином і
своєчасно повідомлявся про дату, час та
місце апеляційного розгляду даної
справи, що підтверджується відповідним
поштовим повідомленням, тому у
відповідності з вимогами ст. 305 ЦПК
України колегією суддів було визнано
за можливе апеляційний розгляд даної
справи проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних мотивів.

Статтею 213 ЦПК України передбачено,
що рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Судом встановлено, що 07 липня 2006 року
між ЗАТ «ПриватБанк» (на даний час ПАТ
КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 укладено
договір № б/н шляхом написання заяви,
яка разом з Умовами надання
банківських послуг та Правилами
користування платіжною карткою
складає договір про надання
банківських послуг (а.с. 11-15).

Відповідно до умов договору ОСОБА_4
отримав кредит у розмірі 2600 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с. 11 зворот, а.с. 14
зворот).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором від 07.07.2006 року у
нього станом на 26.01.2014 року утворилась
заборгованість в сумі 14244, 84 грн., яка
включає в себе 13090 грн. 32 коп.
заборгованість за відсотками; 500 грн.
штраф (фіксована частина); 654, 52 грн.
штраф (відсоткова складова).

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення кредитної заборгованості є
цілком обґрунтованими.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК
України).

Згідно ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна
давність в один рік встановлюється до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг (далі - Умови)
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
пролонговується на такий самий термін
(а.с. 14).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Пунктом 3.1.3 правил користування
платіжною карткою встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшла письмова заява держателя
картки щодо закриття карткового
рахунку, а також за умови наявності
грошових коштів по картковому рахунку
для оплати послуг з виконання операцій
по картковому рахунку, та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Відповідно до п. 9.4 умов і правил
надання банківських послуг
користування платіжною карткою у разі
наявності перевитрати платіжного
ліміту по картці та непогашення його
клієнтом на протязі шести місяців,
картка закривається, наступне
поновлення дії картки можливе лише
після повного погашення
заборгованості клієнтом.

Термін дії платіжної картки - липень 2008
року (а.с. 15), а жодних платежів чи його
поповнень по погашенню кредиту за весь
період його користування ОСОБА_4 не
здійснював (а.с. 51).

Ураховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що у позивача виникло право вимагати
повернення кредиту згідно умов
договору у липні 2008 року.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права лише у березні 2014
року.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Доводи апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення, не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
тому колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 26 травня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді