АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/82/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №27
суддя Зосименко С.Г.
Доповідач суддя Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» на
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2013
року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» про визнання договору
поруки недійсним та договору поруки
таким, що припинив дію, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» про розірвання
кредитного договору, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«Приватбанк» звернулось з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором(а.с.2-3, т.1).

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року ОСОБА_2 отримав 14.12.2006 року кредит у
розмірі 50000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 13.12.2011 року.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_2 станом на
30.09.2011 року має заборгованість 74723,00
доларів США, яка складається з
наступного: 37695,06 доларів США -
заборгованість за кредитом; 24007,39
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
13020,55 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Зобов'язання за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року забезпечено
порукою: договором поруки №167 від 20.10.2010
року року, укладеним з поручителем ПАТ
«Акцент-Банк» у розмірі 200 грн. та
договором поруки, укладеним з
поручителем ОСОБА_3

Вимога, що пред'явлена до поручителів
щодо виконання забезпеченого
зобов'язання, залишена без задоволення.

ПАТ КБ «Приватбанк» та юридична
компанія ТОВ «ЄЛ ТІ ГРУП» уклали
договір про надання правової допомоги
з метою стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на викладені обставини,
ПАТ КБ «Приватбанк» просило: стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 74697,91 доларів США за кредитним
договорм №0612/009КW від 14.12.2006 року;
стягнути з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 солідарно 200 грн.; стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму у розмірі 1950 грн.
за надання юридичних послуг та витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката та інших фахівців в галузі
права.

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
зустрічним позовом до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» про
визнання договору поруки недійсним та
договору поруки таким, що припинив
дію(а.с.102-109, т.1).

В обгрунтування вимог ОСОБА_3
зазначила, що з метою забезпечення умов
кредитного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 про видачу
кредиту, між нею та ПАТ КБ «Приватбанк»
укладено договір поруки №0612/009КW від
14.12.2006 року, за умовами якого вона як
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж розмірі, що і
боржник.

Кредитний договір №0612/009КW від 14.12.2006
року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_2, було також забезпечено:
договором застави майна на суму 757500
грн., що становить 150000 доларів США;
договором іпотеки №0612/009КW від 14.12.2006
року, за яким в іпотеку передана ?
частина приміщення загальною площею
116,9 кв.м, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Вартість предмету іпотеки
складає 284062,50 грн., що становить 56250
доларів США; договором застави товару в
обороті №0612/009КW від 14.12.2006 року на суму
24330 грн., що становить 4817 доларів США.

Договір поруки №167 від 20.10.2010 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ
«Акцент-Банк» в забезпечення умов
кредитного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, укладено через
4 року після видачі кредиту ОСОБА_2 на
умовах, сприятливіших за звичайні,
розмір відповідальності становить
лише 200 грн., сума відповідальності є
мізерною. При укладенні договору
поруки №167 від 20.10.2010 року зобов'язання
боржником вже були порушені, що вказує
на фіктивність договору поруки та
відповідний зговір сторін.

Підстав змінювати умови кредитного
договору та заключати додатковий
договір поруки №167 від 20.10.2010 року лише
на суму 200 грн. не було необхідності.

Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що
кредитний договір №0612/009КW від 14.12.2006
року ОСОБА_2 укладено на відкриття
відновлювальної кредитної лінії, а
договір поруки між нею та банком
укладено тільки на кредит в сумі 50000
доларів США, внаслідок чого збільшено
обсяг її відповідальності.

Про наявність заборгованості ОСОБА_2
кредитор її не повідомляв. При цьому
боржник ОСОБА_2 стверджує, що
заборгованість за кредитним договором
сплатив.

В договорі поруки №0612/009КW від 14.12.2006
року, що укладений між нею, ОСОБА_3, та
ПАТ КБ «Приватбанк», в п.12 зазначено, що
сторони прийшли до згоди, що строк, в
межах якого сторони можуть звернутися
до суду з вимогою про захист свого
порушеного права або законного
інтересу за цим договором,
встановлюється 5 років, тобто, договір
діє до 14.12.2011 року, а тому вважає, що
договір поруки закінчив свою дію.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_3 просила: визнати недійсним
договір поруки №167 від 20.10.2010 року;
договір поруки №0612/009КW від 14.12.2006 року
визнати таким, що припинив свою дію.

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
зустрічним позовом до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» про розірвання
кредитного договору(а.с.126-130, т.1).

В обгрунтування вимог ОСОБА_2
зазначив, що кредитний договір №0612/009КW
від 14.12.2006 року, укладений між ним та ПАТ
КБ «Приватбанк» про видачу кредиту,
забезпечено майном, зазначеним ОСОБА_3
Заборгованість за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року відсутня. При
укладанні договору поруки з ПАТ
«Акцент-Банк» посадовою особою ПАТ КБ
«Приватбанк» відносно нього, ОСОБА_2,
порушено банківську таємницю. Просив
розірвати кредитний договір №0612/009КW
від 14.12.2006 року.

Рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2013
року у задоволенні позовних вимог ПАТ
КБ «Приватбанк», у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2, відмовлено(а.с.137-140, т.2).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.142-145, т.2).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 60 ЦПК України встановлено
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

За положеннями ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну, або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628 ЦК
України).

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
передбачені ст.554 ЦК України, згідно
якої у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову
(субсидіарну)відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд виходив з того, що представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не надав
доказів отримання ОСОБА_2 коштів у сумі
50000 доларів США та 9000 доларів США.

Такі висновки суду не можна визнати
обгрунтованими з огляду на наступне.

По справі встановлено, що між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк «Приватбанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№0612/009КW від 14.12.2006 року, за умовами
якого банк за наявності вільних
грошових коштів зобов'язується надати
позичальнику кредит у вигляді
відновлюваної кредитної лінії з
лімітом кредитування 50 000 доларів США
окремими траншами на підставі
попередньої вимоги згідно п.2.1.2. цього
договору в обмін на зобов'язання
позичальника по поверненню кредиту і
сплаті відсотків згідно графіків
погашення кредиту та відсотків, які
оформляються у вигляді додатків до
цього договору і є його невід'ємною
частиною, комісії та винагороди, штрафу
і пені в обумовлені даними договором
термінами. Термін повного погашення
кредитної лінії - 13 грудня 2011
року(а.с.13-15, 110-111, 131-133, 201-204 т.1).

Додатком №1 від 18.12.2006 року до
кредитного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року, передбачено графік погашення
кредиту та відсотків суми кредиту - 35000
доларів США, виданої в рамках кредитної
лінії(а.с.16, 166, 205 т.1).

Додатком №2 від 24.01.2007 року до
кредитного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року, передбачено графік погашення
кредиту та відсотків суми кредиту - 9000
доларів США, виданої в рамках кредитної
лінії(а.с.174, т.1).

Додатком №2 від 22.04.2008 року до
кредитного договору №0612/009КW від 14.12.2006
року, передбачено графік погашення
кредиту та відсотків суми кредиту - 7890,00
доларів США, виданої в рамках кредитної
лінії(а.с.118, т.2).

Зобов'язання за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року забезпечено
порукою: договором поруки №0612/009КW від
14.12.2006 року, укладеним з поручителем
ОСОБА_3, за умовами якого поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання обов'язків за кредитним
договором в тому ж розмірі, що і
боржник, включаючи сплату кредиту,
процентів, нарахованих за користування
кредитом, винагороди, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування
збитків(а.с.17,120,141, т.1); та договором
поруки №167 від 20.10.2010 року року,
укладеним з поручителем ПАТ
«Акцент-Банк» розмір відповідальності
якого становить 200 грн.(а.с.167,143, т.1).

Кредитний договір №0612/009КW від 14.12.2006
року також забезпечено: договором
застави майна на суму 757500 грн.;
договором іпотеки №0612/009КW від 14.12.2006
року, за яким в іпотеку передана ?
частина приміщення загальною площею
116,9 кв.м, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 284062,50 грн.; договором
застави товару в обороті №0612/009КW від
14.12.2006 року на суму 24330
грн.(а.с.112,114,117,133,138, т.1).

Із виписки ПАТ КБ «Приватбанк» за
період з 04.12.2006 року по 15.02.2013 року по
рахунку НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2
отримав: 18.12.2006 року - 35000 доларів США,
24.01.2007 року - 9000 доларів США, 04.07.2007 року -
50000 доларів США, 22.04.2008 року - 7890 доларів
США(а.с.212-214, т.1).

Отримання ОСОБА_2 вказаних сум, у тому
числі - 50000 доларів США та 9000 доларів
США підтверджується меморіальними
ордерами, у тому числі меморіальним
ордером №4 від 04 липня 2007 року та
меморіальним ордером №23 від 24 січня 2007
року(а.с.168-171, т.2), випискою ПАТ КБ
«Приватбанк» за період з 04.12.2006 року по
15.02.2013 року по рахунку НОМЕР_1(а.с.163-171,
т.2), випискою ПАТ КБ «Приватбанк» за
період з 01.08.2001 року по 14.01.2014 року по
рахунку НОМЕР_2 щодо погашення
заборгованості за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року(а.с.217-219, т.2) та
розрахунком про наявну заборгованість
станом на 30.09.2011 року у сумі 74723,00
доларів США, яка складається з
наступного: 37695,06 доларів США -
заборгованість за кредитом; 24007,39
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
13020,55 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором(а.с.6-7, т.1).

Із зазначених розрахунків
вбачається, що ОСОБА_2 періодично
сплачував грошові кошти на погашення
заборгованості за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року, останній платіж
проведено 29.05.2009 року, станом на 30.09.2011
року склалась заборгованість у сумі
74723,00 доларів США(а.с.6-7, т.1, а.с.163-171, 217-219,
т.2).

Розмір вказаної заборгованості
відповідачем не спростовано, доказів,
передбачених ст.ст.57,58 ЦПК України, про
сплату визначеної станом на 30.09.2011 року
суми заборгованості за кредитним
договором №0612/009КW від 14.12.2006 року,
останній не надав, в той час як
відповідно до ст.60 ЦПК України саме
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи в апеляційній
інстанції представник ПАТ КБ
"Приватбанк" в судовому засіданні
зазначив, що доказами виплати ОСОБА_2
50000 доларів США та 9000 доларів США є
меморіальний ордер №4 від 04 липня 2007
року та меморіальний ордер №23 від 24
січня 2077 року. Ксерокопії зазначених
меморіальних ордерів наявні у
матеріалах справи(а.с.169,170, т.2).

Як видно із справи, вимога, що
направлена ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_2
щодо сплати заборгованості за
кредитним договором(а.с.115-117, т.2),
залишена останнім без виконання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що висновок суду про
відмову ПАТ КБ "Приватбанк" в
задоволенні позову протирічить
фактичним обставинам справи та нормам
діючого законодавства, що регулюють
правовідносини, які склались між
сторонами у зв'язку з укладеним
договором про надання кредитних
грошових коштів, а відтак рішення суду
першої інстанції на підставі п.3,4 ст.309
ЦПК України в частині відмови ПАТ КБ
"Приватбанк" в задоволенні позову до
ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором підлягає скасуванню, з
ухваленням в цій частині нового
рішення про частове задоволення позову
з огляду на наступне.

Як видно із розрахунку ПАТ КБ
"ПриватБанк", загальна сума
заборгованості за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року року
складається з відповідних складових, у
тому числі пені, яка визначена у
розмірі 13020,55 доларів США за період з
16.02.2007 року станом на 30.09.2011 року(а.с.6-7,
т.1).

Однак, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки(пені, штрафу) застосовується
позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За положеннями ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто, в розумінні зазначеної норми
закону пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення. Правова
природа пені така, що позовна давність
до вимог про її стягнення обчислюється
по кожному дню (місяцю), за яким
нараховується пеня, окремо. Право на
позов про стягнення пені за кожен день
(місяць) виникає щодня (щомісяця) на
відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

З урахуванням зазначених вимог
закону розмір пені підлягає визначенню
в межах річного строку, а з урахуванням
дати пред'явлення позову - 20 жовтня 2011
року(а.с.2), розмір пені відповідно до п.1
ч.2 ст.258 ЦК України слід визначати в
межах річного строку позовної давності
за даними розрахунку позивача(а.с.7-8,
т.1), а саме з 21 жовтня 2010 року по дату
розрахунку - 30 вересня 2011 року.

Отже, розмір пені за кредитним
договором №0612/009КW від 14.12.2006 року за
період з 21 жовтня 2010 року станом на 30
вересня 2011 року - дата розрахунку(а.с.7-8,
т.1), становить - 7736,30 доларів США.

Період розрахунку суми пені,
наведений позивачем до 21 жовтня 2010 року
(а.с.7-8, т.1), з урахуванням дати
пред'явлення позову - 20 жовтня 2011
року(а.с.2), знаходиться за межами
позовної давності.

Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягає стягненню солідарно
заборгованість за кредитним договором
№0612/009КW від 14.12.2006 року на користь ПАТ
КБ "Приватбанк", що визначена станом на
30.09.2011 року та складається з: 37 695,06
доларів США - заборгованість за
кредитом; 24 007,39 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7 736,30 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, загальна сума
- 69 438,75 доларів США та стягненню
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ
"Акцент-Банк" на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованість за
договором в сумі 200 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягають стягненню на
користь ПАТ КБ "Приватбанк сплачені
останнім судові витрати(а.с.23, т.1), а
саме: на повернення судового збору по
850,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи по 60,00 грн. з кожного.

Що стосується вимог ПАТ КБ
"Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 1 950грн. за надання юридичних
послуг та витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги адвоката та інших
фахівців в галузі права, то колегія
суддів вважає, що такі вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
таке.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Із справи вбачається, що 02 липня 2009
року між ТОВ "ЕЛ ТІ ГРУП" та ПАТ КБ
"Приватбанк" укладено договір №13/11 про
надання правової допомоги(а.с.11-12, т.1).

В п.3 Додатку №1 до договору зазначено,
що плата за юридичні послуги становить
40% від розміру мінімальної заробітної
плати за годину роботи фахівця у галузі
права(а.с.12, т.1).

Як видно із справи, остання не містить
доказів, у тому числі відповідних
розрахунків, які б свідчили про те, що
розмір правової допомоги фахівця у
галузі права по даній справі становить
1 950грн. та що цей розмір визначено у
відповідності до вимог закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що в задоволенні вимог ПАТ КБ
"Приватбанк" про стягнення 1 950грн. з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за надання юридичних
послуг та витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги адвоката та інших
фахівців в галузі права слід відмовити.

З наведених мотивів позов ПАТ КБ
"Приватбанк" підлягає частковому
задоволенню.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність
підстав для задоволення позову
необгрунтовані та спростовуються
обставинами щодо надання кредитних
грошових коштів, а також доказами, які
ПАТ КБ "Приватбанк" надано в
підтвердження укладання кредитного
договору, отримання ОСОБА_2 відповідних
сум, у тому числі - 50000 доларів США
згідно меморіального ордеру №4 від 04
липня 2007 року та 9000 доларів США згідно
меморіального ордеру №23 від 24 січня 2007
року(а.с.168-171, т.2) та розрахунком про
наявну заборгованість(а.с.6-7, т.1).

Доводи ОСОБА_3 про припинення
договору поруки №0612/009КW від 14.12.2006 року
та відсутність у зв'язку з цим підстав
для стягнення з неї, як з поручителя,
заборгованості за кредитним договором,
не можуть бути взяті до уваги з огляду
на таке.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, пору-ка припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК
порука припиняється якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до договору. Отже,
якщо кредитним договором не визначено
інші умови виконання основного
зобов'язання, то у разі нена-

лежного виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'яв-

лення кредитором до поручителя вимоги
про повернення отриманих у кредит
коштів має

обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умо-

вами, тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у

зв'язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково. Таким
строком не

може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання. Сама
по собі умова договору про дію поруки
до повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Як видно із справи, п.12 договору
поруки №0612/009КW від 14.12.2006 року
визначено, що строк, в межах якого
сторони можуть звернутися до суду за
захистом порушеного права, встановлено
протягом п'яти років(а.с.17,120,141, т.1).
Зазначена обставина свідчать, що
договір поруки №0612/009КW від 14.12.2006 року
не містить конкретного строку
припинення поруки, а відтак за
правилами ч.4 ст.559 ЦК порука
припиняється якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

По справі встановлено, що строком
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором №0612/009КW від 14.12.2006
року визначено - 13 грудня 2011 року(а.с.14,
т.1), з позовом до суду, у тому числі до
ОСОБА_3, як поручителя, ПАТ КБ
"Приватбанк" звернулось 20.10.2011 року(а.с.2,
т.1), тобто, вимога до поручителя
пред'явлена в передбачені законом
строки.

Таким чином, вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" грунтуються на законі
та підтверджуються наявними у справі
доказами.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК
України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2013
року в частині відмови Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк "Приватбанк" в задоволенні позову
до Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" заборгованість за
кредитним договором №0612/009КW від 14.12.2006
року у сумі 69 438,75 доларів США, що
визначена станом на 30.09.2011 року та
складається з наступного: 37 695,06 доларів
США - заборгованість за кредитом; 24 007,39
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 7
736,30 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
та Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" заборгованість за
кредитним договором в сумі 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк на повернення судового
збору по 850,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи по 60,00 грн. з кожного.

В стягненні витрат у розмірі 1950 грн.
за надання юридичних послуг та витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката та інших фахівців у галузі
права Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
"Приватбанк" відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -