АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6573/14
Головуючий 1 інст. - Крівцов Д.А.
Категорія : договірні
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 21 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ПАТ КБ «Надра»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
його поручителя ОСОБА_4 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 21 червня 2006 року, з
урахуванням збільшення суми позовних
вимог у квітні 2014 року у розмірі 289310,54
грн., що складається станом на 8 квітня
2014 року із заборгованості по кредиту -
28393,66 грн., по відсотках за користування
кредитом - 26213,96 грн., по комісії - 10954,32
грн., а також нараховані у зв'язку з
простроченням виконання грошових
зобов'язань 216596,59 пені, 4143,50 грн. штрафу
та 3008,51 грн. інфляційних втрат.

На обґрунтування позовних вимог
банк посилався на те, що згідно умов
кредитного договору, ОСОБА_3 отримано
кредит у розмірі 41435 грн. для придбання
автотранспортного засобу, з оплатою за
користування запозиченими коштами 16%
річним та погашенням заборгованості
протягом 60 місяців до 20 червня 2011 року
щомісячними внесками у розмірах не
менше 1117 грн.

Зазначивши , що відповідачем
ОСОБА_3 не виконуються прийняті
зобов'язання, заборгованість
добровільно не погашається , а його
поручитель за договором поруки від 21
червня 2006 року ОСОБА_4 та відповідно до
ст..554 ЦК України відповідає солідарно з
боржником, представник банку просив
задовольнити, позов у повному обсязі
заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник заперечували проти позову
з посиланням на безпідставність вимог
про стягнення комісії, занадто
завищеної суми пені, звернення
стягнення заборгованості по кредиту,
відсотках та комісії на предмет
застави за виконавчим написом та
пропуск строку позовної давності,
просили відмовити у позові про
стягнення суми заборгованості по
кредиту, відсотках, комісії та пені або
зменшити її розмір.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 21 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
відповідачів солідарно на користь
банку 118480,20 грн. заборгованості, що
складається із заборгованості по
кредиту, 21345,79 грн. по відсотках, 6492,14
грн. - по комісії, 3008,51 грн. інфляційних
витрат, 59240,10 грн. зменшеної суми пені на
підставі ч.3 ст.551 ЦК України, а в іншій
частині у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Надра» з посиланням на
безпідставність застосування судом
строку позовної давності без
дотримання норм та вимог матеріального
і процесуального права, рішення
районного суду скасувати, позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія в межах
оскарження за ч.1 ст.303 ЦПК України та у
відповідності до положень ст.. 308 цього
Кодексу вирішила апеляційну скаргу ПАТ
КБ «Надра» відхилити, рішення
районного суду залишити без змін з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Під час ухвалення рішення суд, за
нормою ч.1 ст.214 ЦПК України вирішує
питання про наявність обставин якими
обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо) які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження.

Судом, згідно наданих доказів та не
оспорюється по справі встановлено те,
що ОСОБА_3 відповідно умов кредитного
договору отримано 41435 грн. кредиту для
придбання автомобіля, з оплатою 16%
річних за користування запозиченими
коштами та погашення заборгованості
щомісячними внесками суми та сплатою
щомісячно 0,4% фактичного залишку боргу
за управління кредитом (комісія).

У разі порушення прийнятих зобов'язань
боржником на погашення кредиту
договором встановлено пені у розмірі 1%
від несплаченої суми за кожен день
прострочення платежів та штраф за
кожен випадок у розмірі 10% від суми.

На забезпечення виконання
позичальником зобов'язань по кредиту
банком з ОСОБА_4 21 червня 2006 року
укладено договір поруки, яким
встановлено солідарну
відповідальність в межах зобов'язань
ОСОБА_3, а також договір застави
придбаним ним автомобіля ЗАЗ «DAEWOO TI3110»
2006 року випуску на який звернуто
стягнення за виконавчим написом
нотаріуса 19 березня 2013 року
заборгованості по кредиту, відсотках,
комісії, у сумі 57808,25 грн.

Із наданого банком розрахунку
заборгованості вбачається, що станом
на липень 2008 року ОСОБА_3 на погашення
заборгованості сплачено по кредиту
13041,34 грн., по відсотках - 11585,31 грн., по
комісії - 3470,35 грн., всього 38097 грн., а в
подальшому внески припинились та
станом на 1 квітня 2014 року не погашено
борг по кредиту 28393,66 грн., по відсотках -
26210,24 грн., по комісії 8025,95 грн., а також
нарахована пеня за прострочення
платежів з 8 квітня 2013 року у сумі 216596,59
грн., та сума індексу інфляції з 4 квітня
2011 року у розмірі 3008,51 грн.

По завершенню встановленого кредитним
договором строку погашення
заборгованості до 20 червня 2011 року,
банком на адресу ОСОБА_4 25 червня 2011
року направлено письмову вимогу від 22
червня на погашення заборгованості
ОСОБА_3 у сумі 165397,08 грн. станом на 17
червня 2011 року відповідно умов
договору поруки.

Вирішуючи справу, суд визнав
підставним вимоги про стягнення 28393,66
грн. суми боргу по кредиту, а при
визначенні сум, що підлягають
стягненню з відповідачів по відсотках
за користування кредитом та відсотках
по комісії по управлінню кредитом, із
застосуванням строку загальної
позовної давності у три роки у
відповідності до норм ст..ст. 257 та ч.5
ст.261 ЦК України з огляду на вищевказані
обставини з урахуванням Постанови
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 року у цивільній справі № 6-116 цс13,
дійшов правильного висновку про
частково задоволення зазначених вимог
та стягнення суми відсотків за
користування кредитом в межах
трирічного строку до звернення до суду
з 27 липня 2009 року по 1 квітня 2014 року у
розмірі 21345,79 грн., по комісії - 6492,14 грн.,
а всього, в тому числі з індексом
інфляції - 59240,10 грн.

Правомірно у відповідності до ч.3 ст.551
ЦК України з урахуванням значного
перевищення суми неустойки ( пені та
штрафу) , майнового та сімейного
становища боржника судом здійснено
зменшення цих штрафних санкції з 220740,99
грн. до розміру суми, що підлягала
стягненню за кредитними зобов'язаннями
у розмірі 59240,10 грн.

Доводи апеляційної скарги банку на
безпідставність застосування строку
позовної давності до відсотків за
кредит та його управління за ч.5 ст.261 ЦК
України , з посиланням на кінцевий
термін повернення кредиту 20 червня 2011
року, колегія , які такі, що не
спростовують правильності висновків
суду, не приймає до уваги, оскільки
погашення заборгованості за договором
передбачалась щомісячними платежами,
які припинялись у липні 2008 року, а позов
заявлено 27 липня 2012 року поза межами
трирічного строку починаючи з 27 червня
2008 року.

З огляду на викладене, керуючись
с.ст.303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра»
відхилити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді