Справа № 357/6239/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біла Церква в залі суду
№5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 Георгійоваича, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду,
посилаючись на те, що їй на підставі
договору дарування частки житлового
будинку належить 825 частин житлового
будинку АДРЕСА_1. Відповідачі є
співвласниками зазначеного
домоволодіння. За вказаним будинком
закріплена земельна ділянка розміром
910 кв.м. та на даний час між позивачем і
відповідачами виникає спір з приводу
користування даною земельною ділянкою,
сторони не можуть добровільно
визначити порядок користування
земельною ділянкою та встановити межі
земельної ділянки, а тому позивач
просить суд визначити порядок
користування земельною ділянкою біля
будинку АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позов
не визнали.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, про день та час
розгляду справи були повідомлені
належно, причини неявки суду не
повідомили.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов
безпідставний та не підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що сторони є
співвласниками одного будинку АДРЕСА_1,
який розділено на окремі 4 квартири.

Судом встановлено, що між
попередніми власниками даного будинку
було визначено порядок користування
земельною ділянкою, яка закріплена за
будинком АДРЕСА_1 та в 1999 році було
розпочато процедуру приватизації
земельних ділянок. На даний час як
позивач, так і відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_3 мають у власності частини
земельної ділянки за вказаною адресою.
Зазначене підтверджено зібраними
матеріалами даної справи та
встановленими обставинами справ №
2-1542008р., №2-14572011р., копії рішень по
зазначених справах приєднані до
матеріалів даного позову/а.с.29,30-32,36,37,38/.

В судовому засіданні
встановлено, що на даний час позивачу
належить на праві приватної власності
земельна ділянка площею 0,0334 га АДРЕСА_1.
Так, відповідно до рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 12.08.2004 р. по справі № 2-9850 за ОСОБА_1
було визнано право на до приватизацію
земельної ділянки розміром 28 кв.м., що
закріплена за домоволодінням АДРЕСА_1
та було виготовлено позивачем новий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,0362
га. (Державний акт серії КВ № 076355).
Однак, ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 07.05.2005 р.
зазначений державний акт було
скасовано, рішення суду набрало
законної сили. Таким чином, відповідно
до інформації, яка була надана на запит
суду відділом Держземагенства у м. Біла
Церква від 23.06.2014 року, за ОСОБА_1
належно зареєстрований Державний акт
на право приватної власності на землю
серія І-КВ № 098625, земельна ділянка
розташована за адресою АДРЕСА_1, площею
0,0334 га. Зазначений Деражвний акт
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 425 від 01.06.2001 р.
/а.с. 41,50/.

В судовому засіданні встановлено,
що фактично, позивач має спір, лише, з
відповідачами - подружжям ОСОБА_3. Мали
місце неодноразові судові спори.
Позивач не визнає їх право власності
на земельну ділянку розміром 0,0238 га,
зазначає, що ОСОБА_3 самовільно зайняв
більшу ділянку, ніж має у власності,
відібравши частину земельної ділянки у
позивача. А тому, позивач зазначила, що
слід розприватизувати всю земельну
ділянку, яка закріплена за
домоволодінням АДРЕСА_1, скасувати
Державні акти серії ЯД № 17091, серії ЯД №
7170092, що посвідчують право власності
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,0238га за даною адресою,
визначити новий порядок користування
землею. Позивач вказала, що їй має
належати земельна ділянка відповідно
до розміру її частки у праві власності
на житловий будинок (825 частин).

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що
йому в 2006 році була подарована земельна
ділянка площею 0,0238га по АДРЕСА_1, що
підтверджено договором дарування
земельної ділянки від 25.10.2006 р./а.с.53/.
Позивач, задовго до того, як родина
ОСОБА_3 стали співвласниками житлового
будинку і земельної ділянки,
приватизувала свою частину земельної
ділянки, що перебувала у її
користуванні, але з часом позивач
виявила бажання збільшити свою
земельну ділянку та звертається в
різні органи, приховує дійсну
інформацію щодо визначеного порядку
користування землею і щодо наявного
права власності сторін на частки
земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено,
що на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії
І-кв № 098625 та на виконання рішення №355
від 23.10.2000 року, 18.07.2008 року позивачу
було проведено встановлення на
місцевості меж земельної ділянки,
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0334 га. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд /а.с.39/. Також, 23.08.2005 р. на
виконання рішення №390 від 23.12.1999 р. було
проведено встановлення на місцевості
меж земельної ділянки наданої гр..
ОСОБА_7 загальною площею 0,0238 га. Межові
знаки були передані ОСОБА_7, що
підтверджено Актом перенесення в
натуру меж наданої земельної ділянки
АДРЕСА_1. І як було вже зазначено вище, в
2006 році дана земельна ділянка площею
0,0238 га була подарована подружжю
ОСОБА_3.

При вирішенні спору суд
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст.125 ЗК
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно ч.3ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Позивач не надала жодного доказу в
підтвердження того, що відповідачі
користуються земельною ділянкою
більшим розміром ніж визначено
правоустановчим документом, що
посвідчує їх право власності на
земельну ділянку. Також, позивач не
надала жодного доказу в підтвердження
того, що порушено її право власності на
земельну ділянку, площею 0,0334 га, що на
даний час перебуває у її власності.
Крім того, сама позивач заперечує факт
наявності у її власності земельної
ділянки площею 0,0334 га, а вказує, що
отримала у власність земельну ділянку
площею 0,0362 га., хоча і цей розмір
земельної ділянки є невірним.
Позивачем не підтверджено її право
власності, чи право користування на
земельну ділянку іншою площею, ніж 0,0334
га.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, встановленим є те, що
позивач та відповідачі ОСОБА_3 є
співвласниками земельної ділянки по
АДРЕСА_1, а не мають у спільному
користуванні цю земельну ділянку. Є
безпідставною позовна вимога про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, яка вже поділена та
передана у власність декількох
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивач безпідставно вказує, що саме
суд повинен зробити заміри,
перепровірити розмір ділянок, що є у
фактичному користуванні сторін і
встановити новий порядок користування
земельною ділянкою, що закріплена за
домоволодінням АДРЕСА_1, відповідно і
пропорційно часткам у праві власності
на житловий будинок. Дані вимоги є
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають до
задоволення.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 317,319,321 ЦК України,
ст.ст.120,125 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,
213-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Суддя О. Я. Ярмола