справа № 462/3330/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Львівської міської ради про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_2. Свої
вимоги мотивує тим, що всі вищенаведені
об'єкти належали його покійній бабці
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем
першої черги за законом був син
померлої (його батько) ОСОБА_3, який
30.03.2004 року звернувся в П'яту Львівську
державну нотаріальну контору зі заявою
про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 помер, не встигши за життя
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом. Разом з тим, ОСОБА_3
вважається таким, що прийняв спадщину в
силу п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Після смерті
ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за
законом були його мати (дружина
померлого) ОСОБА_5, він та його брат
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5
подала заяву від 21.07.2012 року, в якій
повідомила, що відмовляється від своїх
спадкових прав після смерті її
чоловіка ОСОБА_3 За таких обставин, на
даний час він є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
його батька ОСОБА_3 В зв'язку з
наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні вищенаведеному,
додатково пояснивши, що ОСОБА_1 не може
оформити спадщину, оскільки після
смерті його батька він не може знайти
оригінал свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та нежитлові
приміщення по АДРЕСА_2, просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення позову в
частині визнання права власності за
позивачем на квартиру АДРЕСА_1 не
заперечила, однак заперечила щодо
визнання права власності на нежитлові
приміщення по АДРЕСА_2, пояснивши, це
тим, що позивачем не надано суду
жодного допустимого доказу, який б
свідчив про те, що зазначені приміщення
належали на праві власності батькові
або бабці позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1
/а.с.16/. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла
/а.с.10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР
(оскільки спадщина відкрилася і була
прийнята до 01.01.2004 року) часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем
першої черги за законом був син
померлої (батько позивача) ОСОБА_3
/а.с.6/, який 30 березня 2004 року звернувся
в П'яту Львівську державну нотаріальну
контору зі заявою про прийняття
спадщини /а.с.46/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, не встигши за
життя отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом. Разом з тим, ОСОБА_3
вважається таким, що прийняв спадщину в
силу п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями
першої черги за законом були його
дружина (мати позивач) ОСОБА_5 /а.с.12,13/,
та двоє його синів: позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.8/.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_5
від 21.07.2012 року, посвідченої приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу Нор Н.М.
зареєстровано в реєстрі № 890, ОСОБА_5 на
оформлення своїх спадкових прав після
смерті її чоловіка ОСОБА_3 не претендує
/а.с.22/.

За таких обставин, на даний час позивач
є єдиним спадкоємцем першої черги за
законом після смерті його батька
ОСОБА_3

Зі змісту акту ЛКП «Листопадове» від
03.08.2012 року вбачається, що позивач на
день смерті його бабці ОСОБА_2 та по
сьогоднішній день проживає у АДРЕСА_1
/а.с.21/.

Таким чином, позивач вважається таким,
що прийняв спадщину після смерті його
батька, яка складається з квартири
АДРЕСА_1, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Проте, як убачається з пояснення
представника позивача ОСОБА_1 не може
оформити спадщину, оскільки після
смерті його батька він не може знайти
оригінал свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
прийшов до висновку, що за позивачем
слід визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка залишилися після
смерті його бабці та батька, в якій
позивач постійно проживає, інших
претендентів на дане спадкове майно
немає, і при цьому відсутній інший,
окрім судового, шлях для відновленого
порушеного права позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання
права власності за позивачем на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_2, то у
задоволенні такої слід відмовити,
оскільки позивачем не надано суду
жодного допустимого доказу, який б
свідчив про те, що зазначені приміщення
належали на праві власності його
батькові або бабці.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,130,174,209,212,214-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.