Справа № 407/3453/13-ц
Провадження № 22ц/782/165/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Дмитрієвої Л. Д.,
Медведєва А. М.

При секретарі :
Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 25 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Темп-ЛТД-А» про
забезпечення побутовим вугіллям,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що він
працював на шахті і зараз є пенсіонером
за віком, тому вважає має право на
безкоштовне забезпечення вугіллям на
побутові потреби. Позивач зазначив, що
він вийшов на пенсію з підприємства
відповідача, в забезпеченні вугіллям
останнім безпідставно йому було
відмовлено, тому просив суд,
зобов'язати підприємство відповідача,
безоплатно забезпечувати його
пільговим вугіллям на побутові потреби
кожний рік у розмірі 5, 9 тонн, починаючи
з 01 січня 2011 року. Вирішити питання
пов'язане зі сплатою судового збору.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 25 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ТОВ «Темп-ЛТД-А2 про забезпечення
побутовим вугіллям - відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, представник позивача
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить суд,
скасувати рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 25 грудня 2013 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що підприємство відповідача - ТОВ
«Темп-ЛТД-А», з якого був звільнений
позивач у зв'язку з виходом на пенсію на
підставі ст. 38 КЗпП України, не
відноситься до сфери управління
Міненерговугілля України, і не є
стороною Галузевої Угоди між
Міністерством палива та енергетики
профспілками вугільної промисловості
України від 03.07.2001 року з доповненнями
та змінами, відповідно до якої,
безоплатне забезпечення вугіллям
поширюється на пенсіонерів, які живуть
в Україні, незалежно від того, з якого
підприємства вугільної промисловості
вони вийшли на пенсію, якщо вони
відпрацювали в галузі, зокрема на
підземних роботах чоловіки не менше 10
років. Ця категорія осіб
забезпечується побутовим паливом тим
підприємством, з якого вони вийшли на
пенсію, тому положення цієї угоди не
поширюються на спірні правовідносини.

Таких висновків, суд першої
інстанції дійшов правильно, з огляду на
наступне.

Статтею 43 Гірничого Закону України
передбачені права та соціальні
гарантії працівників гірничих
підприємств, зокрема передбачено, що
підприємства з видобутку вугілля та
вуглебудівні підприємства безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором, певним категоріям осіб, в
тому числі працівникам з видобутку
переробки вугілля та вуглебудівних
підприємств, пенсіонерам, які
пропрацювали на підприємствах з
видобутку переробки вугілля,
вуглебудівних підприємствах: на
підземних роботах - не менш 10 років для
чоловіків, не менш 7років 6 місяців - для
жінок; на роботах, пов'язаних із
підземними умовами, - не менше 15 років
для чоловіків і не менше 12років 6
місяців - для жінок; на роботах
технологічної лінії на поверхні діючих
шахт чи на шахтах, що будуються,
розрізах збагачувальних брикетних
фабриках - не менше ніж 20 років для
чоловіків і не менше 15 років - для жінок
та іншим особам.

Вищевказана норма передбачає, що
підприємства надають вугілля на
побутові потреби саме у розмірі, що
визначається колективним договором.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що позивач впродовж
тривалого часу, починаючи з 1982 року
працював гірничим робітником з повним
робочим днем під землею.

Наказом №99-к від 20 липня 2008 року
позивача ОСОБА_3 було прийнято на
роботу у підприємстві ТОВ «Темп-ЛТД-А»
на посаду гірничого робочого очисного
забою. З умовами праці на підприємстві
позивач погодився. Між сторонами був
укладений трудовий договір.

01.01.2011 року у зв'язку з виходом на
пенсію позивач був звільнений за ст. 38
КЗпП України з підприємства
відповідача ТОВ «Темп-ЛТД-А».

Отже, позивач має більше 10 років
підземного стажу, та потребує вугілля,
оскільки мешкає у будинку з пічним
опаленням.

Разом з тим, підстав для зобов'язання
відповідача про надання позивачеві
вугілля, як правильно зазначено судом,
не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України
„Про колективні договори і угоди" від
01.07.1993 року, положення генеральної,
галузевої, регіональної угод діють
безпосередньо і є обов'язковими для
всіх суб'єктів, що перебувають у сфері
дії сторін, які підписали угоду.

П. п. 3.1. 3.2 Галузевої угоди між
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України, положення Угоди
поширюється на працівників, що
працюють на умовах найму на
підприємствах, в об'єднаннях,
компаніях, товариствах, організаціях і
установах вугільної промисловості, що
належать до сфери управління
Міненерговугілля України та
перелічених в угоді підприємствах
інших власників. Положення Угоди є
обов'язковими до застосування при
укладенні угод, колективних договорів
і індивідуальних трудових договорів
для всіх Підприємств, що перебувають у
сфері дії Сторін, незалежно від форм
власності та господарювання, а також
під час розгляду трудових спорів.

Підприємство відповідача ТОВ
„Темп -ЛТД-А" не відноситься до сфери
управління Міненерговугілля України і
не зазначено у переліку суб'єктів,
учасників Угоди, отже, не є стороною
вказаної вище Галузевої угоди і дія
цієї угоди не поширюється на спірні
правовідносини.

Пунктом 3.3. Угоди передбачено, що
у разі реорганізації Сторін і
Підприємств, що знаходяться у сфері їх
управління, включаючи зміну їх форми
власності або власника, виконання
обов'язків переходить до
правонаступника.

Як вбачається з матеріалів
справи, підприємство відповідача є
правонаступником КППКК „Темп ЛТД",
колективний договір якого, не містив
умов щодо обов'язку в забезпеченні
працівників підприємства, пенсіонерів
вугіллям на побутові потреби.

В трудовому договорі, який був
укладений між ТОВ «Темп-ЛТД-А» та
позивачем 20 липня 2008 року не
передбачено забезпечення працівника
вугіллям на побутові потреби.

Суд першої інстанції правильно
дійшов висновку стосовно того, що
підприємство відповідача не
відноситься до сфери управління
Міненерговугілля України, не являється
стороною вищевказаної Галузевої угоди,
що вбачається із додатку 1 до розділу 1
Угоди, а тому положення даної угоди не
поширюється на спірні правовідносини
між сторонами.

Посилання апелянта на ті обставини, що
відповідач має забезпечувати його
побутовим вугіллям, оскільки він
вийшов на пенсію саме з їх
підприємства, що передбачено п. п. 12. 10,
12. 11 Галузевої угоди, на увагу колегії
суддів не заслуговує, оскільки
спростовується дослідженими судом
доказами.

Інші доводи апеляційної скарги
зводяться до не згоди по оцінці доказів
та спростовані рішенням суду першої
інстанції, а тому не заслуговують на
увагу.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції процесуального
та матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 209 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка
діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :