Справа № 565/1057/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Гончар В.П.,

- представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

- відповідачки - ОСОБА_2,

- представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 з наступними вимогами: визначити порядок користування належною на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1, а саме: закріпивши за ОСОБА_2 житлову кімнату залу і балкон, вихід на який знаходиться в цій кімнаті, а за ОСОБА_4 спальню кімнату, кухню, коридор, ванну кімнату і туалет залишити в спільному користуванні всіх співвласників. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2011 року шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 27 серпня 1995 року у відділі РАГСу м.Кузнецовськ Рівненської області, актовий запис №168, було розірвано. За час подружнього життя, як зазначив позивач, він разом із ОСОБА_2 набули право спільної часткової власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/2 (одній другій) частині кожному. Однак, згідно з доводами ОСОБА_4, згоди щодо користування даною квартирою між ним і відповідачкою не досягнуто.

03 вересня 2014 року позивач подав в суд письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить: визначити порядок користування належною на праві спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_1, а саме: закріпивши за ОСОБА_4 спальню кімнату, а за ОСОБА_2 залу кімнату і балкон, вихід на який знаходиться в цій кімнаті, а кухню, коридор, ванну кімнату і туалет залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнень та пояснив, що в квартирі АДРЕСА_1 він не проживає з березня 2011 року до теперішнього часу, так як відповідачка вигнала його із квартири та викинула його речі. Починаючи з березня 2011 року, як пояснив позивач, він проживав за іншими адресами, а на теперішній час безоплатно користується житлом - квартирою АДРЕСА_2. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що ключі від квартири АДРЕСА_1 він сам віддав ОСОБА_2 і з приводу вселення в цю квартиру до відповідачки не звертався та на примусове виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2012 року не подавав. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 1/2 (одна друга) частина квартири АДРЕСА_1 є його власністю, тому він має законне право користуватися цим житлом, в тому числі для відпочинку, щоб попити чаю, і, можливо, для проживання. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що питання з приводу узгодження можливого варіанту користування вказаною квартирою із відповідачкою він не вирішував та із цього приводу до ОСОБА_2 до моменту подачі вказаного позову не звертався. За таких обставин, позивач просив суд задоволити його позов та визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, врахувавши, що спальня - це кімната, яка поєднана з балконом і має до нього вихід. В подальшому ОСОБА_4 надав інші пояснення, зазначивши, що спальня - це кімната, яка не поєднана із балконом і не має до нього виходу.

На продовження розгляду даної цивільної справи позивач не з'явився, будь-яких заяв чи клопотань не заявляв.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 з врахуванням їх уточнень та просив суд їх задоволити. Згідно з доводами представника позивача між сторонами існує спір щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1, який підлягає вирішенню виключно в судовому порядку з метою недопущення та уникнення їх сварок. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив суду, що вказана квартира є двохкімнатною, виділ 1/2 (однієї другої) її частини в натурі є неможливим, тому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п.6 постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», слід встановити порядок користування приміщеннями цієї квартири її співвласниками.

Відповідачка ОСОБА_2 повністю не визнала позовних вимог ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачка в судовому засіданні зазначила, що іще до розірвання шлюбу в березні 2011 року позивач добровільно залишив свою сім'ю, вивіз із квартири половину спільного майна (праски, магнітофон та інше) і свої речі та відтоді з власного бажання став проживати з іншою жінкою за іншими адресами. Згідно тверджень ОСОБА_2 ключі від квартири АДРЕСА_1 у позивача вона не забирала, замків у дверях цієї квартири не міняла і на теперішній час не перешкоджає ОСОБА_4 користуватися вказаною квартирою, в тому числі проживати в ній. Окрім цього, відповідачка пояснила, що позивач не звертався до неї з приводу вселення в квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2012 року та з приводу визначення порядку користування зазначеною квартирою на теперішній час. За таких обставин, ОСОБА_2 вказала, що даний спір між сторонами відсутній, тому в задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 слід відмовити.

Представник відповідачки - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначивши про їх необґрунтованість і безпідставність. Згідно з доводами представника відповідачки в позовній заяві та в його заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_4 не вказав площі житлових кімнат квартири АДРЕСА_1 та не зазначив жодних ідентифікаційних відомостей, за якими можна було б визначити, яка з цих кімнат є спальнею, а яка - залом. Окрім цього, ОСОБА_3 зазначила, що до звернення в суд з вказаним позовом позивач не звертався до ОСОБА_2 з приводу вирішення за їх згодою питання про визначення порядку користування і володіння квартирою та доказів про відсутність такої згоди відповідачки суду не надав. Заперечуючи проти позову ОСОБА_4, представник відповідачки також пояснила, що позивач фактично не користується зазначеною квартирою, хоча ОСОБА_2 не чинить йому ніяких перешкод у володінні та користуванні квартирою, замків у вхідних дверях вона не міняла і ключів від них у ОСОБА_4 не забирала. Вказаними обставинами ОСОБА_3 доводить відсутність у позивача реального наміру проживати в цій квартирі та відсутність між сторонами цього спору на теперішній час.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дослідив і оцінив в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою в даному випадку відсутні.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених по справі обставинах.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, зареєстрований 27 серпня 1995 року у відділі РАГСу м.Кузнецовськ Рівненської області, актовий запис №168, - розірвано. Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що ОСОБА_4 зазначав суду, що спільно сторони не проживають протягом чотирьох місяців і спільного господарства не ведуть, а ОСОБА_2 пояснювала, що з березня 2011 року подружжя разом не проживає і причиною розпаду сім'ї є п'янки та гулянки з боку позивача.

В даному випадку сторони надали пояснення, в яких підтвердили факт непроживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 з березня 2011 року до теперішнього часу.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, з наведених підстав суд вважає вищевказану обставину, яка визнається обома сторонами, встановленою.

Факт непроживання позивача з березня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується його письмовими запереченнями від 04 вересня 2014 року, поданими в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування понесених витрат по сплаті житлово-комунальних послуг, в яких ОСОБА_4 зазначив, що дійсно не проживає в цій квартирі із березня 2011 року в зв'язку із тим, що спільне проживання сторін в одній квартирі було неможливе. Жодних даних про те, що фактичне непроживання позивача у квартирі АДРЕСА_1 зумовлене створенням відповідачкою відповідних перешкод вказані письмові заперечення ОСОБА_4, які датовані 04 вересня 2014 року, не містять. Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2012 року не спростовує зазначених обставин, оскільки стосується правовідносин сторін минулого часу. Зміст вказаного судового рішення свідчить, що при вирішенні попереднього спору сторін з приводу користування квартирою ОСОБА_2 теж зазначала, що ОСОБА_4 не бажає жити з нею в спірній квартирі і добровільно звільнив цю квартиру влітку 2011 року, при цьому вивіз з квартири всі свої особисті речі. ОСОБА_2 також пояснювала, що ключі від вхідних дверей квартири у позивача були, вона не замінювала замок вхідних дверей та не чинить ОСОБА_4 ніяких перешкод у доступі до спірної квартири. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали в судовому засіданні показання про те, що вони проживають в одному під'їзді з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 у квартирах №67 та №70 відповідно і їм невідомо, що ОСОБА_2 не впускає ОСОБА_4 в спірну квартиру. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також зазначили, що ОСОБА_4 протягом року у спірній квартирі не проживає, але після розірвання сторонами шлюбу вони декілька разів бачили ОСОБА_4 у під'їзді будинку №34-а та у спірній квартирі. При цьому суд також врахував пояснення обох сторін, надані під час розгляду даної справи, що вказане рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2012 року не зверталося ОСОБА_4 до виконання ні в добровільному, ні в примусовому порядку. В свою чергу такі обставини свідчать про відсутність реального наміру позивача на вселення в квартиру АДРЕСА_1 та на використання цього житла за призначенням.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв.м. і житловою площею 22 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в рівних долях по 1/2 (одній другій) частині кожному. Наведені обставини підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №35455045, виданим комунальним підприємством «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 11 вересня 2012 року, та не спростовуються сторонами і їх представниками. Таким чином, суд встановив, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 і ОСОБА_2, а не у спільній сумісній власності сторін, як зазначив позивач у письмовій заяві про уточнення позовних вимог від 03 вересня 2014 року.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч.1-3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 мають рівні умови здійснення ними своїх прав володіння, користування та розпоряджання квартирою АДРЕСА_1, яка є їх спільною частковою власністю, незалежно від місця проживання і місцезнаходження цієї квартири. Рівність вказаних прав, а також обов'язків сторін, як співвласників зазначеної квартири, відповідачкою та її представником не заперечується.

Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З пояснень сторін судом встановлено, що ОСОБА_4 не звертався до ОСОБА_2 з приводу узгодження можливого варіанту користування вказаною квартирою. Отже, домовленість сторін, як співвласників майна, в даному випадку не виникла в зв'язку з відсутністю зі сторони позивача будь-якої пропозиції відповідачці щодо порядку користування квартирою, яка є їхньою спільною частковою власністю. Факту недосягнення згоди сторін щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_1, що є їхньою спільною частковою власністю, з вини ОСОБА_2 не доведено.

Окрім цього, судом враховано, що в позовних вимогах ОСОБА_4 не конкретизував яке саме приміщення квартири АДРЕСА_1 є спальнею, а яке є залом. Позивач не навів площі цих житлових кімнат або інших характеризуючих даних, на підставі яких можна було б ідентифікувати зазначені приміщення. За таких обставин, які в своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про фактичну відсутність спору сторін щодо визначення ними порядку користування квартирою, позов ОСОБА_4, заявлений до ОСОБА_2, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.317, ч.ч.1-3 ст.319, ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.ч.1, 3 ст.61, ч.1 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.2, 3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, - відмовити за безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області особами, які брали участь у справі, та були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в цей же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд