У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа -
Києво-Святошинський РС УДМС у
Київській області, про виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 24 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа -
Києво-Святошинський РС УДМС у
Київській області, про виселення.

Позивач посилався на те, що після
придбання будинку АДРЕСА_1 він побажав
вселитися в нього, але виявив, що у
вказаному будинку без жодних правових
підстав проживає відповідачка разом із
своєю сім'єю, яка пообіцяла виселитися
найближчим часом. Відповідачка та
члени її сім'ї в будинку не
зареєстровані, не оплачують
комунальних платежів, займають
приміщення самоправно, договір найму з
останніми не укладався.

Зважаючи на викладене, позивач просив
виселити ОСОБА_5 разом із членами її
сім'ї з спірного будинку без надання
іншого жилого приміщення.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
25 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 24 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Виселено
ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов правильного висновку про
виселення ОСОБА_5 з житлового будинку
АДРЕСА_1.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 24
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.