Справа № 343/3259/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1487/2014
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаута Г.І.

суддів: Ковалюка
Я.Ю.,Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянтів ОСОБА_2 ,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5,
представника позивача - ОСОБА_6,третьої
особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Витвицької сільської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 20 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року Витвицька сільська
рада звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою. Позов мотивувала тим, що
21.12.2011 року сесією VI-го скликання
сільської ради прийнято рішення
№190-10/2011 про виділення дороги в АДРЕСА_1,
яка передбачена Генеральним планом с.
Витвиця, виготовленим
Івано-Франківською філією Діпромісто у
1984році, затвердженого рішенням
Івано-Франківської обласної ради від
15.01.1985 року №12. Зазначене рішення
оскаржувалося відповідачами.
Постановою Долинського районного суду
від 10.09.2012 року у визнанні рішення
неправомірним відповідачам
відмовлено, яке постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23.06.2013 року залишено без змін.

01.08.2013 року комісія в складі голови
Витвицької сільської ради та
депутатів, які є членами земельної
комісії, представника сектору
землеустрою відділу Держземагентства
в Додинському районі вийшла в урочище
Кривець з метою проведення обстеження
частини земельної ділянки із земель
запасу та встановлення меж проїжджої
дороги згідно Генерального плану села,
виготовленого у 1984 році, однак комісією
роботи не були проведені, так як
відповідачі чинили перешкоди у
встановленні меж дороги.15.08.2013 року
комісією повторно з такої ж причини, не
проведено будь-яких робіт з тієї ж
причини, про що складено акт. Оскільки
земельна ділянка, на якій
запроектована дорога віднесена до
земель запасу Витвицької сільської
ради, то з підстав, передбачених ч.2 ст.152
ЗК України, позивач просив позов
задовольнити та зобов'язати
відповідачів не чинити комісії
перешкод у проведенні обстеження та
встановлення меж проїжджої дороги
згідно Генерального плану села,
виготовленого у 1984 році.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 20
травня 2014 року позов задоволено.
Вирішено зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою в
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання не чинити
перешкод комісії під час проведення
обстеження та встановлення меж
проїжджої дороги за межами земельних
ділянок, які належать на праві
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
згідно генерального плану с. Витвиця
Долинського району, виготовленого
Івано-Франківською філією Діпромісто у
1984 році та затвердженого рішенням
Івано-Франківської обласної ради від
15.01.1985 року №12 в урочищі Кривець с.
Витвиця Долинського району
Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій зіслалися на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та зібраним у справі
доказам. Задовольняючи позов, суд не
дав оцінки змісту рішення позивача про
виділення дороги, в якому не зазначено
ні меж дороги, ні в якому місці вона має
проходити та за рахунок чиїх земельних
ділянок таку дорогу повинно бути
облаштовано. Помилковим, на думку
апелянтів, є висновок суду про те, що,
оскільки документів, підтверджуючих
право власності на земельні ділянки,
якими користуються відповідачі у них
нема, то земельні ділянки на праві
власності належать позивачу, який
вправі самостійно приймати рішення про
облаштування дороги на землях
комунальної власності.

Відповідно до ст.19 Конституції України
та ст.39 ЗК України позивач вправі як
орган місцевого самоврядування
вирішувати питання влаштування дороги,
місце розташування якої має
відповідати не лише генеральному
плану,але й державним будівельним
нормам та стандартам. Так, з листа
Долинського РЕМ від 05.01.1912 року
позивачу спочатку необхідно
виготовити необхідну проектну
документацію будівництва дороги,
погодити її з власником електричної
опори, встановленій на ній. Також
апелянти зазначили, що рішення про
облаштування дороги прийнято на основі
Генерального плану села за 1984 рік, який
є застарілим та не відповідає існуючій
забудові села, а тому проектант
Діпромісто листом від 16.08.2011 року
рекомендував позивачу спочатку
виготовити новий генеральний план з
урахуванням змін забудови села, а потім
виготовляти проект дороги. Також
апелянти зсилаються на те, що за
дорученням суду комісією було
обстежено земельні ділянки
відповідачів із виготовленням
фотозйомки та зазначенням їх площ,
розмірів та конфігурації з урахуванням
масштабу генплану села за 1984рік 1:2000 (в
1см=20м), та встановлено ,що проїжджа
дорога, яка повинна проходити повз
земельні ділянки відповідачів не
передбачена цим генеральним планом.
Однак суд не дав оцінки цим доказам.
Апелянти вважають, що оскільки рішення
про вилучення у них частини земельних
ділянок не приймалося вони не можуть
бути зменшені та забрані у них для
облаштування проїжджої дороги ( ст.141 та
п.2 ст.149 ЗК України передбачають, що
вилучення земельних ділянок
проводиться зі згоди
землекористувачів або в судовому
порядку). Просили рішення суду
скасувати, постановити нове, яким в
позові Витвицькій сільській раді
відмовити.

В судовому засіданні апелянти доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
апеляційну скаргу задовольнити.

Представник апелянта ОСОБА_8- ОСОБА_5
пояснив, що за дорученням суду комісією
було обстежено земельні ділянки
відповідачів із виготовленням
фотозйомки з урахуванням масштабу
Генплану за 1984 рік 1:2000 (в 1см=20м), та із
нанесенням площ та конфігурації
земельних ділянок, якими відповідачі
користуються. Цією фотозйомкою
встановлено, що проїжджа частина
дороги, яку за рішенням позивача слід
облаштувати повинна проходити через
земельні ділянки відповідачів, а
Генеральним планом села за 1984 рік
передбачена зовсім інша дорога,
розміщена на плані вище земельних
ділянок відповідачів та яка не
перетинається з ним. На даний час на
місці запропонованої дороги є стежка,
якою всі користуються та перешкод
нікому відповідачі не чинять, однак
проїзд гужовим та автомобільним
транспортом неможливий через
заболочену місцевість та наявність
електроопори .

З цих підстав просив рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянтів та представника апелянта
ОСОБА_8- ОСОБА_5, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши їх
доказами, колегія суддів не знаходить
доводи апелянтів обґрунтованими та
підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване у справі судове рішення
зазначеним вимогам відповідає.

Доводи апелянтів про те, що суд не дав
оцінки змісту рішення Витвицької
сільської ради прийнятого сесією VI-го
скликання 21.12.2011 року за №190-10/2011 про
виділення дороги в АДРЕСА_1, не є
обґрунтованим оскільки таке рішення
вже було предметом оскарження
відповідачами. Постановою Долинського
районного суду від 10.09.2012року у
визнанні зазначеного рішення
незаконним відповідачам відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили
23.06.2013 року.

Відповідно до змісту ч.3 ст.61ЦПК України
обставини,встановлені судовим
рішенням у
цивільній,господарській,адміністратив
ній справі,що набрало законної сили не
доказуються при розгляді інших справ,у
яких беруть участь ті самі особи.

Доводи апелянтів про те, що дорога,
виділена третім особам ,має проходити
через їх земельні ділянки є
голослівними ,не спираються на докази,
а тому не можуть бути прийняті колегією
до уваги. Крім того такі доводи
спростовуються наданою ними ж
фотозйомкою місцевості, проведеною
компетентною комісією за дорученням
суду з урахуванням масштабу Генплану с.
Витвиця за 1984рік 1:2000 (в 1см=20м), із
нанесенням площ та конфігурації
земельних ділянок, якими відповідачі
користуються, з якої видно, що проїжджа
частина дороги, яку за рішенням
позивача слід облаштувати для третіх
осіб, повинна проходити в зазначених
генеральним планом села за 1984 рік, поза
межами земельних ділянок відповідачів.
Така дорога згідно генплану проходить
вище земельних ділянок відповідачів та
не пересікається з ними, а отже жодним
чином не порушує їх прав .

Судом з рішення Витвицької сільської
ради від 14.10.2009 №739-22/09, яким внесено
уточнення до рішення Витвицької
сільської ради від 18.12.1997 року та від
26.12.1997 року щодо визначення площ та
цільового використання земельних
ділянок якими користуються
відповідачі, встановлено, що у
правомірному користуванні
відповідачів знаходяться такі
земельні ділянки: у ОСОБА_3- земельна
ділянка для обслуговування будинку
площею 0.20 га, у ОСОБА_2 - земельна
ділянка для обслуговування будинку
площею 0.16 га та для ведення селянського
господарства площею 0.16 га, у ОСОБА_4 -
земельна ділянка для обслуговування
будинку площею: 0.16 га та для ведення
селянського господарства-0.54га. Такі
розміри земельних ділянок
відповідачів, як землекористувачів ,не
заперечуються позивачем. Оскільки
землі поза межами зазначених, які
знаходяться в користуванні
відповідачів, відносяться до земель
запасу Витвицької сільської ради,
через які згідно Генплану села за 1984
рік, постановлено облаштувати дорогу,
позивач вправі ставити питання про
проведення обмірів дороги, влаштування
межових знаків, а відповідачі не вправі
чинити перешкоди комісії для
проведення таких робіт.

Оскільки виділена дорога в АДРЕСА_1 за
рішенням Витвицької сільської ради від
21.12.2011 року має прив'язку лише до
генплану с. Витвиця за 1984 рік, згідно
якого вона не пересікається із
земельними ділянками ,що перебувають у
користуванні позивачів, що підтверджує
фотозйомка,долучена до матеріалів
справи, то колегія приходить до
висновку ,що права відповідачів не
порушуються,а тому рішення суду першої
інстанції слід залишити в силі.

У випадку, якщо така межі такої дороги
будуть встановлені та не
співпадатимуть з межами тієї, яка
позначена у Генеральному плані с.
Витвиця за 1984 рік, та будуть частково
накладатися чи пересікатися із
земельними ділянками, які закріплені
за відповідачами,як за
землекористувачами, у них виникне
право переглянути рішення Витвицької
сільської ради від 21.12.2011 року за
нововиявленими обставинами. Однак
посилатися на те, що така дорога
проходить через їх земельні ділянки за
даних обставин, коли в рішенні
сільської ради не зазначено ні довжини,
ні ширини, ні точного місця
розташування такої дороги, а лише є
зсилка згідно генплану села за 1984 рік,
відповідачі правових підстав не мають.

В силу дії ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи спір по суті та
задовільнивши позов Витвицької
сільської ради в частині зобов'язання
відповідачів усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою для
облаштування дороги, суд першої
інстанції дійшов правильних
висновків,та постановив законне і
обґрунтоване рішення,з якими
погоджується колегія та підстав для
зміни чи скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,319,323-325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити

Рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 20
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
Г.І. Шалаута

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський