АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7965794/2014
Головуючий у 1 інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва 4 березня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа Відділ державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
м. Києва про визнання довіреності
удаваним правочином, визнання
укладеним договору купівлі-продажу та
визнання права власності,

В С Т А Н О В
И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа
Відділ державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ м. Києва про
визнання права власності на автомобіль
та скасування постанови ВДВС на
підставі якої було тимчасово затримано
автомобіль.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 16 січня 2008 року між ним та у ОСОБА_4
було досягнуто всіх істотних умов
купівлі-продажу належного ОСОБА_4
автомобіля марки «Опель», державний
номер НОМЕР_1. З свого боку він виконав
свої зобов'язання та сплатив ОСОБА_4 7 000
доларів США, після чого ОСОБА_4 видав на
його ім'я довіреність, надавши йому
повноваження щодо повного
розпорядження, користування та
володіння транспортним засобом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 раптово помер. В
березні 2013 року співробітниками ДАЇ у
нього було вилучено автомобіль,
оскільки він перебував під арештом
відповідно до постанови ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві через
несплату ОСОБА_4 заборгованості по
аліментах. Посилаючись на зазначені
обставини та у зв'язку з тим, що після
смерті ОСОБА_4 він позбавлений
можливості зареєструвати автомобіль
на своє ім'я позивач вважає, що
фактично вчинено удаваний правочин,
оскільки замість договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 оформив на його
ім'я довіреність.

Під час розгляду справи
представником позивача позовні вимоги
змінювались та уточнювались і
остаточно він просив суд визнати
удаваним правочин, оформлений
довіреністю від 16.01.2008 року,
посвідчений нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
який був вчинений для приховування
іншого фактично вчиненого правочину -
договору купівлі-продажу автомобіля,
визнати укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
договір купівлі-продажу від 16.01.2008 р.
автомобіля марки «Опель», державний
номер НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_1
право власності на зазначений
автомобіль .

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 4 березня 2014 року
ОСОБА_1 в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
судом першої інстанції безпідставно не
враховані доводи та докази про те, що
ОСОБА_1 набув право власності на
автомобіль на законних підставах. Про
те, що 16 січня 2008 року з ОСОБА_4 було
досягнуто всіх істотних умов договору
купівлі-продажу автомобіля свідчить
письмова розписка ОСОБА_4 та отримання
від позивача 7000 доларів США в рахунок
оплати вартості автомобіля,постанова
Голосіївського РУГУ МВС у м. Києві від
27.04.2010 року про відмову у порушенні
кримінальної справи,в ході якої
перевірялись факти передання ОСОБА_4
позивачу автомобіля та страхові
поліси на автомобіль що свідчить про
те, що автомобіль фактично перебуває в
володінні позивача та інш.

Суд не надав належної оцінки
обставинам,які мають значення для
правильного вирішення справи,а саме
раптову смерть ОСОБА_4 та неможливість
позивача вирішити питання щодо
оформлення автомобіля на своє
ім'я,оскільки автомобіль було
арештовано, в той час як ОСОБА_4, за
життя, неодноразово завіряв,що він
самостійно сплатить борг та скасує
арешт автомобіля.

Суд, не взяв також до уваги та не надав
оцінки тому, що позивач не міг фактично
укласти з ОСОБА_4 в тому вигляді про
який зазначає суд договір
купівлі-продажу спірного автомобіля у
зв'язку з тим,що автомобіль знаходився
у аварійному стані і потребував
значного ремонту і у такому стані
органи ДАІ не мають права провести
реєстрацію у відповідності до Порядку
державноїреєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а такожсамохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів,який
затвердженийПостановою КМ України №1388
від 7.09.1998 року. Перешкодою для
оформлення права на автомобіль стало
також те, що на спірний автомобіль було
накладено арешт ДВДС Шевченківського
РУЮ в м. Києві, ще 16.03.2008 року у зв'язку з
заборгованістю ОСОБА_4 по аліментах і
цей арешт значиться в ДАІ по теперішній
час і на протязі 2008-2013 p.p.позивач
звертався до органів
міліції,прокуратури та суду за
захистом його прав порушених ОСОБА_4

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідачка проти апеляційної скарги
не заперечувала.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги,в заявлених межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені
позову суд першої інстанції виходив з
того, що на підтвердження своїх доводів
згідно ст. 60 ЦПК України позивач не
надав жодного доказу,а надана ним
письмова розписка про передачу ОСОБА_4
грошей в рахунок оплати вартості
автомобіля, не може бути належним та
допустимим доказом, оскільки
положеннями ЦК України така форма
договору передбачена тільки при
укладанні договору позики (ч. 2 ст. 1047 ЦК
України). Суд, при цьому вважав, що право
власності на автомобіль підлягає
державній реєстрації і виникає з
моменту його реєстрації в органах ДАІ.

Проте такі висновки суду зроблені на
порушення процесуального закону,яке
полягає в неповному з'ясуванні
обставин,які мають значення для
правильного вирішення справи, що в свою
чергу потягнуло порушення і
матеріального права, з огляду на що
рішення суду не можна визнати законним
та обґрунтованим, з огляду на таке.

Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК
України підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є, зокрема,
правочини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору,умови що визначені
законом як істотні або необхідними для
договорів даного виду,а також усі ті
умови щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
суму грошей.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві
власності належав автомобіль ОРЕLАSТRА
1,4 1,1999 року випуску шасі
(кузов,рама,коляска) НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В січні 2008 року ОСОБА_4,маючи намір
продати, а ОСОБА_1 купити досягли
істотних умов договору купівлі-продажу
та визначили майно (товар), яке
продавець зобов'язався передати у
власність покупцеві - автомобіль
ОРЕLАSТRА 1,4 1,1999 року випуску шасі,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
та ціну товару - 7 000 дол. США.

На підтвердження такої домовленості
свідчить письмова розписка, виконана
власноручно ОСОБА_4 16 січня 2008 року та
згідно якої останній продав ОСОБА_1
належний йому автомобіль ОРЕLАSТRА 1,4
1,1999 року випуску шасі, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 за 7 000 дол.
США (а.с.7).

Факт продажу автомобіля підтвердив в
судовому засіданні свідок ОСОБА_7,який
пояснив,що 16.01.2008 року у приміщенні СТО
де працювали ОСОБА_1 і ОСОБА_4 останній
продав ОСОБА_1 автомобіль і
він,безпосередньо бачив,як ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 7 000 дол.
США за проданий ним автомобіль.(а.с.87).

Окрім цього,в цей же день 16 січня 2008
року ОСОБА_4 видано довіреність,яка
посвідчена нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_6,реєстровий №700, якою він
уповноважив, зокрема,
ОСОБА_1користуватися і розпоряджатися,
з правом продажу,міни,здачі в оренду
тощо, автомобілем ОРЕLАSТRА 1,4 1,1999 року
випуску шасі (кузов,рама,коляска)
НОМЕР_2, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 .

Довіреність видавалась строком на три
роки , тобто до 16 січня 2011 року (а.с.6).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що
видана 16 квітня 2008 року довіреність на
право користування та розпорядження
автомобілем є удаваним правочином та
насправді прикриває договір
купівлі-продажу.

Доводи позивача про те, що надання
довіреності насправді прикривало
договір купівлі-продажу автомобіля
підтверджується певними обставинами,а
саме, що автомобіль знаходився в
аварійному стані, потребував ремонту, а
тому не підлягав реєстрації в порядку
встановленому п.8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації),зняття з
обліку автомобілів автобусів,а також
самохідних машин,сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів всіх
типів марок і
моделей,причепів,напівпричепів,мотоко
лясок,інших прирівняних до них
транспортних засобів та мопедів, затв.
Постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998
року .

Окрім цього,на спірний автомобіль 16
березня 2008 року ВДВС Шевченківського
району м. Києва було накладено арешт у
зв'язку з наявністю у ОСОБА_4
заборгованості по аліментах, про що
позивачу стало відомо в жовтні 2000 року.

Згідно постанови державного виконавця
ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від
9 вересня 2009 року виконавче провадження
щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів
закрито, у зв'язку з зверненням
стягнення на інше майно ОСОБА_4 (а.с.114).

Після усунення зазначених перешкод в
реєстрації права на автомобіль та
після проведення позивачем ремонту
автомобіля за власні кошти, ОСОБА_4
зобов'язувався вирішити питання щодо
зняття арешту з автомобіля та оформити
з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу
автомобіля в установленому
порядку,проте це не зробив, у зв,язку з
чим 10 лютого 2010 року позивач звернувся
до правоохоронних органів з заявою про
вчинення відносно нього шахрайських
дій .

Як вбачається з матеріали дослідчої
перевірки,під час проведення
перевірки був допитаний ОСОБА_4,який у
своїх поясненнях від 26.04.2010 р. зазначив,
що він продав ОСОБА_1 автомобіль ОРЕL
АSТRА 1,4 1,1999 року випуску шасі
(кузов,рама,коляска) НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 за 7 000
доларів США. Крім цього він пояснив,що
займається зняттям арешту з цього
автомобіля, який був заарештований за
його борги по аліментах,шляхом продажу
свого нерухомого майна.(а.117). Ці ж
обставини встановлено в постанові
Голосіївського РУ ГУ МВС в м. Києві про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 27.04.2010року (а.с.117,118).

Про фактичне перебування автомобіля в
володінні позивача, крім приведених
доказів свідчать також страхові поліси
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів за період 2008-2012
роки укладені особисто ОСОБА_1 (а.с.37,38).

Згідно свідоцтва про смерть,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.9).

Згідно акту огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу від 4
березня 2013 року на підставі постанови
ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 16
травня 2008 року автомобіль ОРЕL АSТRА 1,4
1,1999 року випуску шасі
(кузов,рама,коляска) НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 затримано
та вилучено з користування
ОСОБА_1(а.с.12).

Приведені обставини свідчать про те,
що 16 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
відбулася насправді угода щодо
купівлі-продажу автомобіля ОРЕL АSТRА,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
проте ця угода, у зв'язку з аварійним
станом автомобіля, була прикрита
видачею ОСОБА_4 довіреності на право
володіння автомобілем, в тому числі на
ім'я ОСОБА_1 В подальшому ж порушення
порядку та строку реєстрації спірного
автомобіля мало місце з боку ОСОБА_4, що
відповідно потягнуло за собою
порушення прав та інтересів
позивача,який з свого боку виконав
зобов'язання за угодою (домовленістю)
від 16 січня 2008 року.

Всупереч ст.215 ЦПК України суд не надав
належної оцінки доказам які містяться
в матеріалах справи та не обґрунтував
чому він бере до уваги одні докази та
відхиляє інші.

Згідно ст. 207 ЦК України встановлено
вимоги щодо письмової форми
правочину,а саме: правочин являється
вчиненим в письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялись сторони;
правочин є таким, що вчинений в
письмові формі, якщо він підписаний
його стороною.

Згідно вимог передбачених статтями
237,244,245 ЦК довіреність - це письмовий
документ,що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами,ґрунтується на
договорі та визначає правовідношення,
в якому одна сторона (представник)
зобов'язана,або має право вчинити
правочин від імені другої сторони,яку
вона представляє.

За змістом викладених норм,
довіреність на право
управління,користування та
розпорядження автомобілем є
одностороннім правочином,а тому
висновки суду про те, що видана ОСОБА_4
довіреність не є правочином не
грунтуються на законі.

Згідно роз‛?яснень, викладених в п.25
постанови Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» за удаваним правочином
(стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють
один правочин,але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину ,за
удаваним правочином права та обов'язки
виникають,але не ті що випливають зі
змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи,що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин,суд на підставі статті
235 ЦК має визнати,що сторонами вчинено
саме цей правочин та вирішити спір із
застосуванням норм,що регулюють цей
правочин.

З огляду на викладене на відповідно до
ст. 309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню та
ухваленню нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313 - 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва 4 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати довіреність видану ОСОБА_4
16.01.2008 року, посвідчену нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6,реєстровий №700, якою
уповноважено ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
користуватися і розпоряджатися, з
правом продажу,міни,здачі в оренду
тощо, автомобілем ОРЕL АSТRА 1,4 1,1999 року
випуску шасі (кузов,рама,коляска)
НОМЕР_2, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 удаваним правочином.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля ОРЕL АSТRА 1,4
1,1999 року випуску шасі
(кузов,рама,коляска) НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 укладений
16.01.2008 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль ОРЕLАSТRА 1,4 1,1999 року випуску
шасі (кузов,рама,коляска) НОМЕР_2,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді