АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7436/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2033/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Карпушина Г.Л. Корнієнко В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 13 травня 2014 року

В справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом, зазначала,
що ОСОБА_3 перебуваючи в стані коли
не могла усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними 13.01.2010 року
склала заповіт на користь ОСОБА_1

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 13 травня 2014 року
позовні вимоги Янко були задоволені.

Визнано заповіт складений 13.01.2010 року
та посвідчений другою Полтавською
державною нотаріальною конторою від
імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 -
недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала
рішення суду скасувати, вказувала на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
місцевий суд прийшов до висновку , що
на час складання заповіту 13.01.2010 року
ОСОБА_3 перебувала в стані коли не
розуміла значення своїх дій та не
могла керувати ними.

Однак зазначений висновок місцевого
суду зроблений з порушенням вимог
матеріального та процесуального
права, що у відповідності з вимогами
ст.. 309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення та
постановлення у справі нового рішення.

У відповідності до вимог ст.225 ЦК
України правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент , коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її
смерті - за позовом інших осіб, чиї
цивільні права та інтереси порушені.

У відповідності з п 16 Постанови
пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 УN 9 « Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» Правила
статті 225 ЦК ( 435-15 ) поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не
визнано недієздатною, однак у момент
вчинення правочину особа перебувала в
такому стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння

тощо).

Для визначення наявності такого
стану на момент укладення

правочину суд відповідно до статті
145 ЦПК ( 1618-15 )

зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за

клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину

недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку

судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до

статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними

заповітів на підставі статті 225,
частини другої статті 1257 ЦК

( 435-15 ) суд відповідно до статті 145
ЦПК ( 1618-15 ) за

клопотанням хоча б однієї зі сторін
зобов'язаний призначити

посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої

експертизи має стосуватися стану особи
саме на момент вчинення

правочину.

З матеріалів справи вбачається
, що у відповідності до висновку
посмертної судово - психіатричної
експертизи від 14 лютого 2012 року (
а.с.193-199 т. 1 ) та додаткової
експертизи від 25 вересня 2012 року ( а.
с. 291-295 т. 1 ) ОСОБА_3 виявляла ознаки
психічного розладу у вигляді змін
особистості внаслідок церебрального
атеросклерозу. Ступінь вираженості
змін особистості під експертної
внаслідок хвороби у сукупності з
соціально демографічними , сомато -
неврологічними та
соціально-психологічними факторами
істотно впливав на здатність ОСОБА_3
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними під час складання
заповіту 13.01.2010 року.

Зазначений висновок експертизи
не є чітким та категоричним, про що
також зазначено і в ухвалі Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 23 травня 2013 року ( т.1 а. с.
462- 465)

У відповідності до вимог ст. 60
п.4 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Після скасування раніше
постановлених судових рішень
позивачем не надано суду додаткових
доказів на підтвердження факту
однозначного висновку про абсолютну
недієздатність ОСОБА_3 розуміти
значення своїх дій та можливість
керувати ними при складанні
оспорюваного заповіту.

За таких обставин судове
рішення підлягає скасуванню з
постановленням у справі нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.. 303, 307 п.3,4, ч.1 ст. 309,
316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити .

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 13 травня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

Копія згідно: