АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/228/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2083/14
Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Корнієнка В.І., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 15 травня 2014 року

В справі за позовом фізичної особи
ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
та зустрічною позовною заявою за
позовом фізичної особи ОСОБА_1 до
фізичної особи ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року позивачка
звернулася до суду з зазначеною
позовною заявою посилаючись на те, що
вона є власником житлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеній
квартирі також зареєстровані її донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишній
чоловік ОСОБА_1, шлюб з яким був
розірваний 6 лютого 1992 року, і саме з
цього часу останній у зазначеному вище
приміщенні не проживає, витрат по
утриманню останньої не несе.
Реєстрація відповідача у спірному
приміщенні значною мірою обмежує її
права володіння, користування та
розпорядження належним їй майном, у
зв'язку з чим просить суд постановити
рішення яким визнати ОСОБА_1 таким, що
втратив право на користування спірним
житловим приміщенням.

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю колишнього
подружжя посилаючись на те, що з грудня
1979 року по лютий 1992 року він перебував
у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою. За час перебування у
шлюбі вони за спільні кошти придбали
кооперативну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2. Після розлучення
вважав що квартира є спільним майном
подружжя, однак в січні 2014 року із
позовної заяви ОСОБА_2 довідався про те,
що квартира оформлена тільки на
відповідачку, у зв'язку з чим просив суд
поновити строк звернення до суду та
здійснити поділ спільного майна
подружжя.

Рішенням Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської
області від 15 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
були задоволені.

ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав
рішення суду скасувати, вказувала на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зазначав, що
викладене в судовому рішенні не
відповідає наявним в матеріалах справи
доказам та показанням сторін у справі.
Вважає, що не пропустив строк звернення
до суду з позовом про поділ спільного
майна подружжя. Оскільки дізнався про
порушення його права лише в 2014 році.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення скарги.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 місцевий суд вірно встановив
фактичні обставини справи, що
сторони перебували у шлюбі з 1979 року по
лютий 1991 року (а. с. 9), розірвання шлюбу
у було зареєстровано у відділі ЗАГС
27.07.1994 року.

Відповідно ордеру на жиле
приміщення в будинку
жилищно-будівельного кооперативу № 226,
виданого 10 листопада 1988 року
виконавчим комітетом Кременчуцької
міської Ради народних депутатів ордеру
вбачається, що останній був виданий на
ім'я члена ЖСК ОСОБА_2 та її сім»ю з
трьох осіб, а саме чоловіка ОСОБА_1 та
двох дітей - сина ОСОБА_5 та доньку
ОСОБА_6.

28 грудня 1992 року ОСОБА_2 видано
свідоцтво за № 2139 про право власності
на квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4 (а.с. 13).

Місцевим судом вірно застосовані до
правовідносин щодо набуття права
власності на спірну квартиру та її
поділ положення Кодексу про шлюб та
сім'ю Української РСР в редакції 1969
року, а до правовідносин щодо визнання
особи, такою що втратила право на
користування житловим приміщенням -
Цивільний Кодекс України в редакції 2004
року.

Місцевий суд, посилаючись на ст. 22 КпШС
Української РСР, ст. 146 ЖК України, пункт
6 підпункту «а» постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 вересня
1987 року із змінами та доповненнями,
внесеними згідно з постановами Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 25
грудня 1992 року та № 15 від 25 травня 1998
року «Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи», вірно прийшов до
висновків, що спірна квартира за
адресою: АДРЕСА_5 є спільною сумісною
власністю сторін.

Даний факт сторони також не оспорюють.

В ході апеляційного розгляду справи
було встановлено , що вартість
кооперативного житла становила 11291
грн. 59 коп. ( а. с. 41)

Під час перебування в шлюбі (
фактичних відносинах) за спільні
кошти подружжя було виплачено 4547 грн.
77 коп.

Зазначена сума була узгоджена
сторонами та підтверджується
квитанціями про оплату.

Решту коштів було сплачено
самостійно ОСОБА_2

Таким чином в ОСОБА_1 в силу закону
виникло право власності лише на
частку в квартирі на загальну суму (
4547, 77 грн. : 2= 2273 грн. 89 коп. , що в
частках становить 20/100, або 1/5 частин
квартири.

ОСОБА_2 має право на 4/5 частини
квартири.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 з підстав
пропуску строку позовної давності ,
місцевий суд помилково прийшов до
висновку щодо пропуску строків
позовної давності.

Право власності ОСОБА_1 на частку в
спільному майні подружжя виникло в
силу закону, тому власник вправі в
будь- який момент вимагати визнання
за ним певної частки в спільному
майні подружжя.

Право вимоги в даному випадку не
може прив'язуватися до дати
розірвання шлюбу.

На час розірвання шлюбу спору між
сторонами щодо права власності на цю
квартиру не існував.

Також матеріали справи не містять
доказів щодо виникнення між
сторонами спору про право власності
на цю квартиру.

Ухвала суду про закриття провадження
у справі за позовом ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
спірною квартирою, постановленою
Крюківським районним судом м.
Кременчука 31 травня 2000 року ( а. с. 92)
не є цим доказом.

Тому висновки місцевого суду щодо
пропуску строку позовної давності є
невірними .

В зв'язку з тим ,що ОСОБА_1 є
співвласником майна позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання його таким , що
втратив право на користування житлом
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, п.3,4,
ч.1 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 15
травня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді :