Ухвала

іменем україни

02 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 31 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася
спадщина, до складу якої увійшла частка
у комунальній квартирі АДРЕСА_1. Проте,
вона своєчасно не звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, оскільки
помилялася щодо строку на таке
звернення, унаслідок чого їй було
відмовлено у прийнятті відповідної
заяви.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 31 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року, позов задоволено.
Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у
три місяці для подання заяви про
прийняття спадщини, що залишилася
після смерті ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач з поважних причин
пропустила строк звернення із заявою
для прийняття спадщини, оскільки
помилялася щодо терміну такого строку.
Крім того її вчасно не було повідомлено
нотаріусом про відкриття спадщини.

Проте, з таким висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати питання:
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалені у справі судові рішення таким
вимогам закону не відповідають.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивача - ОСОБА_5, після
смерті якої відкрилася спадщина на
частину комунальної квартири АДРЕСА_1.

На час смерті спадкодавця, з нею
проживала донька ОСОБА_4 яка фактично
прийняла спадщину.

ОСОБА_3, як спадкоємиця померлої у
визначений законом шестимісячний
строк, не звернулася до нотаріальної
контори із відповідною заявою про
прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилалася на те, що строк для
прийняття спадщини нею пропущено з
поважних причин, зокрема унаслідок
помилки щодо тривалості строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України
передбачено, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкоємцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 24 постанови від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК України.

Суд, відповідно до п. 24 вказаної
постанови, вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
досліджує поважність причини пропуску
строку для прийняття спадщини. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть
бути застосовані у випадку доведеності
наявності перешкод для подання
відповідної заяви та наявності підстав
для визнання судом цих обставин
поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку подання
заяви про прийняття спадщини як
юридична необізнаність позивача щодо
строку та порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Усупереч вимогам ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України суди попередніх інстанцій на
зазначені положення закону уваги не
звернули; не встановили фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, зокрема не
з'ясували дійсні причини пропуску
ОСОБА_3 строку для звернення із заявою
про прийняття спадщини у встановлений
законом строк й відповідно не
визначилися із тим, чи є такі причини
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для прийняття спадщини, а
відтак дійшли передчасного висновку
щодо наявності правових підстав для
задоволення позову.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, судові
рішення не можуть залишатися в силі й
підлягають скасуванню на підставі ч. 2
ст. 338 ЦПК України, а справа −? передачі
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 31 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 грудня 2013 року
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко