Справа № 259/1678/14-ц
Провадження № 2/259/976/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 р.
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд міста
Донецька в складі:

головуючого судді - Ларіної О.В.,

при секретарі - Литвиненко Ю.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
рекламних послуг та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим
позовом до ОСОБА_2 про розірвання
договору рекламних послуг та стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
вказавши, що 21.12.2013 року між позивачем
та відповідачем укладено договір про
надання рекламних послуг на транспорті
№ 165113 (надалі за тестом - договір).
Відповідно до умов договору відповідач
взяв на себе зобов'язання надати
позивачу рекламні послуги, а позивач
був зобов'язаний прийняти їх та
оплатити згідно умов договору. На
виконання умов договору позивачем було
сплачено в день підписання договору
1200,00 гривень, проте на сьогодення з боку
відповідача не відбулось жодних дій
для виконання умов договору, у зв'язку з
чим позивач просить розірвати договір
про надання рекламних послуг № 165113 від
21.12.2013 року та стягнути сплачені
грошові кошти в розмірі 1200,00 гривень,
збитки в сумі 1150,00 гривень, а також
судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, причини неявки суду не відомі,
про час та дату розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить розписка про отримання
судової повістки (а.с.33).

Представник позивач, який діє на
підставі договору про надання
юридичних послуг від 05.02.2014 року та
довіреності від 05.02.2014 року ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився, про час та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
телефонограма, зареєстрована в Єдиному
журналі телефонограм Куйбишевського
районного суду м. Донецька за № 977 від
06.06.2014 року (а.с.38), надав до суду заяву
про можливість розгляду справи за його
відсутність, просив задовольнити
позовні вимоги, не заперечував проти
ухвалення заочного рішення (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та дату розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить телефонограма,
зареєстрована в Єдиному журналі
телефонограм Куйбишевського районного
суду м. Донецька за № 976 від 06.06.2014 року
(а.с.37), жодних поважних причин своєї
неявки до суду не надав, суд ухвалив
відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних в ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних в справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК України
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із
сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Так, згідно зі ст. 213 ч.3 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Як встановлено судом, 21.12.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладено договір про
надання рекламних послуг на транспорті
№ 165113, згідно з яким замовник доручає,
а виконавець приймає на себе
зобов'язання по виконанню рекламної
компанії та подальшого обслуговування
зовнішньої реклами замовника на
транспортному засобі, а замовник
зобов'язується прийняти та сплатити
надані послуги в порядку та на умовах ,
передбачених договором (а.с. 4 - 6).

Відповідно до п. 2.4.3 договору протягом 12
банківських днів з моменту підписання
договору на підставі наданого рахунку
замовник зобов'язується сплатити
виконавцю суму в розмірі 12000,00 гривень
за виготовлення рекламної продукції.

Згідно з п. 2.4.4 договору замовник
зобов'язується протягом 10 банківських
днів з моменту виготовлення виконавцем
рекламної продукції на підставі
наданого рахунку сплатити виконавцю
суму в розмірі 4200,00 гривень за
обклеювання транспорту рекламною
продукцією.

Так, згідно з розпискою від 21.12.2013 року
ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 попередню
оплату в розмірі 1200,00 гривень на
виготовлення плівки (а.с.29).

Відповідно до п. 1.1.2 договору
виконавець протягом 15 календарних днів
з моменту отримання від замовника
рекламного матеріалу за рахунок
замовника своїми залученими силами та
засобами розміщує рекламу замовника на
зовнішніх поверхнях пасажирських
автобусів. Факт нанесення на зовнішні
поверхні транспортних засобів
кольорової реклами замовника
підтверджується актом нанесення
реклами замовника.

Так, у зв'язку з порушенням строків
виконання договору з боку відповідача,
12.02.2014 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою про виконання
фінансового зобов'язання (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України (надалі за текстом - ЦК України)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК
України, зокрема розірвання договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК
України.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 651 ЦК України
передбачено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

На основі з'ясованих обставин справи,
на які посилаються сторони, як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин, та правові норми, які
підлягають застосуванню, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню, договір про
надання послуг від 21.12.2013 року
укладений між позивачем та
відповідачем підлягає розірванню, та
стягненню з відповідача на користь
позивача загальну суму заборгованості
у розмірі - 1200,00 грн.

На підставі ст. 84 ЦПК України, підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача витрати пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката у розмірі
1150,00 грн., які були сплачені за
договором юридичних послуг від 05.02.2014
року, про що свідчить акт здачі -
прийому та оплати наданої правової
допомоги від 13.03.2014 року (а.с.19).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір в розмірі 243,60 грн., що
підтверджується квитанцією про сплату
судового збору від 07.02.2014 року (а.с.1).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 526, 551, 610, 625, 629, 638, 651 ЦК України, ст.
ст. 3 - 14, 60, 79, 88, 209, 213 - 215, 224 - 226, 294 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору рекламних послуг та стягнення
заборгованості - задовольнити в
повному обсязі.

Договір № 165113 про надання рекламних
послуг на транспорті від 21.12.2013 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 основний борг за
договором № 165113 від 21.12.2013 року в
розмірі 1200,00 гривень, витрати на
правову допомогу в розмірі 1150,00
гривень, а також витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 гривень, а
всього 2593,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів після його
проголошення. Особами, які не були
присутні при оголошенні рішення - в той
же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набуває
чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна