інстанції: Ковтуненко В.В. Провадження
№ 22-ц/773/947/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року м.Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Янко О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства "Фідокомбанк", відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області, ОСОБА_2 про
визнання права власності на предмет
забезпечувального обтяження за
апеляційною скаргою відповідача
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13 березня 2014
року в даній справі позов задоволено
частково. Звільнено з-під арешту
автомобіль КІА Маgnetis GE 2/0 4AT2, легковий
седан, № кузова НОМЕР_3, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності та
на який накладено арешт згідно акту
опису і арешту майна серії ЗВП № 33890884
від 04.04.2013р. В решті позовних вимог
відмовлено.

Відповідач - відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області, подав апеляційну скаргу на
зазначене рішення суду. Вважає, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального права, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. ОСОБА_1, як новий кредитор, мав
право подати скаргу до суду у
десятиденний строк з дня коли від
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення його прав чи свобод, тобто
він пропустив строк на оскарження
арешту накладеного актом опису й
арешту автомобіля від 08.04.2013р. Просить
скасувати рішення суду в частині
звільнення майна з під-арешту і
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2008 року
між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі
20850 доларів США на строк до 22 січня 2015
року. За умовами договору кредитні
кошти призначені на купівлю легкового
автомобіля марки КІА Маgnetis (п.2.1),
забезпеченням цього договору є
застава легкового автомобіля марки КІА
Маgnetis, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3. 24
січня 2008 року між ТзОВ "Український
автомобільний холдинг" та ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля і остання придбала
автомобіль марки КІА Маgnetis GE 2/0 4AT2,
легковий седан, № кузова НОМЕР_3.

28 грудня 2009 року між ПАТ "Ерсте Банк",
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
поруки № 014/2635/5/09281/2, відповідно до умов
якого ОСОБА_1 зобов'язався перед банком
у повному обсязі солідарно
відповідати за виконання
позичальником зобов'язань, що
випливають із кредитного договору
укладеного 23 січня 2008 року між ВАТ
"Ерсте Банк" та ОСОБА_2

ПАТ "Фідобанк" є повним
правонаступником прав та обов'язків АТ
"Ерсте Банк". 19 березня 2012 року
поручителем ОСОБА_1 сплачено в повному
обсязі ПАТ "Фідобанк" кредит, відсотки
та інші платежі за кредитним договором
від 23 січня 2008 року, укладеного між ВАТ
"Ерсте Банк" та ОСОБА_2, що
підтверджується відповідними
квитанціями за 2009-2012 рік та довідкою
№11/1-8-8 від 05 лютого 2014 року.

08 квітня 2013 року державним виконавцем
ВПВР управління державної виконавчої
служби управління юстиції у Волинській
області при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження
№33890884 про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості описано і накладено
арешт на майно: автомобіль марки КІА
Маgnetis, 2007 року випуску, номер державної
реєстрації НОМЕР_1.

Згідно ч.2 ст.556 ЦК України до
поручителя, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в
тому числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Відповідно до ч.5 ст.20 Закону України
"Про заставу" до третьої особи, яка
задовольнила в повному обсязі вимоги
заставодержателя, переходить разом з
правом вимоги забезпечена нею застава
у встановленому законодавством
порядку.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз'яснень наданих в пункті 24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах" вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. У такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах.

До поручителя ОСОБА_1, який виконав
кредитне зобов'язання, забезпечене
порукою, перейшли всі права кредитора у
цьому зобов'язанні, в тому числі і ті, що
забезпечували його виконання, а саме
права як заставодержателя. ОСОБА_2
виконала всі зобов'язання перед ПАТ
"Фідобанк" і суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
правові підстави для арешту автомобіля
відсутні та зняв з спірного автомобіля
арешт.

З скаргою на дії державного виконавця
відповідно до ст.82 Закону України "Про
виконавче провадження" можуть
звернутись лише сторони виконавчого
провадження. Позивач ОСОБА_1 не був
боржником, тобто стороною у
виконавчому провадженні, і правильно
звернувся з заявою в порядку позовного
провадження, а не скаргою. При цьому
позовна давність позивачем не
пропущена.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропущення строку на оскарження дій
державного виконавця є безпідставними
і не спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13 березня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді