Справа № 734/2816/13-ц Провадження №
22-ц/795/109/2014 Головуючий у I інстанції -
Бараненко С. М. Доповідач - Висоцька
Н. В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Шитченко Н.В., Бойко О.В.

при секретарі Зіньковець О.О.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Козелецького районного суду
від 25 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визнання поважними причини пропуску
звернення до суду та поновлення
пропущеного строку, визнання свідоцтва
про право власності недійсним,
виключення з реєстру прав власності на
нерухоме майно та визнання права на
приватизацію житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті
особи: Національна академія аграрних
наук, КП "Ніжинське міжміське бюро
технічної інвентаризації",
Прогресівська сільська рада
Козелецького району про визнання
поважними причини пропуску звернення
до суду та поновлення пропущеного
строку, визнання свідоцтва про право
власності недійсним, виключення з
реєстру прав власності на нерухоме
майно та визнання права на
приватизацію житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що з моменту народження
проживає разом зі своїми батьками -
ОСОБА_4, ОСОБА_2, та зареєстрований в
АДРЕСА_1. У 2000 році батьки розірвали
шлюб та залишились проживати в одному
будинку.

На початку 2012 року ОСОБА_2 дізнався, що
власниками квартири в рівних частках є
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
26.02.2009 року органом приватизації при ДП
ДГ "Прогрес" Чернігівського інституту
агропромислового виробництва
Української академії аграрних наук, на
підставі розпорядження від 26.01.2009 року
№ 298. Зазначені документи позивач
отримав в грудні 2012 року, за таких
обставин вважає, що порушено його
право на приватизацію житлового
будинку.

Рішенням Козелецького районного суду
від 25.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання поважними
причини пропуску звернення до суду та
поновлення пропущеного строку,
визнання свідоцтва про право власності
недійсним, виключення з реєстру прав
власності на нерухоме майно та
визнання права на приватизацію
житлового будинку, задоволено. Визнано
поважними причини пропуску звернення
до суду ОСОБА_3 та поновлено пропущений
строк. Визнано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 26.02.2009
року - житловий будинок АДРЕСА_1, видане
на ім"я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - недійсними.
Виключено з реєстру прав власності на
нерухоме майно вказаний житловий
будинок. Визнано за ОСОБА_3 право на
участь у приватизації житлового
будинку. Вирішено питання про судові
витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Козелецького районного суду
від 25.11.2013 року, та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що
оскаржуване рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт в скарзі зазначає, що суд
безпідставно визнав поважними причини
пропуску звернення до суду позивачем,
при цьому посилається на норми ст. 257, ч.
1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України, вказує, що
приватизація спірного житлового
будинку відбулась 26.02.2009 року, позивач
знав про приватизацію в 2009 році, але
звернувся з позовом тільки у вересні 2013
року.

В порушення ст. 10 ЦПК України суд не
допитав ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як свідків.
Судом не враховано, що при визнанні
недійсною приватизації спірного
будинку, реституція є не можливою у
зв"язку з ліквідацією ДП "Дослідне
господарство "Прогрес" Чернігівського
інституту агропромислового
виробництва Української академії
аграрних наук.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ОСОБА_1,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач нарівні з відповідачами мав
право на участь у приватизації
житлового будинку, але його право було
порушено.

З таким висновком місцевого суду
погоджується суд апеляційної
інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 26.02.2009 року (а.с. 18),
власниками по 1/2 частки житлового
будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно довідок від 17.06.2013 року виданих
виконкомом Прогресівської сільської
ради Козелецького району (а.с. 15-16), в
житловому будинку АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають: ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній проживає
разом з матір"ю ОСОБА_4 у вказаному
будинку.

ОСОБА_3 на момент приватизації будинку
з місця реєстрації не знімався та
постійно проживав за даною адресою, що
підтверджується даними довідки від
05.08.2013 року виконкому Прогресівської
сільської ради Козелецького району
(а.с. 14).

Місцевий суд прийшов до вірного
висновку про порушення права позивача
на приватизацію будинку, оскільки
згідно ст. 65-1 Житлового кодексу
Української РСР, наймачі жилих
приміщень у будинках державного чи
громадського житлового фонду можуть за
згодою всіх повнолітніх членів сім"ї,
які проживають разом з ними, придбати
займані ними приміщення у власність на
підставах, передбачених чинним
законодавством.

В матеріалах справи наявна довідка про
склад сім"ї ( а.с. 74), в якій зазначені
лише відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
зазначені обставини спростовуються
даними копії паспорту ОСОБА_3 (а.с. 24,25),
де підтверджується реєстрація
позивача за адресою; АДРЕСА_1 з 27.01.1998
року.

За таких обставин усунення позивача
від участі у приватизації будинку є
неправомірним.

Крім того, висновок суду першої
інстанції про визнання поважними
причини пропуску до суду та поновлення
такого строку, є вірним оскільки,
згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Доводи апеляційної скарги що строк
позовної давності по даній справі
позивач пропустив без поважних причин,
а також те, що приватизація спірного
житлового будинку відбулась 26.02.2009
року, а позивач знав про приватизацію в
2009 році, але звернувся з позовом тільки
у вересні 2013 року не заслуговують на
увагу апеляційного суду, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Посилання в апеляційній скарзі, щодо
неможливості застосування реституції
у зв"язку з ліквідацією ДП "Дослідного
господарства "Прогрес" Чернігівського
інституту агропромислового
виробництва Української академії
аграрних наук, не заслуговують на увагу
суду, оскільки є довільним тлумаченням
норм права апелянтом.

Не спростовують правильності
висновків суду і доводи апеляційної
скарги, щодо порушення судом вимог ст. 10
ЦПК україни, щодо не роз"ясння права
сторони на допит її в якості свідка.

Як вбачається з журналів судого
засідання (а.с. 38, 45) від 29.10.2013 року та
13.11.2013 року головуючим були роз"яснені
права, як це регламентовано нормами ЦПК
України.

Разом з тим, місцевий суд прийшов до
невірного висновку, про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в частині
виключення з реєстру прав власності на
нерухоме майно житловий будинок
АДРЕСА_1, та визнання за ОСОБА_3 право на
участь у приватизації житлового
будинку, оскільки рішення в цій частині
прийнято необгрунтовано та з
порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
Національна академія аграрних наук, КП
"Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації" залучено до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог.

Тобто, виходячи з процесуального
становища, суд допустив порушення норм
процесуального права, зобов"язуючи
третіх осіб своїм рішенням виключити з
реєстру прав власності на нерухоме
майно житловий будинок АДРЕСА_1 та
визнати за ОСОБА_3 право на участь у
приватизації житлового будинку, а тому
з врахуванням положень 10, 11 ЦПК України
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення цих вимог підлягає
скасуванню з постановленням
апеляційним судом рішення про відмову
в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Тобто, власник порушеного права може
скористатися обраним ним, конкретним
способом захисту свого права, під яким
розуміється закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення
порушеного (оспорюваного) права та
відповідний вплив на порушника.

Ст. 16 ЦК України визначено способи
захисту цивільних прав та інтересів,
оскільки судовий захист спрямований на
захист реального, порушеного права
особи і спосіб захисту має
узгоджуватись з положеннями
законодавства, що регламентує спірні
правовідносини, за зазначених обставин
слід дійти висновку про
необґрунтованість висновків суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог щодо визнання права на участь у
приватизації позивача ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Керуючись ст. 65-1 ЖК , ст. ст. 303, 307, п. 4 ч. 1
ст. 309, 314, 316-317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 25 листопада
2013 року в частині задоволення вимог
щодо позовних вимог виключення з
реєстру прав власності на нерухоме
майно житловий будинок АДРЕСА_1 та
визнання за ОСОБА_3 права на участь у
приватизації житлового будинку
АДРЕСА_1 скасувати.

В задоволенні цих позовних вимог
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: