Справа № 368/1862/13-ц Головуючий у І
інстанції Закаблук О.В.Провадження №
22-ц/780/210/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Олійника В.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Кагарлицького районного
суду Київської області від 28 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи Кагарлицька районна державна
нотаріальна контора, державна
реєстраційна служба Кагарлицького
районного управління юстиції в
Київській області про визнання права
власності на частину спадкового
житлового будинку та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Горохуватська сільська рада
Кагарлицького району Київської
області, Управління держкомагентства в
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Горохуватської сільської
ради Кагарлицького району Київської
області та державного акту на право
приватної власності на землю,

встановила:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін
ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася
спадщина за законом на житловий
будинок АДРЕСА_1 і спадкоємцями першої
черги відповідно до вимог ст. 529 ЦК
України 1963 року є сторони по справі. В
шестимісячний строк спадщину прийняли
лише троє спадкоємців: відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 шляхом подачі до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини, а він шляхом
фактичного вступу в управління і
володіння спадковим майном, оскільки
на час відкриття спадщини проживав
разом із спадкодавцем у спадковому
будинку.

Відповідачка ОСОБА_3 не бажає
успадковувати частину житлового
будинку та не заперечує проти того, щоб
її частку успадкував позивач.

Тому позивач вважає, що він та
відповідач ОСОБА_1 належним чином
прийняли спадщину і успадковують
спадковий будинок в таких частках: він
2/3 частини (1/3 частина належна йому та 1/3
частина належна ОСОБА_3), а ОСОБА_1 1/3
частину.

Державний нотаріус відмовив йому в
оформленні спадщини, оскільки в
свідоцтві про його народження мати
записана як ОСОБА_6, а в свідоцтві про її
смерть - ОСОБА_6.

Тому просив встановити факт родинних
відносин між ним та його матір"ю ОСОБА_6
та визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом на 2/3
частини житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 пред'явив зустрічний
позов, в якому посилався на те, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Горохуватської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області № 2 від 05.06.2000 року ОСОБА_2 07.05.2001
року одержав державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,2842 га за адресою
АДРЕСА_1, які є незаконними, оскільки
ОСОБА_2 фактично не вступив в
управління та володіння спадковим
майном і безпідставно приватизував
зазначену земельну ділянку, чим
порушив його право на частину
спадкової земельної ділянки.

Просив визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Горохуватської сільської
ради № 2 від 05.06.2000 року в частині
передачі ОСОБА_2 у приватну власність
земельної ділянки площею 0.2842 га за
адресою АДРЕСА_1 та визнати недійсним
державний акт на право приватної
власності на землю, виданий 07.05.2001 року
ОСОБА_2

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
первісний позов задоволено,
встановлено факт родинних відносин між
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, встановено факт, що
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є
рідною матір"ю ОСОБА_2 та визнано за
ОСОБА_2 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6 право власності на 23
частини житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою
Київська область, Кагарлицький район,
АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Горохуватської сільської ради № 2 від
05.06.2000 року в частині передачі ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки
площею 0.2842 га за адресою АДРЕСА_1 та
визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 07.05.2001 року ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволення
зустрічного позову і в цій частині
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову,
посилаючись на неповне з"ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволення
первісного позову і в цій частині
ухвалити нове рішення про відмову в
його задоволенні, посилаючись на
неповне з"ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на
2/3 частини спадкового будинку, суд
виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3
не бажає успадковувати частину
житлового будинку та не заперечує
проти того, щоб її частку успадкував
ОСОБА_2

Задовольняючи зустрічний позов, суд
обґрунтовував свої висновки тим,
рішення виконавчого комітету № 2 від
05.06.2000 року винесено з суттєвим
порушенням як норм ЦК України так і
норм ЗК України, а державний акт на ім"я
позивача суттєво порушує право ОСОБА_1
на отримання ним свідоцтва про
спадкування за законом, оскільки він
має повне право на отримання права
власності на 1/3 частину земельної
ділянки, а позивач ОСОБА_2 має повне
право на отримання права власності на
2/3 частини земельної ділянки.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, який
діяв на час виникнення правовідносин,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України 1963
року спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. При цьому він може
заявити, що відмовляється від спадщини
на користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до
спадкоємства за законом або за
заповітом, а також на користь держави
або окремих державних, кооперативних
або інших громадських організацій.
Наступне скасування спадкоємцем такої
заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини
також той спадкоємець, який не вчинив
жодної з дій, що свідчать про прийняття
спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України 1963 року в
разі неприйняття спадщини спадкоємцем
за законом або за заповітом або
позбавлення спадкоємця права
спадкування (статті 528 і 534 цього
Кодексу) його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати сторін ОСОБА_6, після смерті якої
відкрилася спадщина за законом на
житловий будинок АДРЕСА_1, який згідно
довідки Горохуватської сільської ради
№ 689 від 15.10.2013 року належав їй на праві
власності (а. с. 114).

Встановлено, що сторони по справі є
спадкоємцями за законом на спірний
будинок відповідно до вимог ст. 529 ЦК
України 1963 року.

Згідно спадкової справи після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 спадщину прийняли
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 шляхом
подачі до нотаріальної контори заяв
про прийняття спадщини. (а. с. 59-88)

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 28.10.2005 року ОСОБА_1 є
спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна, належного ОСОБА_6, а саме: права
на земельну частку (пай) площею 3,26 га в
умовних кадастрових гектарах у землі,
яка перебуває у колективній власності
КСГП "Мир" с. Горохуватка Кагарлицького
району Київської області (а. с. 72)

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 2.11.2002 року ОСОБА_3 є
спадкоємцем 2/15 частин права на
земельну частку (пай) площею 0,50 га в
умовних кадастрових гектарах у землі,
яка перебуває у колективній власності
КСП "Мир". (а.с. 60)

Встановлено, що ОСОБА_2 прийняв
спадщину після смерті своєї матері
ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в
управління і володіння спадковим
майном, оскільки на час відкриття
спадщини проживав разом із
спадкодавцем у спадковому будинку, що
підтверджується довідкою
Горохуватської сільської ради № 499 від
20.06.2013 року (а. с. 9)

Таким чином, судом вірно встановлено,
що спадщину за законом на спірний
житловий будинок після смерті ОСОБА_6
належним чином прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_1 та успадкували житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1.

Однак, суд безпідставно визнав за
позивачем ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини спадкового будинку, виходячи з
того, що він має право на спадкування 1/3
частини, яка належить відповідачці
ОСОБА_3, яка відмовилася в суді від
своєї частки на його користь, оскільки
остання прийняла спадщину і матеріали
спадкової справи не містять жодних
відомостей про її відмову від спадщини
на користь позивача відповідно до
вимог ст. 553 ЦК України 1963 року.

З урахуванням наведеного, рішення суду
в частині визнання за позивачем ОСОБА_2
права власності на 2/3 частини
спадкового будинку не відповідає
обставинам справи та вимогам закону і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення первісного позову в цій
частині позовних вимог.

Рішення суду в частині задоволення
первісного позову про встановлення
факту родинних відносин відповідає
обставинам справи і не оскаржується в
апеляційному порядку.

Встановлено, що на підставі рішення
виконавчого комітету Горохуватської
сільської ради № 2 від 05.06.2000 року про
передачу ОСОБА_2 у приватну власність
земельної ділянки площею 0.2842 га за
адресою Київська область, Кагарлицький
район, АДРЕСА_1 останній 07.05.2001 року
одержав державний акт на право
приватної власності на землю. (а. с. 11).

Як убачається із зустрічної позовної
заяви, ОСОБА_1 обґрунтовує її тим, що
ОСОБА_2 фактично не вступив в
управління та володіння спадковим
майном і безпідставно приватизував
зазначену земельну ділянку, чим
порушив його право на частину
спадкової земельної ділянки.

Суд, задовольняючи зустрічний позов,
дійшов безпідставного висновку про те,
що рішення виконавчого комітету № 2 від
05.06.2000 року в частині передачі позивачу
у власність земельної ділянки винесено
з суттєвим порушенням як норм ЦК
України так і норм ЗК України, а
державний акт на ім"я позивача суттєво
порушує право ОСОБА_1 на отримання ним
свідоцтва про спадкування за законом,
оскільки останній має повне право на
отримання права власності на 1/3 частину
спадкової земельної ділянки, не
звернувши уваги на те, що спірна
земельна ділянка не входить до складу
спадщини, так як не належала
спадкодавцю на праві власності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що ОСОБА_2 не прийняв спадщину, не
заслуговують на увагу, оскільки
висновки суду в цій частині первісного
позову відповідають обставинам справи
та вимогам ст. 549 ЦК України 1963 року і не
спростовуються відповідачем належними
та допустимими доказами.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
заслуговують на увагу, рішення суду в
частині задоволення первісного позову
про визнання права власності на 2/3
частини спадкового будинку та в
частині задоволення зустрічного
позову ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині позовних
вимог відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
скасувати в частині задоволення
зустрічного позову і в цій частині
ухвалити нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Горохуватська сільська рада
Кагарлицького району Київської
області, Управління держкомагентства в
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Горохуватської сільської
ради Кагарлицького району Київської
області та державного акту на право
приватної власності на землю
відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
скасувати в частині задоволення
первісного позову про визнання права
власності на 2/3 частини спадкового
майна в порядку спадкування за законом
і в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи Кагарлицька
районна державна нотаріальна контора,
державна реєстраційна служба
Кагарлицького районного управління
юстиції в Київській області про
визнання права власності на частину
спадкового житлового будинку
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою
Київська область, Кагарлицький район,
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді