Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживачів, здійснення
перерахунку сплачених коштів за
кредитним договором та відшкодування
моральної шкоди,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», подану
представником - Шулікою Аліною
Володимирівною, на рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 9 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав
споживачів, здійснення перерахунку
сплачених коштів за кредитним
договором та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 26
березня 2008 року між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк» укладено кредитний
договір № МКМ0GА, за умовами якого
кредит надавався у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії у
розмірі 62 326,80 дол. США на наступні цілі:
у розмірі 50 000,00 дол. США на споживчі
цілі, 12 326,80 дол. США - на сплату
страхових платежів. Строк дії договору
визначений до 24 березня 2028 року.

З часу укладення кредитного договору
та видачі їй готівки вона справно
сплачує кредитні платежі в розмірі
передбаченому додатком

№ 2 до кредитного договору №
МКМ0GА, а саме,

573,48 дол. США.

У кінці 2009 року оплачуючи щомісячний
платіж за кредитним договором їй у касі
банку усно було повідомлено, що її
щомісячний платіж збільшено і потрібно
сплачувати не 573,48 дол. США, а 686,00 дол.
США бо інакше у неї виникне
заборгованість, на яку буде нараховано
пеню та штрафні санкції, а у вересні 2010
року щомісячний платіж збільшився до

721,00 дол. США.

Вказувала, що вчиняючи такі дії,
відповідач ніяких додаткових угод чи
пропозицій до укладення угод до
кредитного договору їй не надсилав та
не пропонував підписати зміни до
графіку погашення кредитного договору,
як те передбачено п. 2.3.1 вказаного
кредитного договору.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від

9 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав
споживачів, здійснення перерахунку
сплачених коштів за кредитним
договором та відшкодування моральної
шкоди задоволено частково. Визнано дії
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття
процентної ставки за кредитним
договором незаконними та такими, що
здійснені з порушенням п. 2.3.1
кредитного договору від 26 березня

2008 року № MKMOGA. Зобов'язано ПАТ КБ
«ПриватБанк» здійснити перерахунок
сплачених ОСОБА_3 коштів за кредитним
договором від 26 березня 2008 року №
MKMOGA за процентною ставкою, яка
діяла на час укладення кредитного
договору, а саме на

26 березня 2008 року. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.
Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 229 грн 40 коп.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого

2014 року рішення Тячівського районного
суду Закарпатської області від

9 жовтня 2013 року змінено. У частині
стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 3 000 грн скасовано та відмовлено
у задоволені позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди. У решті
частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. просить
рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від

9 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від

12 лютого 2014 року в частині задоволення
позовних вимог скасувати та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

У частині відмови позовних вимог щодо
стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк»
моральної шкоди судове рішення не
оскаржується, а тому судом касаційної
інстанції не перевіряється.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання дій ПАТ
КБ «ПриватБанк» щодо підняття
процентної ставки за кредитним
договором незаконним, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідач належним чином не повідомив
позичальника про підвищення
відсоткової ставки.

Проте повністю з такими висновками
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтями 525, 526 ЦК України закріплено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Судами установлено, що 26 березня 2008
року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»
укладено кредитний договір №
МКМ0GА, за умовами якого ОСОБА_3
надається кредит у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії у
розмірі 62 326,80 доларів США на наступні
цілі: у розмірі 50 000,00 дол. США на
споживчі цілі, 12 326,80 дол. США на сплату
страхових платежів. Наприкінці 2009 року
під час оплати чергового щомісячного
платежу по кредитному договору
позивачу в касі банку усно було
повідомлено, що її щомісячний платіж
збільшено до

686,00 дол. США. У вересні 2010 року
щомісячний платіж було знову збільшено
до 721,00 дол. США.

Відповідно до п. 2.3.1 договору визначено,
що банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування Кредитом, при
зміні кон'юнктури ринку грошових
ресурсів ринку, а сааме: зміні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10 % у
порівняні з курсом долара США до
гривні, встановленого НБУ на момент
укладання даного договору; зміни
облікової ставки НБУ; зміни розміру
відрахувань у страховий (резервний)
фонд або зміні середньозваженої ставки
по кредитах банків України у
відповідній валюті (по статистиці НБУ).
При цьому Банк надсилає Позичальникові
письмове повідомлення про зміну
процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Згідно з договором ОСОБА_3 має
сплачувати щомісячний платіж у розмірі
573,48 дол. США.

У подальшому щомісячний платіж за
вказаним кредитним договором було
збільшено до 686,00 дол. США, а з вересня 2010
року -

721,00 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України та ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ним чинності, і не мають зворотної дії в
часі, крім випадків, коли вони
помʼ?якшують або скасовують цивільну
відповідальність особи.

ЦК України доповнено ст. 1056-1, яка
встановлює заборону банку змінювати
розмір процентів за користування
кредитом в односторонньому порядку,
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року, який
набрав чинності 10 січня 2009 року. Цей
закон не скасовує і не помякшує
цивільної відповідальності особи,
відтак не має зворотної дії в часі.

Судом установлено, що кредитний
договір передбачав можливість зміни по
ініціативі банку розміру процентів за
користування кредитом та встановлював
порядок такої зміни (п. 2.3.1 кредитного
договору).

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного
договору досягнуто домовленості з усіх
його умов, у тому числі щодо збільшення
банком в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитним
договором з дотриманням певної
процедури, то такі умови повинні
виконуватись сторонами з моменту
досягнення домовленості, тобто з
моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК
України слід дійти висновку про те, що
якщо умовами кредитного договору, щодо
яких сторони дійшли згоди під час його
укладення, передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом № 661-VІ.

Однак у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України суди на вказане уваги не
звернули, не встановили, конкретної
дати рішення банку про зміну розміру
процентної ставки, не перевірили, чи
направлялось позивачці відповідне
повідомлення про зміну процентної
ставки, коли вона його отримала і які
дії здійснила, встановлення даних
обставин має суттєве значення для
правильного вирішення спору.

Отже при вирішенні спору, суд у
порушення статей 213-214 ЦПК України на
вказане уваги не звернув, що в силу ст.
338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених у справі рішень з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», подану
представником - Шулікою Аліною
Володимирівною, задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 9 жовтня 2013
року та рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого 2014
року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, а рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 лютого 2014 року в частині
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко Судді:Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко