Провадження № 22-ц/779/1387/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого:
Матківського Р.Й.

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Шалаути Г.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю представника апелянта -
ОСОБА_2, представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, з апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення
Івано-Франківського міського суду від
19 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року з позовом до суду
звернувся представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» та просив стягнути з
відповідачів солідарно на користь
Банку заборгованість у розмірі 48562,11
доларів США, що еквівалентно 388011, 26
гривень.

Заявлені вимоги представник апелянта
обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_5
порушила умови укладеного між
сторонами кредитного договору №IFU01140324
від 27 березня 2007 року на суму 19207,40
доларів США зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У зв'язку з порушенням зобов'язання за
договором станом на 22 жовтня 2013 року
має заборгованість - 48562,11 доларів США,
що еквівалентно 388011,26 гривень з яких:
14181,85 доларів - заборгованість за
кредитом; 15181,01 доларів - заборгованість
по відсотках за користування кредитом;
1368,84 доларів - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 17830,41
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Відповідно до умов Договору поруки
позивачем було направлено на адресу
відповідачів письмову вимогу із
зазначенням невиконаних зобов'язань за
договором, проте вимога залишена без
задоволення.

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 19 березня 2014 року
позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу, просить його
скасувати та призначити справу до
розгляду в загальному порядку,
зменшити розмір судового збору.

Вважає рішення суду необ'єктивним та
необґрунтованим.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України до
ухвалення рішення про заочний розгляд
справи обов'язково повинен перевірити
факт повідомлення відповідача
належним чином про час і місце судового
засідання. В матеріалах справи повинні
бути належні докази такого
повідомлення, якщо докази відсутні, то
відповідач не може вважатися
повідомленим належним чином і підстав
для заочного розгляду справи не існує.
Судом порушено вимоги ч. 4 ст. 74 ЦПК
України про те, що судова повістка
повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи, які
викликаються, мали достатньо часу для
явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за сім днів до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення завчасно. Судові
повістки про призначення справи до
розгляду на 04 лютого 2014 року, 19 березня
2014 року вона не отримувала та не
ставила свого підпису про отримання
повісток. Про наявність судових
засідань та ухвалене заочне рішення
дізналася лише 25 березня 2014 року, у
зв'язку з чим строк на подачу заяви про
перегляд заочного рішення не
пропущений.

Не погоджується про стягнення з неї як
з солідарного боржника боргу згідно
кредитного договору від 27 березня 2007
року та договору поруки від 04 березня
2009 року, оскільки вимогу до поручителя
про погашення заборгованості було
надіслано 10 жовтня 2013 року, що
становить майже 4 роки, хоча така вимога
мала бути надіслана в межах
шестимісячного строку.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який вимоги
скарги підтримав, просить рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
пені змінити, зменшити її розмір у
зв'язку з неспроможність сплатити
такий розмір, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_5 не виконала умови договору,
тому повинна сплатити усю суму
заборгованості.

Судом встановлено, що 27 березня 2007 року
ОСОБА_5 уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредитний договір на суму 19207,42 доларів
США зі строком повернення до 27 березня
2014 року.

На забезпечення виконання кредитних
зобов'язань за вказаним договором між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір поруки від 05 березня
2009 року.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Як встановлено судом першої інстанції
і цього не заперечив представник
відповідача, належним чином
зобов'язання не виконано. Станом на 22
жовтня 2013 року заборгованість склала в
гривневому еквіваленті 388011,26 гривень, з
яких 14181,85 доларів - заборгованість за
кредитом; 15181,01 доларів - заборгованість
по відсотках за користування кредитом;
1368,84 доларів - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 17830,41
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором

Відповідно до частини четвертої ст. 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Пунктом 12 Договору передбачено, що
порука за цим договором припиняється
після закінчення 5 років з дня настання
терміну повернення кредиту за
кредитним договором.

Таким чином, враховуючи, що строк дії
кредитного договору закінчився 27
березня 2014 року, доводи апелянта про
порушення шестимісячного строку для
повідомлення поручителя про погашення
заборгованості є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 4.1 кредитного договору при
порушенні Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та
п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
день прострочки платежу. Сплата пені
здійснюється в гривні. У випадку, якщо
кредит видається в іноземній валюті,
пеня сплачується в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ на день
сплати.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які
мають іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому
порядку не підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Колегія суддів вважає, що клопотання
представника відповідача про
зменшення розміру пені підлягає до
задоволення.

Представником подано докази того, що
чоловік ОСОБА_5 втратив можливість
здійснювати пасажирські перевезення
та отримувати кошти автомобілем,
придбаним за кредитні кошти, який
згідно акту від 10 травня 2010 року
вилучений і до цього часу не
реалізований банком для погашення
кредитної заборгованості, боржник на
утриманні має двоє малолітніх дітей.

Тому, враховуючи скрутне матеріальне
становище, що стало причиною
невиконання зобов'язання, колегія
суддів вважає, що розмір пені підлягає
зменшенню.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити
частково.

Рішення Тисменицького районного суду
від 01 квітня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17830,41
доларів США, що еквівалентно 142 464
гривень пені за кредитним договором
від 27 березня 2007 року та судового збору
змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 14181,85 доларів США
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 113 313 гривень, 15181,01 доларів
США заборгованості за відсотками, що
еквівалентно 121 296 гривень, 1368,84 доларів
США заборгованості по комісії за
користування кредитом, що еквівалентно
10 937 гривень, 10 000 гривень пені,
нарахованих на 22 жовтня 2013 року за
кредитним договором від 27 березня 2007
року.

Всього стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 255 546
гривень заборгованості за кредитним
договором від 27 березня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» по 1278 гривень
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута