Справа №
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси у
головуючого судді Бондаря В.Я.
при секретарі Іщик О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю 3-ї особи -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в Одеській області
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом,
Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 за участю 3-ї особи -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
в якому просить суд визнати за нею, як
за спадкоємцем першої черги, право
власності на ? частку квартири під
АДРЕСА_1, загальною площею 45, 8 кв.м.,
житловою площею 29, 1 кв.м.. При цьому
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловік - ОСОБА_3, помер, після смерті
останнього відкрилася спадщина.
Оскільки заповіту спадкодавець не
залишив, то спадкоємцями першої черги є
позивач (як дружина) та ОСОБА_2 (як дочка
спадкодавця). У встановлений 6-ти
місячний строк позивач звернулась до
Шостої державної нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини, 27.02.2013
року була заведена спадкова справа. До
складу спадкового майна входить спірна
квартира, що належала спадкодавцю на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
Зазначене свідоцтво було втрачене
ОСОБА_3 за його життя. Дублікат
Свідоцтва про право власності на житло
був отриманий ОСОБА_1 11.02.2013 року, згідно
якого інша ? частина квартири належить
їй і 26.03.2013 року державним реєстратором
Реєстраційної служби ОМУ юстиції
Одеської області було зареєстровано за
нею право власності. Однак, у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ? частку спірної квартири
позивачу було відмовлено, та
роз'яснено, що необхідно надати
документ, який би підтверджував
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на ?
частку вказаної квартири. Також,
нотаріусом роз'яснено право позивача
на звернення до суду. У зв'язку з тим, що
реєстрацію права власності на даний
час провести неможливо, ОСОБА_1
звернулась до суду з відповідним
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги про визнання
за позивачем права власності в порядку
спадкування за заповітом підтримав,
просив суд їх задовольнити, проти
заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, причини неявки суд не
повідомила, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, тому суд вважає за можливе, у
відповідності до ст.224 ЦПК України, та
зі згоди позивача, розглянути позов за
відсутністю відповідача та ухвалити
Представник 3-ї особи у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суд не повідомив, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_1, видане
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис № 281.
27.02.2013 року Шостою одеською державною
нотаріальною конторою була заведена
спадкова №124/2013 відносно майна
померлого ОСОБА_3. До складу спадкового
майна входить ? частка квартири під
АДРЕСА_1, загальною площею 45, 8 кв.м.,
житловою площею 29, 1 кв.м.. Вказана
квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
праві спільної часткової власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 27.01.1994 року, виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів згідно
з розпорядженням органу приватизації
Листом Шостої одеської державної
нотаріальної контори вих.. № 2888/0214 від
10.09.2013 року позивачу було роз'яснено, що
видача свідоцтва про право на спадщину
є неможливим, оскільки, крім
правовстановлюючого документа,
необхідно надати витяг з Державного
реєстру речових прав.
У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.
Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).
Належність правовстановлюючих
документів необхідно встановлювати
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
Так відповідно до п.п. б п. 4.1. Правил
державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб,
затверджених наказом ДКУ по
житлово-комунальному господарству від
13.12.95 р. № 56 оформлення права власності
наймачам квартир в державному
житловому фонді, які приватизували їх
відповідно до ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
проводиться державними органами
приватизації з видачею свідоцтва про
Отже, наявне в матеріалах справи
свідоцтво про право власності на житло
від 27.01.1994 року (а.с. 4) є належним
правовстановлюючим документом, на час
набуття ОСОБА_3 та позивачем права
власності на спірну квартиру.
Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості є набуття спадкодавцем
зазначеного права у встановленому
законодавством України порядку.
Главою 86 ЦК, а також спеціальним
законодавством, зокрема, Законом
України "Про нотаріат", підзаконними
нормативними актами, визначено
нотаріальний порядок оформлення права
на спадщину, що відповідає
встановленій законодавством
сукупності функцій притаманній
юрисдикційній діяльності судів та
нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику в справах
про спадкування" (далі - ППВСУ від 30
травня 2008 року N 7).
Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.
Отже, визнання права власності на
спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.
Зазначені Правила державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходяться у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджених наказом
ДКУ по житлово-комунальному
господарству від 13.12.95 р. № 56
передбачали державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, проте
виникнення права власності на нерухоме
майно не залежало від державної
реєстрації до часу набрання чинності
ЦК України та Законом України від 01
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від
01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", спадкоємці, які
прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
Якщо нотаріус відмовляє у вчиненні
покладених на нього нотаріальних дій
при наявності вищенаведених обставин,
така відмова може бути оскаржена в
судовому порядку.
Наведене вище співпадає з правовою
позицією Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, яка викладена у
Листі «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13.
Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони
є рівними учасниками судового розгляду
та на підставі ст.60 ЦПК України повинні
довести належними доказами обставини,
як в обґрунтування заявлених позовних
вимог, також щодо заперечень за
Матеріалами справи не підтверджуються
обставини вказані в ст. 392 ЦК України, у
зв'язку з чим у суду не має правових
підстав для задоволення позовних
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст. 209,
ст.ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення суду може бути переглянуте за
заявою відповідача, якій не приймав
участі при розгляді справи, поданої
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Я. Бондар