У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна на дії
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровський національний
університет залізничного транспорту
імені академіка В.Лазаряна звернулися
до суду зі скаргою на дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Лижника С.О. В
обґрунтування своєї скарги заявники
посилаються на те, що 21 листопада 2013
року державним виконавцем Лижником
С.О. Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції було
винесено постанову ВП № 40817225 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки виконавчий лист
не відповідає вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» та
п. 3.3 Інструкції з організації
примусового виконання рішень, а саме
відсутній реєстраційний номер
облікової картки платника податків
боржника, що унеможливлює примусове
виконання рішення суду. В зв'язку з чим
вважають дану постанову
неправомірною та просять її скасувати
зобов'язавши державного виконавця
усунути порушення та відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_1
на користь Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту імені
академіка В.Лазаряна заборгованість
по оплаті житлово - комунальних послуг
у розмірі 1 738 грн. 32 коп. та судового
збору у розмірі 172 грн. 48 коп.;
зобов*язати державного виконавця
повідомити про виконання ухвали суд та
заявника не пізніше ніж у місячний
строк з дня одержання ухвали суду.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав свої вимоги
стосовно незаконних дій державного
виконавця та просив визнати їх
неправомірними, скасувати постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов'язати ВДВС
прийняти до виконання виконавчий лист
від 28 листопада 2012 року.

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення скарги та пояснив, що
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження винесена
згідно діючого законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження, суд
вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ. Про подання
скарги суд повідомляє відповідний
відділ державної виконавчої служби
не пізніше наступного дня після
прийняття її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24.03.1998 року №
202/98-ВР встановлено, що Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України
і здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено
правову основу діяльності державної
виконавчої служби, відповідно до якої,
правова основа діяльності державної
виконавчої служби становить
Конституція України, цей Закон, інші
закони та нормативно-правові акти, що
прийняті на їх виконання.

Вимогами ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання
рішень судів визначає Закон України
«Про виконавче провадження» (в
редакції Закону, який діяв на час
проведення спірних виконавчих дій) від
21.04.1999 року № 606-ХІУ, «Інструкцією про
проведення виконавчих дій»,
затвердженої Наказом Мінюсту № 115/5 від
22.09.2003року в редакції наказу №40/5
від 21.04.2005 року та інші
нормативно-правові акти.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі документи якими серед іншого
є - виконавчі листи.

В судовому засіданні встановлено, що 28
листопада 2012 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська винесено
рішення за позовом Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту імені
академіка В. Лазаряна до ОСОБА_4, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості та по
зустрічному позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна про
спонукання вчинити певні дії яким
позовні вимоги Дніпропетровського
національного університету залізного
транспорту імені академіка В. Лазаряна
-задоволено частково. Стягнено
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь
Дніпропетровського національного
університету залізного транспорту
імені академіка В. Лазаряна
заборгованість в розмірі 1 738, 32 грн. та
сплачений судовий збір в розмірі 172, 48
грн. з кожного. В іншій частині
позовних вимог Дніпропетровського
національного університету залізного
транспорту імені академіка В. Лазаряна
відмовлено. В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відмовлено. Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2013 року рішення залишено без
змін.

05 листопада 2013 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська видано
виконавчий документ /а.с. 5/, який 19
листопада 2013 року разом з заявою було
подано представником
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна до
Жовтневого ВДВС ДМУЮ /а.с. 15/.

21 листопада 2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки при поданні
виконавчого документа до виконання не
було додано доручення представника
стягувача.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17
цього Закону: за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення;

Відповідно ч. 4,5 ст. 9 Закону
України «Про виконавче провадження»
участь юридичних осіб у
виконавчому провадженні здійснюється
їх керівниками чи органами, посадовими
особами, які діють у межах
повноважень, наданих їм законом, або
через представників юридичної особи.
Повноваження представника повинні
бути підтверджені довіреністю,
виданою і оформленою відповідно до
вимог закону. Повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватися ордером, дорученням
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги, або договором про
надання правової допомоги. До ордера
обов'язково додається витяг з
договору, в якому зазначаються
повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих дій як
представника сторони виконавчого
провадження. Витяг засвідчується
підписом сторін договору.

Так, при поданні заяви стягувачем про
примусове виконання рішення суду
представником Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту імені
академіка В. Лазаряна в порушення ст. 9
Закону України «Про виконавче
провадження» не було додано доручення
на підтвердження повноважень
представника, що підтверджується
матеріалами виконавчого провадження №
1308/18 за виконавчим листом № 412/13137/2012 від
05 листопада 2013 року. В зв'язку з чим
державним виконавцем, 21 листопада 2013
року було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на підставі
п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження», (державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження), а
не п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження»
(невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону) як зазначив
стягував у своїй скарзі та підтвердив у
судовому засіданні.

Враховуючи викладені обставини,
оцінюючи всі письмові докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
заявника є необґрунтованими,
недоведеними, а тому не підлягають
задоволенню. Будь-яких порушень при
вчиненні виконавчих дій з боку
державного виконавця, судом при
розгляді справи не встановлено, а отже
відсутні підстави для задоволення
вимог заявника.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати
пов'язанні з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було поставлено рішення про відмову в
задоволенні його скарги, або на відділ
державної виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту імені
академіка В. Лазаряна на дії Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - залишити без
задоволення.

Судові витрати по справі в розмірі 121
грн. 80 коп. покласти на
Дніпропетровський національний
університет залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна.

Ухвала суду може бути оскаржена через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя
С.О. Демидова