ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді -
Сирбул О.Ф.

при секретарі -
Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім» про внесення виправлень
у виконавчі листи по справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім» до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних
збитків у порядку регресу, -

встановив:

Заявник приватне акціонерне
товариство «Український Страховий
Дім» звернувся до суду з заявою про
внесення виправлень у виконавчі листи,
в якій просив зазначити в виконавчих
листах ідентифікаційний номер
боржника ОСОБА_2. В обґрунтування вимог
заяви посилається на те, що отримавши
виконавчі листи було виявлено
відсутність ідентифікаційного номеру
боржнику у ньому, а тому на підставі ст.
369 ЦПК України просить заяву
задовольнити.

В судове засідання учасники
процесу не з'явились, причин неявки
суду не повідомили, суд вважає можливим
розгляд зазначеного питання у їх
відсутність, оскільки їх неявка не
перешкоджає розглядові питання про
виправлення описки у відповідності до
ст. 369 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що зява не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК
України за кожним судовим рішенням,
яке набрало законної сили, за заявою
осіб, на користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Якщо на підставі
ухваленого рішення належить передати
майно, що перебуває в кількох
місцях, або якщо рішення ухвалено на
користь кількох позивачів чи проти
кількох відповідачів, суд має право за
заявою стягувачів видати кілька
виконавчих листів, точно зазначивши,
яку частину рішення треба виконати за
кожним виконавчим листом.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначається:
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідувальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб-платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб-громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті, що видавав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
встановлено, що індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника (для фізичних осіб - платників
податків), а також інші дані
зазначаються у виконавчому документі,
якщо вони відомі суду.

Зі змісту резолютивної частини
рішення суду вбачається, що судом не
вказано ідентифікаційний номер
боржника, а зміст резолютивної частини
рішення викладається у виконавчому
листі у відповідності до ч. 1 п. 4 ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження».

В матеріалах справи відсутній
індивідуальний ідентифікаційний номер
відповідача, оскільки вказана
інформація є конфіденційною і
відповідь може надаватися лише на
вмотивовані запити суду, однак з
клопотанням про забезпечення доказів у
справі, шляхом витребування відомостей
з Державної податкової служби
України щодо надання відомостей про
ідентифікаційний номер боржників
представник заявника до суду до
ухвалення рішення суду не звертався.

Відповідно до ч. 4 Наказу
Міністерства юстиції України №30/44 від
26.02.2013 р. суди загальної юрисдикції
подають запити до Державної податкової
служби України через Адміністратора
автоматизованої системи
документообігу суду. Запит повинен
містити відомості про підставу надання
(судове рішення, що набрало законної
или) та інші реквізити, визначені
протоколами обміну інформацією, а
Державна податкова служба України
надає інформацію про реєстраційні
номери облікових карток платників
податків боржників та стягувачів до
судів загальної юрисдикції на підставі
судових рішень, що набрали законної
сили, для внесення цих даних до
виконавчого документа, що видається
відповідно до вимог процесуального
законодавства.

Рішення суду від 09 квітня 2014 року
ухвалювалось та оформлювалось
відповідно до положень глави 7 ЦПК
України «Судові рішення» та
матеріалів справи. При вирішенні
питання про відкриття провадження від
суду не вимагається отримання даних
про ідентифікаційний код боржника,
дані відомості суду відомі не були,
оскільки не були зазначені в
матеріалах заяви, а тому у судовому
рішенні на підставі якого було видано
виконавчі листи не було допущено
помилку в розумінні ст. 369 ЦПК
України, за таких умов відсутні правові
підстави для їх виправлення. Крім того,
зміст рішення суду від 09 квітня 2014
року містить усі обов'язкові відомості,
зазначені в ст. 215 ЦПК України.

Судом після отримання заяви
представника стягувача про
виправлення помилки у виконавчому
листі був зроблений запит до
Міністерства доходів і зборів України
щодо надання відомостей про
ідентифікаційний номер боржника
ОСОБА_2, проте як вбачається з
відповідей від 13 червня 2014 року, 25
червня 2014 року, надати реєстраційний
номер облікової картки вказаних
фізичних осіб не має можливості з тих
причини, що фізичних осіб неможливо
однозначно ідентифікувати.

В зв'язку з тим, що матеріали
справи не містять ідентифікаційного
номеру боржника ОСОБА_2, та на запит
суду до Міністерства доходів і зборів
України надано відповідь про не
можливість надання такої інформація,
іншим законним шляхом встановити
ідентифікаційний номер боржника не
представляється можливим на даний
період часу, заява стягувача
приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім» про
внесення виправлень у виконавчі листи
по справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім» до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків у
порядку регресу, не підлягає
задоволенню, оскільки суд позбавлений
можливості встановити ідентифікаційні
номер боржника ОСОБА_2.

Згідно абзацу 5 п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2008 року N 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» окремо від
рішення суду в апеляційному порядку
можуть бути оскаржені ухвали суду
першої інстанції, зазначені в статті 293
ЦПК відповідно до буквального змісту
кожного із пунктів. Зокрема, підлягає
оскарженню ухвала про забезпечення
позову, а не про відмову в забезпеченні;
про відмову поновити пропущений
процесуальний строк, а не про його
поновлення; про визнання мирової угоди,
а не про відмову в її визнанні тощо.
Також можуть бути оскаржені ухвали,
зазначені у частині четвертій статті
135, статтях 211 та 397 ЦПК, та ухвали про
визнання заяви про перегляд заочного
рішення неподаною та повернення її
заявникові. Заперечення на ухвали, що
не підлягають оскарженню окремо від
рішення суду, включаються до
апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 209-210, 219, 223, 293, 294,
369 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім» про внесення виправлень
у виконавчі листи по справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім» до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних
збитків у порядку регресу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: