РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року Волноваський
районний суд Донецької області у
складі : головуючого - судді

Овчиннікової О.С.,

при секретарі-
Гуровій Л.Л.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

за участю відповідача -
не з»явився,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_3,

за участю представника третьої особи -
Ренсевич Л.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи -
Микільська сільська рада, Волноваська
державна нотаріальна контора, про
визнання заповітів недійсними,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому зазначив, що його
батько - ОСОБА_6 після розірвання шлюбу
з його матір»ю залишився проживати
один в АДРЕСА_1, зловживав спиртними
напоями. Він постійно провідував
батька , намагався його лікувати, але
марно. У 1996 році батько отримав
земельний пай 6,8 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
батько помер, позивач займався його
похороном, є його єдиним спадкоємцем.
Однак після подачі заяви про прийняття
спадщини дізнався, що є два заповіти на
користь відповідача щодо земельного
паю. Вважає, що батько на момент
складання заповітів 07.12.2007 року та
13.10.2008 року був недієздатним через
зловживання алкоголем, тому заповіти є
недійсними, окрім того, при їхній
реєстрації було допущено порушення
посадовими особами, відповідальними за
вчасну реєстрацію заповітів. Тому
просить суд винати заповіт , складений
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
посвідчений 07.12.2007 року Микільською
сільською радою, зареєстрований 15.02.2008
року, недійсним, визнати заповіт ,
складений ОСОБА_6 який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений 13.10.2008
року Микільською сільською радою,
зареєстрований 08.01.2009 року, недійсним.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав, на їхньому
задоволенні наполягав. Показав, що
після розірвання шлюбу батьків мешкав
з матір»ю в АДРЕСА_2, приїжджав до
батька 1 раз на тиждень, привозив
продукти харчування. Після отримання
земельного паю батько здавав його в
оренду. В 2007 -2008 роках батько зловживав
спиртним, його лікували в Обласному
наркодиспансері. Батько склав на його
користь заповіт щодо будинку. Вважає,
що батько не міг керувати своїми діями
через зловживання алкоголем на час
складання заповітів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
показала, що спадкодавець ОСОБА_6
страждав на запойну форму алкоголізму,
тривалий час лікувався, тому на час
складання заповітів 07.12.2007 року та
13.10.2008 року не розумів значення своїх
дій, тому не міг вільно висловлювати
свою волю, через що заповіти просила
визнати недійсними. Окрім того, вважає,
що при реєстрації заповітів
секретарем Микільської сільської ради
було допущено порушення законодавства:
заповіти внесено в спадковий реєстр по
спливу більше ніж двох місяців після їх
посвідчення, нотаріус відмовився
видавати позивачу витяг зі спадкового
реєстру заповітів, заповіт посвідчено
вдома у заповідача. Враховуючи
вищевикладене, просила суд визнати
заповіти недійсними.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, був належним чином
повідомлений про дату та місце
розгляду справи, надав письмову заяву,
в якій проти задоволення позову
заперечував, просив суд розглянути
справу за його відсутності за участю
його представника ОСОБА_3

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував, показав, що заповіт
- це одностороння угода, ОСОБА_6
висловив свою волі двічі: 07.12.2007 року
заповів земельний пай ОСОБА_5, який на
той час йому належав на підставі
сертифікату, 13.10.2008 року вдруге
підтвердив свою волю щодо належного
йому на підставі державного акту про
право власності на земельний пай ,
склавши заповіт. Його доверитель
ОСОБА_5 не був присутній при складанні
заповітів, до того ж , допомагав ОСОБА_6 ,
дав у борг 4000 гривень, які ОСОБА_6 не
повернув, про що ОСОБА_5 після смерті
батька повідомив листом позивача.
Вважає, що позивачем не надано судові
достатніх доказів на підтвердження
своїх позовних вимог. На підставі ч. 3
ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Тому вважає, що в задоволенні
позовної вимоги щодо визнання
недійсним заповіту від 07.12.2007 року
немає потреби через автоматичне його
скасування при складанні наступного
заповіту 13.10.2008 року ОСОБА_6 Виходячи з
висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи та
показань свідків, достатніх доказів
щодо некерованого психічного стану
ОСОБА_6 в момент складання заповіту
13.10.2008 року немає, тому підстави для
визнання заповіту від 13.10.2008 року
відсутні, просив в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. До того ж,
визнання угоди недійсною, на підставі
Пленуму Вищого спеціалізованого суду,
можливе лише з однієї підстави, а не
декількох. Тому не зрозуміло , з якої
однієї підстави просить позивач
визнати заповіт недійсним.

Представник третьої особи -
Волноваської державної нотаріальної
контори в судовому засіданні показала,
що нею були виконані всі передбачені
законодавством вимоги під час
реєстрації заяви позивача ОСОБА_1 28.08.2012
року про прийняття спадщини, та 02.10.2012
року заяви ОСОБА_5 про прийняття
спадщини після ОСОБА_6 за заповітом. При
вивченні витягу зі Спадкового реєстра
щодо реєстрації заповітів від 07.12.2007
року та від 13.10.2008 року секретарем
Микільської сільської ради порушень
вимог законодавства не вбачається. До
того ж, новий заповіт скасовує
попередній. Просила в задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи -
Микільської сільської ради в судовому
засіданні показала, що на неї , як на
секретаря сільради, покладено
обов»язок щодо реєстрації
нотаріальних дій, в тому числі,
посвідчення заповітів. ОСОБА_6
самостійно приходив до сільради і в
грудні 2007 року і в жовтні 2008 року для
складання заповітів, приходив
тверезий, в чистому одязі, адекватний.
ОСОБА_5 заповів земельну ділянку, одним
заповітом, другим - заповів будинок
синові - ОСОБА_1 Вона склала заповіти,
прочитала вголос, ОСОБА_6 розписався.
Розповів, що син знає про його рішення
заповісти землю ОСОБА_5, оскільки той
йому допомагав, коли він хворів, возив
до лікарні. Тому не підтверджує, що в
момент складання обох заповітів ОСОБА_6
не розумів значення своїх дій та не міг
ними керувати через зловживання
алкоголем. До того ж, їй відомо, що в
період з 14.10.2008 року до кінця 2008 року він
працював в АФ «Микільське».

Суд, вислухавши показання сторін,
їхніх представників, представників
третіх осіб, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з огляду на наступне.

Так, зі свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1 судом встановлено, що
ОСОБА_6 є рідним батьком позивача
ОСОБА_1, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (
а.с. 10)

Зі свідоцтва про смерть (а.с. 12)
серії НОМЕР_2, виданого 07.05.2012 року
виконкомом Микільської сільської ради,
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 у віці 55 років помер, актовий
запис № 27.

З витягів з Спадкового реєстру
заповітів судом встановлено, що
внесено 15.02.2008 року в реєстр перший
заповіт ОСОБА_6, посвідчений
Микільською сільською радою 07.12.2007 року
, та другий заповіт , посвідчений
Микільською сільською радою 13.10.2008
року , який зареєстровано в реєстрі
08.01.2009 року.(а.с. 13-14)

З сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ДН № 0169634
від 02.07.1996 року вбачається, що ОСОБА_6
передано право на земельну частку (пай)
площею 6,45 умовних кадастрових
гектарів на підставі свідоцтва про
спадщину. ( а.с. 15)

З заповіту від 07 грудня 2007 року,
посвідченого секретарем Микільської
сільської ради Ренсевич Л.З. та
внесеного в реєстр за № 114, судом
встановлено, що ОСОБА_6 заповів належну
йому на підставі сертифікату на право
на земельну частку (пай) серії ДН №
0169634 від 02.07.1996 року площею 6,8 умовних
кадастрових гектарів, розташовану в
КСП ім.Петровського в с.Микільське
Волноваського району Донецької
області, ОСОБА_5 ( а.с. 29)

З заповіту від 13 жовтня 2008 року,
посвідченого секретарем Микільської
сільської ради Ренсевич Л.З. та
внесеного в реєстр за № 184, судом
встановлено, що ОСОБА_6 заповів належну
йому на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 740149 від 10 січня 2007 року
земельну ділянку площею 6,010 гектарів
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану на території Микільської
сільської ради, ОСОБА_5 ( а.с. 28)

Відповідно до ст. 1233-1235 ЦК України
заповіт є особистим розпорядженням
фізичної особи на випадок своєї смерті
та кожна особа може залишити за
заповітом все своє майно або його
частку однієї, або кільком особам, як
таким, що входять, так і таким що не
входять у коло спадкоємців по закону.

Заповіт є правочином, тому до нього
застосовуються загальні положення про
правочини (ст.202-214 ЦК України) та
положення про недійсність правочинів
(ст. 215-236 ЦК України). Згідно з
роз'ясненнями, що містяться в
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 6 листопада
2009 року № 9 угода може бути визнана
недійсною лише на підставах і з
наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Згідно ст. 1248 ЦК України заповіт
посвідчується нотаріально. Нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам підписати та прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися при свідках і підписується
за її дорученням та у її присутності
іншою особою. (ст.ст.1247, 1253 цього
Кодексу).

На підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України
за позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Так, судом встановлено, що позивач є
рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_6, який склав два оскаржувані
заповіти від 07.12.2007 року та від 13.10.2008
року , якими заповів належну йому
спочатку на підставі сертифікату про
право на земельну частку (пай), потім на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
6,010 га, розташовану на території
Микільської сільської ради,
відповідачу ОСОБА_5

За клопотанням представника позивача
судом було призначену посмертну
судово-психіатричну експертизу,
відповідно до висновку якої ОСОБА_6 в
період укладання юридичної угоди -
оформлення заповіту 07.12.2007 року виявляв
хронічний алкоголізм, запойну форму
пиятства, стан запою (психічні та
поведінкові розлади внаслідок
вдивання алкоголю, синдром залежності.
За своїм психічним станом не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними. В період укладання
юридичної угоди - оформлення заповіту
13.10.2008 року ОСОБА_6 виявляв хронічний
алкоголізм, запойну форму пиятства,
стан запою (психічні та поведінкові
розлади внаслідок вдивання алкоголю,
синдром залежності. В зв»язку з
відсутністю медичної документації та
матеріалів цивільної справи
об»єктивних відомостей про психічний
стан ОСОБА_6 в зазначений період ,
комісія не може відповісти на питання
про здатність ОСОБА_6 розуміти значення
своїх дій та керувати ними в цей період.

Суд зазначає наступне, що
висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину слід робити,
перш за все, на основі доказів, які
свідчать про внутрішній, психічний
стан особи в момент вчинення правочину.
Хоча висновок експертизи в такій
справі є лише одним із доказів у справі
і йому слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Так з показань допитаних в
судовому засіданні свідків судом
встановлено наступне.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона
колишня дружина ОСОБА_6, з яким
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
1989 року до 2004 року, від якого має сина -
ОСОБА_1 Шлюб розірвала через пиятство
чоловіка. Син спілкувався з батьком,
їздив до нього на вихідних, возив
продукти харчування. Подзвонили сусіди
та повідомили, що ОСОБА_6 продає землю
за 4000 гривень. У неї не було грошей її
купити. Зі слів сина знає, що ОСОБА_6
постійно пив. Вона возила його до
Вугледарської лікарні, він був худий,
брудний. В наркологічний диспансер
його відвезла «Швидка допомога», він
був не при собі. В якому році це було, не
пам»ятає.

Свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_6 -
колишній чоловік його сестри. Він
спілкувався з ним, коли приїздив, він
був п»яний. Позивач привозив йому
продукти харчування. Про землю він з
ним не спілкувався. Знає, що будинок в
с.Микільське він подарував синові. Від
сестри чув, що ОСОБА_6 давав синові щось
підписати про землю.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в
судовому засіданні показали, що часто
бачили ОСОБА_6 в стані алкогольного
сп»яніння, однак вважають його осудним,
поведінка у нього була нормальна.

Свідок ОСОБА_11 показав, що якось
ввечері приблизно в грудні 2007 року до
нього прийшов ОСОБА_6 , сказав, що хоче
скласти заповіт, яким заповісти
земельну ділянку ОСОБА_5, синові ОСОБА_12
він заповість будинок. В його
присутності ОСОБА_1 написав розписку
про те, що він не має заперечень проти
передачі землі ОСОБА_5 ОСОБА_6 прийшов
тверезий, стан у нього був нормальний.
Він випивав, але не часто. ОСОБА_12 писав
розсписку добровільно в присутності
свідка та ОСОБА_13, пояснив, що земля
йому не потрібна. Вони з ОСОБА_13
поставили свої підписи в розписці.

Аналогічні показання дала свідок
ОСОБА_13

З наданого оригіналу розписки (
а.с. 38) від 08.12.2007 року судом встановлено,
що ОСОБА_1 не має і в майбутньому не буде
мати ніяких претензій щодо земельної
ділянки його батька ОСОБА_6, розписка
написана в присутності свідків ОСОБА_11
та ОСОБА_13.

Як роз'яснено в п. 16 постанови
Пленум Верховного Суду України від 06
листопада 2011 року N 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
правила ст. 225 ЦК України поширюються
на ті випадки, коли фізичну особу не
визнано недієздатною, однак у момент
вчинення правочину особа перебувала в
такому стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
тощо). Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК України.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України від 29 лютого 2012
року N 6-9цс12, ухваленої у порядку
перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 грудня 2011 року, виходячи з
вимог норми ч. 1ст. 225 ЦК України,
підставою для визнання правочину
недійсним відповідно до ст. 225 ЦК може
бути лише абсолютна неспроможність
особи в момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1
ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Допитані судом свідки не підтвердили з
достовірністю той факт, що ОСОБА_6 за
життя та в момент підписання заповіту
поводився неадекватно, неправильно
сприймав події.

Отже , з урахуванням показань свідків,
представника третьої особи Ренсевич
Л.З. про осудність ОСОБА_6, нормальну і
адекватну його поведінку в жовтні 2008
року під час складання заповіту, той
факт, що він працював в цей період в АФ
«Микільське», висновку експертизи про
відсутність достатніх даних про
психічний стан ОСОБА_6 в період
складання заповіту 13.10.2008 року, суд
приходить до висновку про відсутність
достатніх підстав для визнання
заповіту від 13 жовтня 2008 року недійсним
з підстав тимчасової недієздатністі
ОСОБА_6

На підставі ч. 3 ст. 1254 ЦК України кожний
новий заповіт скасовує попередній і не
відновлює заповіту, який заповідач
склав перед ним.

Отже, законних підстав для задоволення
позову в частині визнання недійсним
заповіту від 07 грудня 2007 року суд не
вбачає, оскільки цей заповіт вже був
автоматично скасований новим
заповітом 13.10.2008 року. В даному випадку
і перший і наступний заповіти
стосувалися однієї земельної ділянки,
належної спадкодавцеві ОСОБА_6

Щодо інших підстав, з яких позивач
просив визнати заповіти недійсними:
при реєстрації заповітів секретарем
Микільської сільської ради було
допущено порушення законодавства:
заповіти внесено в спадковий реєстр по
спливу більше ніж двох місяців після їх
посвідчення, нотаріус відмовився
видавати позивачу витяг зі спадкового
реєстру заповітів, заповіт посвідчено
вдома у заповідача, то позивачем не
надано достатніх доказів на
підтвердження зазначених фактів, в
судовому засідані дані обставини не
знайшли свого підтвердження, окрім
того, на пропозицію суду визначити одну
підставу для визнання угоди недійсною
позивач та його представник не
визначилися, тому недостатньо
обґрунтували та мотивували підстави
для визнання заповіту недійсним. В
зв»язку з чим суд не бере до уваги
зазначені обставини.

Таким чином, судом встановлено, що в
момент складання заповіту 13 жовтня 2008
року спадкодавець ОСОБА_6 в стані
тимчасової недієздатності не
знаходився, вільно висловив свою волю
та розпорядився належною йому на праві
власності земельною ділянкою на
користь ОСОБА_5

Зважаючи на викладене, суд вважає
за необхідне відмовити позивачу в
задоволенні позову в повному обясзі.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст.10, 15, 30, 60, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, треті особи - Микільська
сільська рада, Волноваська державна
нотаріальна контора, про визнання
заповітів недійсними відмовити за
необґрунтованістю.

В повному обсязі рішення складене
09 липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
через Волноваський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення або
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення особою, яка брала участь
у справі, але не була присутньою в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення.

Суддя:

09.07.2014