АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/228/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Суходольський О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів Міщенко
С. В. , Сіренко Ю. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 6 грудня 2013 року по справі
за позовом прокурора Черкаського
району Черкаської області до ОСОБА_6,
ОСОБА_8, Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області,
Управління Державного земельного
агентства в Черкаському районі, третя
особа: Спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс», про визнання
розпорядження та державного акту на
право власності незаконним,
зобов'язання вчинити певні дії,
вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
Прокурор Черкаського району
Черкаської області 13 вересня 2013 р.
подав до суду позов до ОСОБА_6, ОСОБА_8,
Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області,
Управління Державного земельного
агентства в Черкаському районі, третя
особа: Спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс», про визнання
розпорядження та державного акту на
право власності незаконним,
зобов'язання вчинити певні дії.
В позовній заяві зазначав, що
відповідно до розпорядження голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 1 серпня 2008 р. № 199, за
результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що розроблений ТОВ
«Геоприват» та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 31 липня 2008 р. № 3199,
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га СКП «Райліс» в адміністративних
межах Тубільцівської сільської ради;
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок громадянам відповідно до
доданого додатку у кількості 146 осіб,
загальною площею 31,8096 га для
будівництва та обслуговування жилих
будинків за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;
передано безоплатно у власність
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків
загальною площею 31,8096 га, з них: ділянку
площею 30,9716 га у власність, ділянку
площею 0,838 га під дороги загального
користування за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;
зобов'язано власників земельних
ділянок провести відшкодування
збитків лісогосподарського
виробництва згідно розрахунків СКП
«Райліс» в місячний термін після
прийняття розпорядження; зобов'язано
ТОВ «Геоприват» заповнити бланки
державних актів на право власності на
На підставі зазначеного розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації від 1 серпня 2008 р. № 199, 146
громадян отримали державні акти на
право власності на земельну ділянку.
Так ОСОБА_6 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,2500 га серії ЯЖ № 124462 від 7
9 березня 2010 року ОСОБА_6 продала
земельну ділянку ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі-продажу, експертною
вартістю 24 675 грн., посвідченого
приватним нотаріусом Черкаського
районного нотаріального округу.
Посилаючись на те, що розпорядження про
вилучення, зміну цільового призначення
та передачу у приватну власність
ОСОБА_6 спірної земельної ділянки
райдержадміністрації прийнято з
порушенням ст. ст. 20, 22, 57, 84, 116, 118, 122, 149
Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 27,
32, 57 Лісового кодексу України, ст. ст. 3,
21, 43 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» та порушенням
вимог розпорядження Кабінету
Міністрів України від 10 квітня 2008 р. №
610-р «Про деякі питання розпорядження
земельними лісовими ділянками»,
прокурор просив визнати незаконним та
скасувати розпорядження Черкаської
райдержадміністрації № 199 від 1 серпня
2008 р. «Про передачу у власність
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих будинків» в
частині передання у власність ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,2500 га,
розташованої в с. Хрещатик Черкаського
району Черкаської області; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га серії ЯЖ № 124462 від 7 серпня 2008 р.,
виданий ОСОБА_6; визнати недійсним
договір купівлі-продажу вказаної
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 9 березня 2010 р.; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га серії ЯК № 153485 від 18 липня 2011 р.,
виданий ОСОБА_8; судові витрати
покласти на відповідачів.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 6 грудня 2013 року
позов прокурора задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області № 199 від 1 серпня 2008 р. «Про
передачу у власність земельних ділянок
для будівництва та обслуговування
жилих будинків» в частині передання у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,2500 га, розташованої в с.
Хрещатик Черкаського району
Черкаської області, кадастровий №
:02:002:0304.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯЖ № 124462 від 7 серпня 2008 року на право
власності на земельну ділянку, площею
0,2500 га, виданий ОСОБА_6

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,2500 га, що розташована в с.
Хрещатик Черкаського району
Черкаської області, укладений 9 березня
2010 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Визнано недійсним державний акт серії
ЯК № 153485 від 18 липня 2011 р. на право
власності на земельну ділянку, площею
0,2500 га, виданий ОСОБА_8

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу в якій просить про її
скасування та ухвалення по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні судом
обставин, що мають значення для справи
та недоведеності обставин, які суд
вважав встановленими.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 також
оскаржила рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від 6
грудня 2013 року, посилаючись на те, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, тому просила його скасувати та
застосувати позовну давність до вимог
прокурора про визнання недійсними
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, площею 0,2500 га, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 9 березня 2011 р. та
державного акта на права власності на
земельну ділянку, площею 0,2500 га серії
ЯК № 153485 від 18 липня 2011 р., виданого
ОСОБА_8, і в задоволенні позову просила
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9, які
підтримали свої апеляційні скарги,
заперечення проти доводів апеляційних
скарг прокурора, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги повинні бути
відхилені виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що розпорядженням голови
Черкаської райдержадміністрації від 1
серпня 2008 р. № 199 за результатами
розгляду проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
розробленого ТОВ «Геоприват», та
висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 31
липня 2008 р. припинено право
користування спеціалізованим
комунальним підприємством «Райліс»
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га, розташованою в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаського району,
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок загальною площею 31,8096 га
громадянам в кількості 146 осіб
відповідно додатку для будівництва та
обслуговування жилих будинків,
передано безоплатно у власність
зазначеним громадянам земельні
ділянки загальною площею 31,8096 га для
будівництва та обслуговування жилих
будинків.

На підставі цього розпорядження 146
громадян отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.
Зокрема відповідачка ОСОБА_6 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,25 га.

9 березня 2010 р. ОСОБА_6 продала вказану
земельну ділянку ОСОБА_8, який на
підставі укладеного з нею договору
купівлі-продажу 18 липня 2011 р. отримав
державний акт про право власності на цю
земельну ділянку.

Прокурор звернувся до суду з позовом в
інтересах держави, вважаючи, що
вилучення спірної земельної ділянки з
державної власності відбулося з
порушенням закону, а тому просив
визнати незаконним і скасувати як
розпорядження райдержадміністрації,
так і всі вчинені на підставі цього
розпорядження правочини.

Задовольняючи позов прокурора, суд
обгрунтовано виходив з того, що
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини, що виникають при
використанні лісів, як зазначено в ч. 2
ст. 3 Земельного кодексу України,
регулюються цим Кодексом та
нормативно-правовими актами про ліси,
якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державних адміністрацій
з питань земельних та лісових відносин
визначаються Законом України «Про
місцеві державні адміністрації»,
нормами земельного та лісового
законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», ст. 31
Лісового кодексу України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, до повноважень
державних адміністрацій у сфері
лісових відносин віднесено, в тому
числі, передачу у власність, надання у
постійне користування для не
лісогосподарських потреб земельних
лісових ділянок площею до 1 га, що
перебувають у державній власності, на
відповідній території, а також у межах
міст республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення
та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів
України у сфері лісових відносин
визначені ст. 27 Лісового кодексу
України і до них, зокрема, належить
передача у власність, надання в
постійне користування для не
лісогосподарських потреб земельних
лісових ділянок площею більше як 1 га,
що перебувають у державній власності.

Стаття 57 Лісового кодексу України
визначає вимоги щодо порядку та умов
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті в
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 Земельного кодексу
України, відповідно до ч. 7 якої Кабінет
Міністрів України надає земельні
ділянки із земель державної власності
у постійне користування юридичним
особам у випадках, визначених ст. ст. 149,
150 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу
України районні державні
адміністрації на їх території
вилучають земельні ділянки державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного
кодексу України в редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, Кабінет Міністрів
України вилучає земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, - ріллю,
багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
несільськогосподарських потреб, а
також земельні ділянки
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного призначення, крім
випадків, визначених частинами п'ятою,
дев'ятою цієї статті, та у випадках,
визначених статтею 150 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що спірна
земельна ділянка загальною площею 31,8096
га відноситься до земель лісового
фонду, лісів першої категорії та
перебувала в державній власності і
вилучивши, змінивши цільове
призначення та передавши її у приватну
власність районна державна
адміністрація перевищила надані їй
діючим законодавством повноваження у
сфері лісових та земельних відносин.

Крім того, згідно з висновками
експертизи № 1/0126 від 02.03.2012 та № 1/0127 від
12.03.2012, які отримані при проведенні
прокурорської перевірки, встановлено,
що висновок Управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області з додатком до нього
від 22.07.2008, який міститься у проектах
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 146 громадянам
(згідно додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок СКП "Райліс" в межах населеного
пункту с. Хрещатик Тубільцівської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області - є фіктивним.

За вказаним фактом прокуратурою
Черкаської області 25.06.2012р. порушено
кримінальну справу, за ознаками
злочину передбаченого ст. 1 ст. 358 КК
України

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що оскаржуване розпорядження
райдержадміністрації прийнято з
порушенням чинного на час його
прийняття законодавства, зокрема ст. 19
Конституції України, ст. 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», ст. ст. 27, 57 Лісового
кодексу України, ст. 149 Земельного
кодексу України, а тому підлягає
визнанню незаконним і скасуванню.

Оскільки спірна земельна ділянка
вибула з державної власності на
підставі незаконного розпорядження
райдержадміністрації, то відповідно є
незаконними і видані на підставі цього
розпорядження державні акти про право
власності на землю та договір її
купівлі-продажу.

Доводи апеляційних скарг були
предметом дослідження в судовому
засіданні суду першої інстанції і
висновків суду про задоволення позову
прокурора не спростовують.

Зокрема, необґрунтованими є доводи
апелянтів щодо пропуску прокурором
строків позовної давності, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що про
існування оскаржуваного розпорядження
райдержадміністрації прокуророві
стало відомо після проведеної 23
вересня 2011 р. перевірки, за наслідками
якої була порушена та розслідується
кримінальна справа відносно посадових
осіб Черкаської РДА. Будь-які
відомості, які б свідчили про
обізнаність прокурора з цим
розпорядженням до проведення вказаної
перевірки в матеріалах справи
відсутні.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що
рішення суду постановлене на
припущеннях стосовно належності
спірної земельної ділянки до земель
лісового господарства та виділення
цієї земельної ділянки в користування
СКП «Райліс» спростовуються зібраними
у справі доказами, зокрема довідкою
відділу земельних ресурсів у
Черкаському районі від 6 червня 2008 р. (а.
с. 24).

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи вказаної апеляційної скарги в
частині порушення судом норм
процесуального законодавства, зокрема
стосовно відмови суду у покладенні на
сторону у цивільному процесі обов'язку
явки в судове засідання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Ст. 45 ЦПК України, на яку апелянт
посилається як на підставу
необхідності винесення судом ухвали
про зобов'язання сторони по справі, а
саме Черкаської районної
адміністрації та Управління
Державного земельного агентства в
Черкаському районі, з'явитися в судове
засідання, стосується випадків участі
у цивільному процесі органів та осіб,
яким законом надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб,
тому не підлягає до застосування у
випадку неявки в судове засідання
відповідачів у справі.

А ч. 4 ст. 169 ЦПК України в редакції,
чинній на час ухвалення рішення, на яку
також посилається апелянт, покладення
на відповідача обов'язку з'явитися в
судове засідання за ухвалою суду не
передбачено.

Крім того, згідно із вимогами ч. 3 ст. 309
ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не приймає до уваги і
доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_8 про те, що прокурор
являється неналежним позивачем у
справі і суд безпідставно прийняв до
розгляду його позов та необгрунтовано
визнав недійсними договір
купівлі-продажу земельної ділянки і
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_8,
зважаючи на те, що визнавши договір
купівлі-продажу земельної ділянки
недійсним, прокурор мав би звернутися
до суду з віндикаційним позовом, якщо є
підстави, передбачені ст. 388 ЦК України,
а не просить суд визнати цей акт
недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою
представництва інтересів або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за ново
виявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
(заяві) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. Уразі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає зазначає про це в
позовній заяві і в такому разі прокурор
набуває статусу позивача.

Судова колегія знаходить, що суд
обґрунтовано, у відповідності до
вказаних вимог
цивільно-процесуального законодавства
відкрив провадження у справі за
позовом прокурора Черкаського району
та розглянув спір по суті заявлених
вимог.

Що стосується визнання судом недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого ОСОБА_8, то
таке рішення не суперечить вимогам
чинного цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, ст. 11 ЦПК України,
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Посилання апелянта на п. 10 Постанови
Пленуму ВСУ України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» про
те, що не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину,
колегія суддів знаходить
необґрунтованим, оскільки державний
акт на право власності на земельну
ділянку не являється «наступним
правочином щодо відчуження майна», про
що зазначено в постанові Пленуму, а є
документом, який посвідчує право
власності особи на земельну ділянку.

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_8 в частині посилань
на практику Європейського Суду з прав
людини стосовно «непропорційного
втручання у право заявника на мирне
володіння своїм майном».

У справі, що розглядається, обставини
справи є істотно відмінними, від
обставин справи у справі, на яку
посилається апелянт, оскільки у цій
справі звернення прокурора до суду
спрямоване на задоволення суспільної
потреби у відновленні законності при
вирішенні суспільно значимого питання
про безоплатну передачу земельної
ділянки у приватну власність та
повернення її у державну власність, яка
вибула з власності держави незаконно і
шляхом вчинення кримінально карних
дій.

Про аналогічні правовідносини та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини йдеться у постанові
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 р. у справі за заявою заступника
Генерального прокурора України про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 жовтня 2012 р. у справі за
позовом Бердянського
природоохоронного міжрайонного
прокурора Запоріжської області в
інтересах держави в особі Бердянської
міської ради до ОСОБА-10, третя особа -
державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру», про
визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним, скасування державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку та повернення її.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9
відхилити, рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від 6
грудня 2013 року по справі за позовом
прокурора Черкаського району
Черкаської області до ОСОБА_6, ОСОБА_8,
Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області,
Управління Державного земельного
агентства в Черкаському районі, третя
особа: Спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс», про визнання
розпорядження та державного акту на
право власності незаконним,
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :