У х в а л а

7 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Гулька Б.І., Ізмайлової Т.Л., Лесько А.О.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 березня 2014 року у справі за
позовом прокурора Макарівського
району Київської області в інтересах
держави до Макарівської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_1 про скасування
розпоряджень та визнання державного
акту на право власності на земельну
ділянку недійсним,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року прокурор
Макарівського району Київської
області звернувся до суду в інтересах
держави з указаним позовом, в якому
просив скасувати розпорядження
Макарівської районної державної
адміністрації від 4 червня 2007 року № 1650
про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
по складенню державного акту на право
власності на землю ОСОБА_1 для ведення
особистого селянського господарства в
межах Лишнянської сільської ради;
скасувати розпорядження Макарівської
районної державної адміністрації від 25
листопада 2008 року № 4314 про передачу у
власність земельної ділянки власнику
сертифіката на право на земельну
частку (пай) ОСОБА_1 для ведення
особистого селянського господарства в
межах Лишнянської сільської ради;
визнати недійсним державний акт серії
ЯЗ № 342377, виданий 9 вересня 2009 року на
ім'я ОСОБА_1

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
правові підстави для винесення
районною державною адміністрацією
розпоряджень щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 скасовані, а
тому акти індивідуальної дії органу
виконавчої влади видані з порушенням
порядку відведення земельних часток
(паїв) у власність.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 3 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року, позовні вимоги
прокурора задоволено.

Визнано недійсним розпорядження
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області від 4
червня 2007 року за № 1650 про надання
дозволу на розробку технічної
документації з землеустрою по
складенню державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
для ведення особистого селянського
господарства в межах Лишнянської
сільської ради.

Визнано недійсним розпорядження
Макарівської районної державної
адміністрації від 25 листопада 2008 року
№ 4314 про передачу у власність
земельної ділянки власнику
сертифіката на право на земельну
частку (пай) ОСОБА_1 для ведення
особистого селянського господарства в
межах Лишнянської сільської ради.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯЗ № 342377 з кадастровим номером
:04:010:0047 щодо земельної ділянки
площею 2,0901 га для ведення особистого
селянського господарства, виданий
ОСОБА_1 9 вересня 2009 року, на території
Лишнянської сільської ради.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 березня 2014
року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. 140 ЗК
України, ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Заявник, на підтвердження викладених у
заяві доводів, додав ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року та від 14
грудня 2011 року та постанову Верховного
Суду України від 12 вересня 2012 року,
постановлені за результатом розгляду,
на його думку, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та наданих ним
копій ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року
та від 14 грудня 2011 року не вбачається
наявних ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України є підставами для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 квітня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами
ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. 140 ЗК
України, ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що надана
заявником, як приклад, постанова
Верховного Суду України від 12 вересня
2012 року, ухвалена Верховним Судом
України в порядку глави 3 ЦПК України,
тобто не як судом касаційної інстанції,
а тому на неї не може здійснюватись
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом прокурора
Макарівського району Київської
області в інтересах держави до
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області,
ОСОБА_1 про скасування розпоряджень та
визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним за заявою ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І.
Гулько

Т.Л Ізмайлова

А.О. Лесько

В.А. Черненко