Провадження №22-ц/784/106/14
Суддя суду першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Рудніку Є. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без участі сторін,
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Центрального
районного суду м. Миколаєва від 6
листопада 2013 р., постановлену за
позовом

ОСОБА_3

до

Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
Центральний ВДВС)

про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Центрального ВДВС про
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Центрального районного
суду м. Миколаєва від 6 листопада 2013
р. у відкритті провадження у справі
відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування суддею норм
процесуального права, просив ухвалу
скасувати, а справу повернути до того ж
суду для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали позову, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суддя виходив з того, що даний
спір не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки є
публічно-правовим.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Так, дійсно відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до адміністративного
суду з позовною заявою, якщо вважають,
що рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Разом з цим, статтею 383 ЦПК України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Отже, законом встановлений спеціальний
порядок оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, вчинених під час
виконання рішень, ухвалених загальними
судами за правилами ЦПК України,

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_3, звертаючись з позовом про
зобов'язання вчинити певні дії,
фактично оскаржує дії начальника
Центрального ВДВС, пов'язані з
реалізацією предмету іпотеки на
виконання рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва про
стягнення кредитної заборгованості.

Проте, відмовляючи у відкритті
провадження у справі, суддя не звернув
увагу на положення глави 7 ЦПК України
та дійшов помилкового висновку про те,
що спір, який виник між сторонами не
належить до цивільної юрисдикції.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду
першої інстанції постановлена з
порушенням вимог закону, а тому
підлягає скасуванню з поверненням
позовної заяви до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі
відповідно до ст. ст. 119, 121 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного
суду м. Миколаєва від 6 листопада 2013 р.
скасувати, а позовну заяву ОСОБА_3
направити до того ж суду для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі відповідно до ст. ст. 119, 121 ЦПК
України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: