Справа № 635/8071/14-ц
Провадження №2/635/2960/2014
19 вересня 2014 року
Харківський районний суд
Харківської області у складі:
Головуючого судді
- Врублевської І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Покотилівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Бабаївської селищної ради
Харківського району Харківської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,
05 вересня 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з вказаним позовом, яким з
урахуванням уточнень у зв'язку з
присвоєнням спадковому будинку
окремої поштової адреси просить -
визнати за ним право власності на
житловий будинок літ.«Б-1», заг.пл.
45,4кв.м, житл.пл.30,5 кв.м, з належними до
нього надвірними будівлями та
спорудами льох «В», огорожа №3, №4,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
В обґрунтування позову зазначив, що є
сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
все своє майно, в тому числі і спірний
житловий будинок, заповіла йому.
Зазначав, що заповіт складений 12.08.2013р.
не змінений та не скасований, спадщину
він прийняв, шляхом подання в
установлений шестимісячний строк
відповідної заяви до нотаріальної
контори. Однак, оформити спадкові права
в нотаріальному порядку він
позбавлений можливості, оскільки мати
після завершення будівництва та вводу
спадкового будинку в експлуатацію не
подала до органів БТІ акт прийомки в
експлуатацію, у зв'язку з чим не було
проведено державної реєстрації її
права власності на вказаний будинок. У
зв'язку з відсутністю відповідного
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, нотаріус відмовив у
видачі свідоцтва про право на спадщину.
Проте, факт наявності та перебування у
володінні спадкодавця даного
житлового будинку з належними до нього
надвірними будівлями підтверджується
рішенням Харківського районного
виконавчого комітету №330 від 22 березня
1982 року (зі змінами, внесеними рішенням
№131 від 17.03.1987 року); викопіюванням з
будівельного кварталу №72 з матеріалів
інвентаризаційної справи на садибну
ділянку АДРЕСА_1; технічним паспортом
та довідкою КП «Харківське районне
бюро технічної інвентаризації» за №
Л-569 від 15.08.2014 року. З огляду на те, що
іншої можливості оформити спадкові
права немає позивач звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте від його представника надійшла
заява, в якій вона уточнені позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить їх задовольнити та справу
слухати у її відсутність.

Від відповідача Бабаївської селищної
ради Харківського району Харківської
області надійшла заява, якою сторона
відповідача проти позову не заперечує
та просить суд здійснити розгляд
справи у відсутність представника
селищної ради за наявними в матеріалах
справи доказами.

Враховуючи, що розгляд справи
відбувався у відсутність сторін,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив, оцінив та проаналізував
всі зібрані у справі докази у їх
сукупності і дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, що
підтверджується Посвідкою про
народження Серії НОМЕР_2.

ОСОБА_3 згідно рішення Харківського
районного виконавчого комітету №330 від
22.03.1982р. (зі змінами, внесеними рішенням
№131 від 17.03.1987р.) дозволено прийняти в
експлуатацію самочинно збудований
житловий будинок літ. «Б-1», житловою
площею 30,5 кв.м в АДРЕСА_1 та оформити
право особистої власності.

Зазначений будинок ОСОБА_3 збудувала на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1
зі згоди її користувачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що підтверджується їхньою
заявою на ім'я голови виконкому
Покотилівської селищної ради народних
депутатів.

За даними викопіювання з будівельного
кварталу №72 з матеріалів
інвентаризаційної справи на садибну
ділянку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 включено до
числа землекористувачів.

Як вбачається з відповіді КП
«Харківське районне БТІ» Вих.№ Л-569 від
15.08.2014р. на спадковий житловий будинок
рішенням виконкому Покотилівської
селищної ради від 08.06.1982р №12/246
затверджені акти прийомки до
експлуатації та рекомендовано
оформити право власності на ім'я ОСОБА_3
Акти прийомки до БТІ не надано та право
власності в зв'язку з побудовою другого
житлового будинку «Б-1» не
переоформлено.

Згідно Листа Першої державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області вих.№1814/02-14
від 01.08.2014 року для оформлення
спадкових прав за заповітом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на спадковий
житловий будинок позивачу
запропоновано звернутись до суду.

Рішенням Бабаївської селищної ради №99
від 09.09.2014р. житловому будинку літ. «Б-1»
в селищі Бабаї Харківського району
Харківської області присвоєно поштову
адресу: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть Серії НОМЕР_3, виданим 03.02.2014р.
Виконавчим комітетом Бабаївської
селищної ради Харківського району
Харківської області.

Після її смерті відкрилась спадщина, до
складу якої, окрім іншого увійшов також
житловий будинок літ.«Б-1»,
заг.пл.45,4кв.м, житл.пл.30,5 кв.м, з
належними до нього надвірними
будівлями та спорудами льох «В»,
огорожа №3, №4, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який було в установленому
порядку введено в експлуатацію, однак
не проведено державної реєстрації
права власності через не подання
забудовником (спадкодавцем) ОСОБА_3
актів прийомки в експлуатацію до бюро
технічної інвентаризації, на які на
момент закінчення будівництва та вводу
його в експлуатацію було покладено
функції з проведення реєстрації
будинків та домоволодінь.

За даними спадкової справи №665/2014,
заведеної Першою державною
нотаріальною конторою Харківського
району Харківської області після
смерті ОСОБА_3 заповіт складений нею
20.08.2013 року на користь позивача, який
було посвідчено ПН ХМНО ОСОБА_8 за
номером в реєстрі: 597, є чинним.

Відповідно до вказаного заповіту
ОСОБА_3 зробила таке розпорядження, що
на випадок її смерті все її майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що їй
належатиме на день її смерті і на що
вона за законом матиме право, а також
земельну ділянку та житловий будинок,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
заповіла своєму синові ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

30.07.2014р. позивач подав заяву про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті матері ОСОБА_3 до Першої
державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області.

Того ж дня ОСОБА_9 брат позивача та
відповідно син заповідача, який є
непрацездатною особою та відповідно до
ст.1241 ЦК України має право на
обов'язкову частку у спадщині, в
порядку ст.1274 ЦК України відмовився від
прийняття спадщини на користь
позивача.

Інших заяв про прийняття спадщини в
установлений шестимісячний строк,
зокрема від осіб, що мають право на
обов'язкову частку у спадщині
матеріали спадкової справи №665/2014 не
містять.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За положеннями ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися в момент його смерті.

Суд зазначає, що на момент введення в
експлуатацію спадкового будинку
(22.03.1982р.) правовідносини з реєстрації
права особистої власності на житлові
будинки регулювались положеннями
Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженої заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31.01.1966р.

Положеннями п.1, п.4 вказаної інструкції
було встановлено, що реєстрації
підлягали всі будинки і домоволодіння
в межах міст і селиш міського типу УРСР,
що належали громадянам на праві
особистої власності. Реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
провадили бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України
від 01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Вказана правова позиція викладена в
інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16
травня 2013 року Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування».

Положення Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31.01.1966р.,
передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спадкодавець ОСОБА_3, згідно діючого
на час побудови та здачі в експлуатацію
законодавства володіла спадковим
будинком на праві власності.

У відповідності до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом і
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом. Однією з законних
підстав набуття права власності є
спадкування.

В п.5 Постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
передбачено, що вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд має враховувати, що воно
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно листа Міністерства юстиції
України «Щодо порядку оформлення
документів в разі смерті власника
нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року
№19-32/319 у разі смерті власника
нерухомого майна, первинна реєстрація
права власності на яке не була
проведена і правовстановлюючий
документ відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку.

Відповідачем у справі є відповідна
селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України
наділена повноваженням ініціювати
питання про передачу безхазяйного
майна у комунальну власність. Відзивом
на позовну заяву селищна рада проти
визнання за позивачем права власності
на спадковий будинок не заперечує. Дана
обставина свідчить про те, що
задоволення пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
майнового та немайнового права та
інтересу. Способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи те, що позивач, являється
єдиним спадкоємцем за заповітом після
смерті своєї матері ОСОБА_3, тому він
має право на набуття права власності на
своє ім'я на майно спадкодавця, яке їй
належало на правових підставах, однак
не було належним чином нею
зареєстровано.

Відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (в редакції від
01.01.2013 року), рішення суду є
правовстановлюючим документом, на
основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 16, 61, 88, 212-215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
податковий номер: НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок літ.«Б-1»,
загальною площею 45,4 кв.м, житловою
площею 30,5 кв.м, з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами льох
«В», огорожа №3, №4, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Харківський
районний суд Харківської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

І.В.Караченцев