Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/2646/14-ц
Провадження № 2/644/1188/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2014 р.
м.Харків

Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Саркісян
О.А.

при секретарі- Нестеренко К.Ю.,

з участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки - ОСОБА_2,
представника відповідача та третьої
особи- ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа- ОСОБА_5 про визнання договору
дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом
до відповідача, в якому просить
визнати недійсним договір дарування
1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений 05.09.2013 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим
номером 4816. При цьому позивачка
посилається на те, що заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 21.06.2013 року, на підставі
якого визначений порядок
користування жилим приміщенням з
надвірними будівлями та земельною
ділянкою АДРЕСА_1 і яке було зазначено в
договорі дарування скасовано рішенням
АСХО від 17.12.2013 року і в позові ОСОБА_5
було відмовлено. Однак ОСОБА_5, знаючи
про те, що йде процес оскарження даного
рішення, ввела в оману ОСОБА_3 і
нотаріуса, в наслідок чого був
укладений даний договір дарування
конкретних приміщень, які наразі
знаходяться також і в її користуванні,
чим порушені її права.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали свої позовні
вимоги.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з*явилися, повідомлялися
належним чином та своєчасно, про
поважність причин своєї неявки не
повідомили.

Представник відповідача та третьої
особи проти позову заперечував з тих
підстав, що на момент укладення
договору рішення Орджонікідзевського
райсуду м.Харкова від 21.06.2013 року було
чинним, а тому ОСОБА_5 нікого в оману не
вводила.

Заслухавши пояснення позивачки, її
представника, представника
відповідача та третьої особи, вивчивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково з
наступних підстав:

Згідно ст..6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно ст..626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст..203ч.1 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із
сторін або інша зацікавлена особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним(
оспорюваний правочин).

Згідно ст..217 ЦК України недійсність
окремої частини правочину не має
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Позивачці ОСОБА_1 належить ? частини
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 на підставі рішення
Орджонікідзевського райсуду м.Харкова
від 09.10.2012 року, а третій особі ОСОБА_5
на підставі цього ж рішення належало ?
частина вказаного домовладіння (
а.с.20-24).

21.06.2013 року Орджонікідзевським
районним судом м.Харкова було винесено
заочне рішення за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про визначення порядку
користування житловим будинком з
надвірними будівлями та земельною
ділянкою та 28.10.2013 року - додаткове
рішення ( а.с.5-7), яким було виділено у
володіння та користування ОСОБА_5 у
домовладінні АДРЕСА_1 в житловому
будинку літ «А-1» житлову кімнату 1-3 і
коридор 1-2, з надвірних будівель гараж
літ «Е», визначений порядок
користування земельною ділянкою.

Однак рішенням АСХО від 17.12.2013 року
вказане рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 21.06.2013 року
та додаткове рішення від 28.10.2013 року
було скасовано, а в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено (
а.с.8-10).

Таким чином, співвласники, зокрема
ОСОБА_1, має право володіння та
користування всім житловим будинком з
надвірними будівлями та земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

В період оскарження даного судового
рішення 05.09.2013 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 був укладений договір
дарування, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим
номером 4816( а.с.32).

З цього договору вбачається, що
ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у
дар 1/4 частину житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
належні ОСОБА_5

В п.1.1 даного договору зазначено, що ?
частина складається в житловому
будинку літ «А-1» житлову кімнату 1-3 і
коридор 1-2, з надвірних будівель гараж
літ «Е»,А пунктами 2.1 та 2.4 закріплено
порядок користування житловим
будинком з надвірними будівлями та
земельною ділянкою з посиланням на
заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 21.06.2013
року.

Відповідно до п.6.2 глави 1 розділу 11
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року
№296/5 у договорі про відчуження одним з
учасників спільної часткової
власності належної йому частки майна
порядок користування та володіння
конкретними його частинами може бути
вказаний лише за наявності
відповідного договору між учасниками
спільної часткової власності про
порядок володіння та користування
маном або за їх письмовою згодою чи за
наявності судового рішення про порядок
володіння та користування майном (
конкретними його частинами).

Так як рішення районного суду, на
підставі якого в договорі дарування
від 05.09.2013 року, укладеному між ОСОБА_5
та ОСОБА_3, був визначений порядок
володіння та користування ОСОБА_5
конкретними частинами житлового
будинку з надвірними будівлями та
земельною ділянкою, було скасовано,
такий порядок наразі не встановлений,
то положення пунктів 1,1, 2.1, 2.4 вказаного
договору щодо визначення порядку
володіння та користування житловим
будинком з надвірними будівлями та
земельною ділянкою порушують права
співвласниці цього домовладіння -
позивачки ОСОБА_1 і визнаються судом
недійсними.

Так як належність ОСОБА_5 на праві
власності ? частини житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 ніким не
оспорюється, як і її право вільно
розпоряджатися своєю власністю на
свій власний розсуд, а факту введення
ОСОБА_3 в оману при укладенні цього
договору з боку ОСОБА_5 не встановлено,
підстав для визнання оспорюваного
договору в цілому недійсним судом не
встановлено.

Посилання позивачки на небажання
жити із сторонньою людиною і її бажання
придбати частину, що належала ОСОБА_5 у
свою власність, судом до уваги не
приймаються, як такі , що не впливають
на рішення суду по суті і не
ґрунтуються на законі.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст..10,11,88,209,212-218 ЦПК України,
ст..ст.6,203ч.1,215ч.3,217,626 ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір
дарування 1/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 05.09.2013 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за
реєстровим номером 4816, а саме пункти
1,1, 2.1, 2.4 вказаного договору щодо
визначення порядку володіння та
користування житловим будинком з
надвірними будівлями та земельною
ділянкою.

В частині визнання в цілому
недійсним договору дарування ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
05.09.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером 4816 та
повернення сторін в попередній стан-
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

СУДДЯ: