справа № 208/1981/14-ц
№ провадження 2/208/1207/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

27 червня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська

у складі: головуючого судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія», третя особа:
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції - про визнання
договору дійсним та визнання права
власності,

встановив:

ОСОБА_1, посилаючись на ст. 220, 334 ЦК
України, звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія», в якому
просить визнати дійсним договір
купівлі-продажу, укладений 30 березня 2010
року між ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Лінія",
визнати право приватної власності
ОСОБА_1 на нерухоме майно - приміщення
підвалу з 2-1 по 2-24, з І по II, площею 524,4 кв.
м.; приміщення І поверху з 2-25 по 2-66,
площею 927,4 кв. м.; приміщення II поверху з
2-86 по 2-99, з І по II, площею 941,7 кв. м.;
приміщення III поверху з 2-100 по 2-177, з І по
II, площею 933,8 кв. м.; приміщення IV поверху
з 2-118 по 2-134, з І по II, загальною площею
939,1 кв. м.; яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач позов
підтримав. В судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_2. проти
задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

30.03.2010 р. між ОСОБА_1 та ТОВ „Лінія" в
особі ОСОБА_2, в простій письмовій формі
було укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна - приміщення підвалу з
2-1 по 2-24, з І по II, площею 524,4 кв. м.;
приміщення І поверху з 2-25 по 2-66, площею
927,4 кв. м.; приміщення II поверху з 2-86 по
2-99, з І по II, площею 941,7 кв. м.; приміщення
III поверху з 2-100 по 2-177, з І по II, площею
933,8 кв. м.; приміщення IV поверху з 2-118 по
2-134, з І по II, загальною площею 939,1 кв. м.,
яке розташоване по АДРЕСА_1

Частиною 2 статті 220 ЦК України
передбачено, якщо сторони домовилися
щодо істотних умов договору, але одна
із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Згідно з частиною 3 статті 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Таким чином, норма частини другої
статті 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів пов»язується з
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов»язків для сторін.

За статтею 657 ЦК України договір
купівлі-продажу ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку
( квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Момент виникнення права власності на
річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права
власності слід враховувати як
особливості самого майна, так і
особливості оформлення права
власності, які теж суттєво впливають на
визначення моменту виникнення
(набуття) права власності.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
визначені у главі 24 Цивільного кодексу
України, зокрема із правочинів.

Відповідно до положень статті 334 ЦК
України, право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

В судовому засіданні сторони
відмовилися пояснити суду, з якої саме
причини вони не оформили договір
купівлі-продажу нерухомого майна в
нотаріальному порядку. Крім того, з
пояснень сторін в судовому засіданні
вбачається, що відповідач позовні
вимоги визнав, відсутні докази
ухилення його від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
нерухомого майна. Сторони не надали
суду доказів того, що ОСОБА_2 мала
право укладати будь-які договори, діючи
від імені ТОВ «Лінія», не надали суду
доказів того, що нерухоме майно не
знаходиться у забороні відчуження.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія» про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на нерухоме майно не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,59-61, 209, 212-215,
224-228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінія», третя особа:
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції - про визнання
договору дійсним та визнання права
власності, на нерухоме майно:
приміщення підвалу з 2-1 по 2-24, з І по II,
площею 524,4 кв. м.; приміщення І поверху з
2-25 по 2-66, площею 927,4 кв. м.; приміщення II
поверху з 2-86 по 2-99, з І по II, площею 941,7
кв. м.; приміщення III поверху з 2-100 по 2-177,
з І по II, площею 933,8 кв. м.; приміщення IV
поверху з 2-118 по 2-134, з І по II, загальною
площею 939,1 кв. м.; яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
Гібалюк Т. Я.