АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/596/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 617/1424/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» на рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від
13 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Завод імені
В.О.Малишева» про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
грошової компенсації за затримку
розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просить стягнути з Державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» на його користь невиплачену
заборгованість по заробітній платі і
середній заробіток за період затримки
в розмірі 48 693,03 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що в
період з 27 лютого 2012 року по 13 серпня 2012
року він працював на посаді
електрозварювальника ручного
зварювання четвертого розряду ДП
«Завод імені В.О. Малишева». Був
звільнений за власним бажанням. В день
звільнення 13 серпня 2012 року з вини
підприємства йому не була виплачена
заробітна плата в розмірі 4566 грн. 39 коп.

На 05 серпня 2013 року сума середнього
заробітку, який відповідач
зобов»язаний сплатити на користь
ОСОБА_2 за час затримки розрахунку
становить 44 126,64 грн.

Наголошує,що ДП «Завод імені В.О.
Малишева» до теперішнього часу не
сплатило заборгованість по заробітній
платі та середній заробіток за весь час
затримки.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнали
частково. Пояснили, що в період з 27
лютого 2012 року по 13 серпня 2012 року
ОСОБА_2 працював на ДП «Завод Імені В.О.
Малишева». При звільненні йому не була
виплачена заробітна плата у розмірі 4566
грн. 39 коп. в зв'язку з тим, що постановою
державного виконавця накладений арешт
на всі рахунки підприємства. Тому
відповідач був позбавлений можливості
провести відповідні виплати. Не
заперечували проти задоволення
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості по забортній платі у
сумі 4566 грн. 39 коп. В задоволенні іншої
частини вимог просили відмовити.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
«Завод імені В.О. Малишева» на користь
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі в сумі 4566 грн. 39 коп., середній
зобіток за затримку розрахунку при
звільненні в сумі 25217 грн. 40 коп.,
витрати на правову помогу у сумі 500 грн.
00 коп., а всього 30283 грн. 79 коп. Стягнуто
з Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» у дохід держави судовий
збір у сумі 302 грн. 83 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням
представник Державного підприємства
«Завод імені В.О. Малишева»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неналежну оцінку судом доказів, які
мають суттєве значення для справи,
звернувся з апеляційною скаргою.
Просить скасувати вказане рішення в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні у
сумі 25217, 40 грн. та витрат на правову
допомогу в сумі 500, 00 грн. та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в цій
частині в задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на ті ж обставини,
що і в суді першої інстанції, а саме на
відсутність вини підприємства у
невиплаті заробітної плати позивачу, а
також на те, що позивач тривалий час не
звертався в судовому порядку до
відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2
був прийнятий електрозварником
ручного зварювання четвертого розряду
ДП «Завод імені В.О. Малишева» з 7 лютого
2012 року (наказ № 39 від 27 лютого 2012 року).
Звільнений він був за власним бажанням
у відповідності до ст. 38 КЗпП України 13
серпня 2012 року, що вбачається з наказу
№ 152 від 13 серпня 2012 року (а.с. 4). Тобто в
період з 27 лютого 2012 року по 13 серпня 2012
року сторони перебували у трудових
відносинах.

Як зазначено у довідці ДП «Завод імені
В.О. Малишева» від 13 листопада 2012 року,
заборгованість по заробітній платі
ОСОБА_2 складає 4566 грн. 39 коп. Заробітна
плата його складає за червень та липень
2012 року - 1487 грн. 44 коп. та 1874 грн. 79коп.
відповідно (а.с. 5).

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
повноваженого органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 ЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що, встановивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому суми в день зільнення, коли ж він у
цей день не був на роботі, - наступного
дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день ухвалення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України
передбачено, що за наявності спору про
розмір належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
виплатити зазначене у частині першій
відшкодування у тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника, а в
разі вирішення спору частково, розмір
відшкодування визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

З пояснень представників сторін та
даної до справи довідки ДП «Завод
імені В.О. Малишева» від 13 листопада 2012
року вбачається, що між сторонами на
час звільнення ОСОБА_2 не існувало
спору про розмір розрахунку при
звільненні.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що заборгованість по
заробітній платі становить 4566 грн. 39
коп. та правильно задовольнив позовні
вимоги в цій частині.

При визначенні розміру грошової
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні, суд першої інстанції
правильно керувався Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08 лютого
1995року.

Як вбачається з довідки за останні два
повністю відпрацьовані місяця
позивачу нараховано 1487 грн. 44 коп. та 1874
грн. 79 коп.( а. с. 5). Тому відповідно до
вказаного Порядку, розмір середнього
заробітку ОСОБА_2 становить 1681 грн. 16
коп.

Строк затримки розрахунку з часу
звільнення позивача 13 серпня 2012 року по
13 листопада 2013 року складає 15 місяців, а
отже середній заробіток за весь час
затримки складає (15 міс. х 1681 грн. 16 коп.)
25217 грн. 40 коп.

З огляду на вказане суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку, що з відповідача ДП «Завод
імені В.О. Малишева» на користь
позивача необхідно стягнути
заборгованість по заробітній платі та
середній заробіток і весь час затримки
в розмірі 29783 грн. 79 коп. (4566 грн. 39 коп. +
25217 грн. 40 коп.= 29783 грн. 79 коп.).

Посилання апелянта на те, що ДП «Завод
імені В.О. Малишева» не мало можливості
розрахуватись із ОСОБА_2 оскільки
постановами від 13 червня 2012 року , 07
грудня 2012 року та 26 квітня 2013 року був
накладений арешт на всі рахунки
підприємства, судова колегія вважає
безпідставними. З пояснень
представника відповідача з часу
звільнення ОСОБА_2 та до теперішнього
часу підприємство працювало та
розраховувалось з працівниками
підприємства, які перебували із ним у
трудових відносинах. Тому у
відповідача існувала можливість
провести виплату заробітної плати
звільненому працівнику ОСОБА_2

Аналіз ч. 1 ст. 116 та ч. 1 ст. 117 КЗпП
України дає підстави для висновку про
те, що відсутність
фінансово-господарської діяльності
або коштів у роботодавця не виключає
його вини в невиплаті належних
звільненому працівникові коштів та не
звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Також судом враховується, що
відповідно до ст. 233 ЦПК України строк
звернення до суду за вирішенням
трудових спорів (крім звільнення)
обмежений трьома місяцями з дня, коли
робітник дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 25
вказаної постанови Пленуму Верховного
Суду України, непроведення розрахунку
з працівником у день звільнення або,
якщо в цей день він не був на роботі,
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України. У
цьому разі перебіг тримісячного строку
звернення до суду починається з
наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку.

В зв»язку з наведеним ОСОБА_2 не
пропустив строк звернення до суду із
зазначеним позовом .

Посилання представника апелянта, що
суд не мав права стягувати на користь
позивача понесені витрати на правову
допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. є
безпідставними. Вказані витрати
підтверджені квитанцією-угодою № 5 від
05 серпня 2013 року. Представник позивача
складав позовну заяву та приймав
участь у судових засіданнях, а тому
вказані витрати відповідно до ч.І ст. 88
ЦПК України, підлягають стягненню з ДП
«Завод імені В.О. Малишева» на користь
ОСОБА_2, Стягнення цих витрат не
суперечить Постанові Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 2006 року
№ 590 «Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації рахунок держави».

Також з ДП «Завод імені В.О. Малишева» у
дохід держави правильно стягнуто
судовий збір у сумі 302 грн, 83 коп., від
сплати якого звільнено позивача на
підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір».

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив частково
позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази. Доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Завод імені
В.О.Малишева» відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -