Справа № 160/317/14-ц Провадження №
22-ц/773/1071/14 Головуючий у 1 інстанції:
Вознюк І.І. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою позивача ПАТ
«Дельта Банк» на рішення Локачинського
районного суду від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

13 травня 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом покликаючись
на те, що відповідно до умов укладеного
кредитного договору № 002-02076-110407 від
11.04.2007 року ОСОБА_1 надано кредит у сумі
1420 грн. на придбання певного
майна/послуг на умовах, визначених
договором, із сплатою процентів,
виходячи зі ставки 12% в рік, а також
плати в розмірі 1.45% в місяць за ведення
кредитної справи.

У зв'язку з невиконанням умов договору
прострочена заборгованість станом на
20.03.2014 року становить 1828 грн. 61 коп., яку
банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Локачинського районного суду
від 26 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 в користь ПАТ "Дельта Банк"
заборгованість за кредитним договором
у сумі 1551 грн. 89 коп. на р/р 5985, МФО
380236, ідентифікаційний код за та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
на р/р , МФО 380236, ідентифікаційний
код за .

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта
Банк" просить рішення в оскарженій
частині скасувати та прийняти нове -
про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення в оскарженій
частині - скасуванню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення коштів в сумі 276
грн. 72 копійки, які банк назвав
"заборгованістю за комісіями", суд
виходив з того, що ні кредитним
договором, ні Цивільним Кодексом не
передбачено сплату комісії та вважав,
що відповідно до абз. 2.3 ч. 4 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
(далі - Закон) відповідач не повинен
оплачувати таких коштів.

Однак, таких висновків суд дійшов без
повного з'ясування як змісту позовних
вимог, так і усіх обставин справи.

Зокрема, з п. 2.5, 2.6 Кредитного договору
вбачається, що за ведення кредитної
справи Позичальник сплачує Кредитору
плату в розмірі 1.45% в місяць, що
нараховується на повну суму кредиту,
наданого позичальнику, тобто, сторони в
договорі передбачили плату за
обслуговування кредиту, що визначена у
процентах до суми наданого кредиту і є
величиною незмінною, що не суперечить
вимогам частини 5 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів.

Та обставина, що плата за
обслуговування кредиту визначена
сталою величиною підтверджується і
наданим банком розрахунком, з графи 11-12
якого вбачається, що у грошовому виразі
плата за обслуговування кредиту
становить 23.06 грн. щомісячно на весь час
дії Договору. За 12 місяців це складає
276.72 грн., які просить стягнути Банк ( 1.45%
х 1590.40 грн.:100%= 23.06 грн., 23.06 грн.х12=276.72
грн.) (а.с. 12).

Із змісту позовної заяви (абзац 8)
вбачається, що до розміру
заборгованості за кредитним договором
включено плату за ведення кредитної
справи. Про те, що щомісячне
нарахування в розмірі 23.06 грн., яке банк
в розрахунку називає комісією, за своєю
правовою сутністю фактично є платою за
ведення кредитної справи, яка
передбачена п. п. 2.5, 2.6 свідчить як
наведений в попередньому абзаці
розрахунок, так і доводи апеляційної
скарги.

Суд помилково послався на
невідповідність вимоги банку п. 2, 3 ч. 4
ст. 11 Закону України "Про захист прав
споживачів", оскільки умова Договору,
передбачена в п. 2.5 за своєю правовою
природою в розумінні Закону є послугою,
що надається банком.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оскільки в умовах Кредитного договору,
якого відповідач не оспорював і
визнавав, сторони передбачили плату за
ведення кредитної справи, що є платою
за обслуговування кредиту, в розмірі 276
грн. 72 копійки і підлягає стягненню з
відповідача на виконання умов
договору.

Оскільки суд відмовив у задоволенні
цієї частини позовних вимог, рішення в
оскарженій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 315, 316 ЦПК
України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
задовольнити частково.

Рішення Локачинського районного суду
від 26 травня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"
заборгованість за кредитним договором
у сумі 276 грн. 72 коп. (двісті сімдесят
шість гривень сімдесят дві копійки) на
р/р 5985, МФО 380236, ідентифікаційний
код за .

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий

Судді