АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Савчук М.В.

секретаря: Тодоряка Г.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2 та представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Колінковецької сільської
ради Хотинського району Чернівецької
області, ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя та визначення порядку
користування майном, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє
ОСОБА_2, на рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 30 квітня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом. Посилався
на те, що з 07 травня 1982 року по 09 серпня
2010 року перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 Під час шлюбу у період з
1981-1985 роках, ними побудовано житловий
будинок по АДРЕСА_1. За час спільного
проживання вони не отримували
свідоцтво про право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1.
Враховуючи той факт, що будинок
побудовано до 1992 року, позивач прийняв
рішення ввести його в експлуатацію та
отримати правовстановлюючі документи
на будинковолодіння та земельну
ділянку для його обслуговування через
органи місцевого самоврядування.
Рішенням Колінковецької сільської
ради від 20 лютого 2013 року було надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації, що підтверджують розмір
земельної ділянки для подальшої
передачі у спільну власність, а також
визнано право власності на спірний
житловий будинок,господарські будівлі
та споруди за ним та відповідачкою.

№22ц-958/14 головуючий в 1
інстанції Єфтеньєв О.Г.

Категорія:5 доповідач
Бреславський О.Г.

Позивач пропонував ОСОБА_1 виготовити
технічну документацію на земельну
ділянку, що закріплена за будинком та
провести належним чином державну
реєстрацію, як об'єкту нерухомості так
і земельної ділянки, а також укласти
нотаріально посвідчений договір про
поділ майна подружжя, зокрема про поділ
спірного будинковолодіння та
земельної ділянки, на що остання
категорична відмовилась.

На цій підставі просив розділити майно,
що є спільною власністю подружжя,
шляхом визнання за ним права власності
на ? ідеальну частку будинковолодіння
загальною площею 61,40 кв.м та 35,30 кв.м.
житловою площею, що складається з
підвалу 5,8 кв.м, веранди 6,9 кв.м., кімнати
11,10 кв.м., кімнати 12,30 кв.м., кухні 13,40
кв.м., кімнати 11,90 кв.м., сараю 4,60 кв.м.;
сараю 18,90 кв.м., сараю 10,80 кв.м., навісу
загальною площею 10,80 кв.м, вбиральні 1,60
кв.м та криниці. Загальною вартістю 28
210,00 грн., що знаходиться по АДРЕСА_1, а
також ? ідеальну частку земельної
ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться
за адресою Чернівецька область,
Хотинський район та закріплена за
даним будинковолодінням.

Визнати за відповідачем ОСОБА_4 право
власності на ? ідеальну частку
будинковолодіння загальною площею 61,40
кв.м та 35,30 кв.м. житловою площею, що
складається з підвалу 5,8 кв.м, веранди 6,9
кв.м., кімнати 11,10 кв.м., кімнати 12,30 кв.м.,
кухні 13,40 кв.м.,кімнати 11,90 кв.м., сараю
4,60 кв.м.; сараю 18,90 кв.м., сараю 10,80 кв.м.,
навісу загальною площею 10,80 кв.м,
вбиральні 1,60 кв.м та криниці. Загальною
вартістю 28 210,00 грн., що знаходиться по
АДРЕСА_1, а також ? ідеальну частку
земельної ділянки, площею 0,2500 га, що
знаходиться за адресою Чернівецька
область, Хотинський район та
закріплена за даним будинковолодінням.

Встановити порядок користування
майном у наступному порядку:

- за ОСОБА_1 такі приміщення: підвал,
площею 5,80 м.кв., кімната, площею 11,10 м.кв.,
навіс літ.«Д» площею 10,80 кв.м., сарай
літ.«В» площею 4,60 кв.м.

- за відповідачкою - кімнату площею 12,30
кв.м, кухню площею 13,40 кв.м., сарай літ.
«Б», площею 13,90 кв.м, сарай літ.«Г»,
площею 18,90 кв.м.

Вбиральню та криницю залишити у
спільному користуванні.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 30 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Колінковецької сільської ради
Хотинського району Чернівецької
області, ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя та визначення порядку
користування майном, відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, просить
рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 30 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно зі ст. ст.59, 60 того ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що за змістом
ст. 331 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна), з моменту його
прийняття до експлуатації, отримання
свідоцтва про право власності та
реєстрації права власності, а тому не
може бути предметом поділу у зв'язку з
тим, що є незавершеним та не прийнятим у
встановленому законом порядку в
експлуатацію, оскільки спірне,
будинковолодіння не є об'єктом права
власності. У даному випадку об'єктом
спільної власності подружжя є
будівельні матеріали, обладнання,
вироби та конструкції, які були
використані в процесі будівництва
будинку та підлягають поділу.

Такі висновки суду є вірними та таким,
що відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 07 травня 1982 року по 09 серпня 2010
року, під час якого, згідно дозвільних
документів на будівництво, будували
житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, який до
експлуатації не прийнятий, право
власності у встановленому законом
порядку не зареєстровано, а тому у
сторін не виникло щодо нього прав і
обов'язків власника.

За правилами ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», суди мають враховувати, що
право власності на жилий будинок,
збудований громадянином на
відведеній йому в установленому
порядку земельній ділянці і
прийнятий в експлуатацію, виникає з
часу його реєстрації у виконкомі
місцевої Ради.

За позовом дружини, членів сім'ї
забудовника, які спільно будували
будинок, а також спадкоємців суд
вправі провести поділ незакінченого
будівництвом будинку, якщо, враховуючи
ступінь його готовності, можна
визначити окремі частини, що
підлягають виділу, і технічно можливо
довести до кінця будівництво
зазначеними особами.

При неможливості поділу незакінченого
будівництвом будинку суд може
визнати право за цими особами на
будівельні матеріали і конструктивні
елементи будинку або з врахуванням
конкретних обставин залишити його
одній із сторін, а іншій присудити
грошову компенсацію.

Проте, таких вимог ОСОБА_1 не заявляв.

Посилання апелянта на те, що спірний
будинок побудований в період 1981-1985роки,
що документом, який посвідчує вказані
обставини є технічний паспорт
складений 01.04.2013, а тому на думку
позивача спірний будинок не підлягає
прийняттю в експлуатацію для потреб
державної реєстрації прав власності,
що є об'єктом права власності спільної
сумісної власності подружжя не
заслуговують на увагу, оскільки є
безпідставними та спростовуються
листом Хотинського комунального
районного бюро технічної
інвентаризації про те, що первинна
інвентаризація спірного житлового
будинку проводилася станом на 01.04.2013,
технічним паспортом складеним цього ж
числа, а також рішенням Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 16.07.2013 залишеним без змін Ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 18.09.2013, яким скасовано як
незаконне рішення Колінковецької
сільської ради Хотинського району
Чернівецької області від 20.02.2013 № 241/XV/13
в частині визнання права спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1,
та надання згоди на виготовлення
технічної документації щодо
підтвердження розміру земельної
ділянки, яка перебуває у спільній
сумісній власності подружжя ( а.с.64-68,
74-76, 82).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає нормам
матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308,313 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 30 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: