Справа № 752/8105/14-ц
Провадження №: 2-п/752/77/14
У Х В А Л А

10.07.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення від 01 грудня
2009 року по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в:

01 грудня 2014 року Голосіївський
районним судом м. Києва ухвалено заочне
рішення у цивільній справі за позовом
ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

23 травня 2014 року на адресу суду
надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про
перегляд вказаного заочного рішення,
мотивована порушенням судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, заявником зазначено про те, що
його неявка в судове засідання була
викликана поважною причиною, зокрема,
неналежним повідомленням його про час
та місце розгляду справи, а також тим,
що рішення було ухвалено лише на
підставі матеріалів та доказів,
поданих позивачем, що призвело до
неповного з'ясування обставин та
прийняття рішення, яке не ґрунтується
на вимогах закону.

Сторони в засідання для розгляду заяви
про перегляд заочного рішення не
з»явились, повідомлялись про день та
час судового засідання.

Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ЦПК України
суд може своєю ухвалою за результатами
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення залишити заяву без задоволення
або скасувати заочне рішення і
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Так, судом встановлено, що 01 грудня 2009
року Голосіївським районним судом м.
Києва ухвалено заочне рішення, яким
задоволено вимоги ТАП «ОТП Банк» та
стягнуто на його користь солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 заборгованість в
розмірі 210 490,95 грн., вирішено питання
щодо судових витрат у справі (а.с. 43-44).

Провадження по справі відкрито ухвалою
суду від 20 серпня 2009 року та призначено
судове засідання на 22 жовтня 2009 року
(а.с. 22).

Проте, як вбачається з матеріалів
цивільної справи, у вказане судове
засідання, так само як і в судове
засідання, призначене на 01 грудня 2009
року, відповідач ОСОБА_2 не з'явився й
про причини своєї неявки суд не
повідомив, хоча повідомлявся про час та
місце розгляду справи в установленому
ст. 74 ЦПК України порядку, а саме: шляхом
направлення рекомендованих поштових
повідомлень на адресу місця його
проживання, зазначену у позовній заяві,
повернутих на адресу суду не врученими
за закінченням терміну зберігання (а.с.
25-26, 34-37).

Згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції
станом на 12 червня 2009 року) судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Крім того, ст. 229 ЦПК України
передбачено, що у заяві про перегляд
заочного рішення повинно бути
зазначено обставини, що свідчать про
поважність причин неявки в судове
засідання і неповідомлення їх суду,
докази про це.

Доказів поважності причин неявки
відповідача в судові засідання й досі в
розпорядження суду не надано.

Тому, суд критично твердження заявника
з даного приводу, а тому не приймає їх
до уваги.

Отже, суд приходить до висновку про те,
що умови ухвалення заочного рішення,
зазначені у ч. 1 ст. 224 ЦПК України, а
саме: 1) неявка відповідача; 2) належне
його повідомлення; 3) відсутність
поважних причин неявки відповідача; 4)
згода позивача, за одночасної
наявності яких ухвалюється заочне
рішення, в даному випадку були
дотримані.

Не з'явившись в судове засідання,
відповідач добровільно обмежив себе у
використанні передбаченими
процесуальними правами на надання суду
доказів в обґрунтування своїх можливих
заперечень проти позову, добровільно
виключив свою особисту участь в
дослідженні доказів у судовому
засіданні. Разом з тим, при ухваленні
заочного рішення не було порушено
конституційного принципу змагальності
процесу, і у відповідача збереглося
право на оскарження ухваленого
заочного рішення.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне
рішення суду може бути переглянуто
судом що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення суду може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Згідно ст. 232 ЦПК України заочне рішення
підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з`явився
в судове засідання та не повідомив про
причини своєї неявки з поважних причин
і докази на які він посилається мають
істотне значення для правильного
вирішення спору.

Таким чином, з аналізу наведених вище
норм цивільно-процесуального
законодавства вбачається, що заочне
рішення може бути скасоване за
наявності двох умов: якщо буде
встановлено, що відповідач не з`явився
в судове засідання з поважної причини
та є докази, які мають істотне значення
для правильного вирішення спору.

Між тим, заявником в заяві про перегляд
заочного рішення не було наведено
жодного доказу, який би підтвердив
поважність причин його неявки в судове
засідання та спростував висновки суду,
наведені в заочному рішенні і які мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. Посилання заявника
на передчасність вимоги позивача, його
неналежність та недоведеність
правильності проведення нарахування
заборгованості останнім не доведені
перед судом як того вимагає ст. 60 ЦПК
України, а тому не приймається ним до
уваги.

Таким чином, враховуючи обставини,
викладені вище, суд приходить до
висновку про те, що підстав для
скасування заочного рішення суду від 01
грудня 2009 року немає, а тому заява
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 231 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення від 01 грудня 2009 року по
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 231 ЦПК
України у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.С. Пасинок