У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Львові
скаргу відповідача по справі ОСОБА_1
, поданої в порядку ст.. 383 ЦПК
України про оскарження дій
державного виконавця Франківського
ВДВС ЛМУЮ Борського Р.М. , щодо
проведення ним розрахунку
заборгованості по аліментах
присуджених за рішенням
Франківського районного суду м.
Львова від 31 липня 2013 року, -

В
С Т А Н О В И В:

31 липня 2013 року Франківським
районним судом м. Львова ухвалено
рішення яким частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

У зв'язку з набранням рішення
законної сили, Франківським районним
судом м. Львова 16 серпня 2013 року
стягувачу було видано виконавчий
лист на примусове виконання
рішення суду.

На виконання виконавчого
документу, державним виконавцем було
складено розрахунок заборгованості
по аліментах, з яким боржник не
погодився та оскаржив дії державного
виконавця в судовому порядку.

В судове засідання скаржник не
прибув, про причини неявки суд
неповідомив, однак направив
представника.

Після вирішення судом заявленого
представником скаржника заяви про
відвід судді, представник скаржника
в судове засідання не повернувся,
про причини неявки суд не повідомив.

За даних обставин, виходячи з
вимог ст. 27 ЦПК України, згідно якої
сторони, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки, а також
вимоги ст.. 386 ЦПК України, згідно
якої розгляд скарг даної категорії
проводиться у десятиденний строк,
суд вважає за можливе провести
розгляд скарги за відсутності
скаржника та його представника,
враховуючи, що останній покинув залу
судового засідання та про причини
таких дій суду не повідомив.

Представник ВДВС проти розгляду
скарги за відсутності скаржника та
його представника не заперечив.

Як вбачається із змісту скарги,
скаржник мотивує її тим, що у цілому
дії виконавця відповідають вимогам
закону, однак на його, скаржника,
думку державний виконавець
розрахунок провів невірно та
протиправно, оскільки не зясував: чи
працював він, скаржник, протягом того
часу і чи працює на даний момент?;
не зясував рівень заробітної плати
чи інших доходів?; не зясував освіту
та фах?, як результат, державний
виконавець склав хибний та невірний
розрахунок. Просить визнати дії
державного виконавця неправомірними
по складанню розрахунку по
заборгованості по аліментах відносно
нього та скасувати спірний
розрахунок.

При вирішенні скарги, судом
враховано результати дослідження
матеріалів скарги, матеріалів
цивільної справи № 2/1325/7510/2012 та
зміст пояснення державного
виконавця, дії якого оскаржуються, і
який в судовому засіданні пояснив,
що на виконання рішення суду ним
було проведено розрахунок
заборгованості по аліментах.
Розрахунок проведено з урахуванням
зауважень скаржника та відповідно
до вимог чинного законодавства.
Перед тим як здійснювати розрахунок
він зясував, що скаржник не
працевлаштований, а відтак до нього
не може застосовуватися поняття
некваліфікований працівник, а тому
було взято дані про розмір
середньомісячного заробітку у
Львівській області.

З таких обставин , суд приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що дії
державного виконавця відповідають
вимогам закону, є правомірними і в
частині прийнятого рішення про
відкриття провадження та стягненю
аліментів в примусовому порядку,
підлягають до виконання.

Відповідно до ст.. 387 ЦПК України,
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. Уразі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Підстав
вважати, що державний виконавець при
прийнятті рішення порушив права чи
свободи боржника, суд не знайшов.

Навпаки, судом встановлено, що
боржник ухиляється від виконання
судового рішення, щодо сплати
аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість.

При цьому, суд вважає за доцільне
звернути увагу скаржника, що
відповідно до ст.. 14 ЦПК України,
рішення суду підлягають
обов'язковому виконанню, а умисне
невиконання судового рішення, що
набрало законної сили, або
перешкоджання його виконанню
відповідно до ст.. 382 КК України є
кримінально караним.

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги
ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.. 383 ЦПК
України про оскарження дій
державного виконавця Франківського
ВДВС ЛМУЮ Борського Р.М. , щодо
проведення ним розрахунку
заборгованості по аліментах
присуджених за рішенням
Франківського районного суду м.
Львова від 31 липня 2013 року.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
постановив ухвалу протягом п'яти
днів з часу її проголошення.

Суддя
В.Кузь