У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 року
м.
Львів

суддя Франківського районного
суду м. Львова Кузь В.Я., за участю
секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні
матеріали клопотання, поданого
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т
А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання, заявник
просить вжити заходів до
забезпечення позову у цивільній
справі де вона була відповідачем та
де за рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 20 вересня
2013 року позовні вимоги до неї
задоволено.

Відповідно до заяви заявника
ОСОБА_2 від 28 жовтня 2014 року,
матеріали цивільної справи скеровано
до апеляційного суду Львівської
області .

10 листопада 2014 року боржник
звернулася до Франківського
районного суду м. Львова із заявою
про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню., а
також у цей же день із клопотанням
про забезпечення позову ( справа № №
6/465/351/14).

У зв'язку із зверненням боржника з
даними заявою та клопотанням, 10
листопада 2014 року, судом першої
інстанції відкликано з апеляційного
суду Львівської області матеріали
цивільної справи № 2/465/2770/13 -ц, яка 29
жовтня 2014 року скерована до
апеляційного суду за її, боржника
ОСОБА_2, заявою. судом також
відкликано виконавчий лист, що
виданий 02 жовтня 2013 року у цивільній
справі №№ 2/465/2770/13 -ц.

Згідно ухвали судді Франківського
районного суду м. Львова від 10
листопада 2014 року клопотання про
забезпечення позову повернуто
заявнику. Більш повно підстави такого
рішення викладені в ухвалі, копія
якої вручена ОСОБА_2 11 листопада 2014
року.

Незважаючи на це, боржник ОСОБА_2,
11 листопада 2014 року звернулася до
суду з аналогічним, ідентичним
клопотанням.

Згідно змісту заново поданого
клопотання, заявник як і раніше,
просить зупинити виконання
виконавчого листа виданого
Франківським районним судом м. Львова
29.10.2014 року по справі № 465/2770/13-ц на
виконання рішення Франківського
районного суду м.Львова від 20.09.2013 року,
що вступило в законну силу 06.10.2014 року
про стягнення з неї, ОСОБА_2, боргу та
судового збору на користь ОСОБА_3 і
допустити негайне виконання ухвали
суду.

Як вбачається із змісту клопотання,
заявник в обґрунтування своїх вимог,
як і в попередньому клопотанні,
керується нормами статті 151-153 ЦПК
України, разом з тим, нею не дотримано
вимог ч.2 ст. 151 ЦПК України, а саме: не
зазначено причин забезпечення позову,
вид забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, клопотання не є заявою
в розумінні ст. 151 ЦПК України та не
відповідає іншим вимогам,
встановленим даною нормою закону.

Крім цього, заявник окремо
звернулася до суду із заявою про
визнання виконавчого листа таким, що
не підлягає виконанню, яка підлягає
розгляду у порядку, передбаченому ст.
ст. 368,369 ЦПК України. Проте, у
розглядуваному клопотанні заявник
покликається на ті ж самі норми
закону. Дані дві вимоги, що викладені
в клопотанні, не можуть бути
предметом одночасного розгляду в
силу різних процесуальних стадій
цивільного процесу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України,
законодавець однозначно визначив,
що забезпечення позову допускається
на будь -якій стадії розгляду справи,
але не на стадії виконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи,
позов розглянуто судом 20.09.2013 року із
ухваленням рішення, що оскаржувалось
та набрало законної сили. Відтак
клопотання відповідача ОСОБА_2 про
забезпечення позову подано із
запізненням, у спосіб та з підстав не
передбачених законом, а також без
врахування , що справа не перебуває у
провадженні суду.

Таким чином, судом встановлено, що
заявник звернулася до суду з
"процесуальним документом", який не
передбачений цивільним
процесуальним законодавством, та
таке не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК
України. Дане клопотання також не
відповідає вимогам, передбаченим ст.
ст. 368, 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України,
суд встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без
додержання вимог ст. 151 ЦПК України,
повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

З огляду на вищезазначене, приходжу
до висновку, що клопотання слід
повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х
В А Л И В:

Клопотання від 11 листопакда 2014
року ( справа № 6/465/354/14), що подане
відповідачем - боржником ОСОБА_2 про
забезпечення позову у цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу - повернути
заявнику.

Роз'яснити заявнику право подати
заяву аналогічного змісту повторно, за
наявності на те підстав ,
передбачених ст. 151 ЦПК України та в
разі, якщо перестануть існувати
обставини, що стали підставою для
повернення даного клопотання..

Ухвала апеляційному оскарженню не
підлягає.

Суддя
В. Кузь