АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013 року

в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А
:

В вересні2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з з зазначеним
позовом та вказувало, що 15.05.2007 року між
Банком та ОСОБА_1 був укладений договір
б/н, відповідно до якого ОСОБА_1
отрималакредит в розмірі 15 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевими
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (травень 2008 року).
Внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за договором станом на
25.09.2013 року у неї утворилася
заборгованість в сумі 56 903 грн. 85 коп.,
яку позивач і просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 29.11.2013 року позов задоволено
повністю та стягнуто на користь банку з
ОСОБА_1 заборгованість в сумі 56 903 грн. 85
коп.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу та посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що вона
не могла користуватися кредитною
карткою, термін дії якої закінчився
22.05.2009 року, окрім того, вона
користувалася послугами ПАТ «КБ
«ПриватБанк», але іншою карткою, а
повідомлення про наявність
заборгованості перед банком вона не
отримувала. Вважає, що позивачем не
доведено, а судом не встановлено факт
отримання нею коштів у готівковій чи
безготівковій формі, оскільки відсутні
дані, хто користувався зазначеною
карткою, а сам по собі розрахунок
заборгованості (в якому навіть не
вказано прізвище та посаду особи що
його провів) не є належним доказом та
не може підтверджувати факт отримання
нею грошей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
підтримав подані заперечення на
апеляційну скаргу та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та того, що відповідач
порушилаумови кредитного договору,
кредит та відсотки за користування ним
вчасно не погашала, в результаті чого
утворилася заборгованість.

Такий висновок суду першої інстанції
зроблено без належного з,ясування
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, зроблені
на порушення процесуального та
матеріальногоправа, з огляду на що
рішення суду не можна визати законним
та обгрунтованим.

Так, відповідно до ст.ст. 213,214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим та
відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, яким доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15.05.2007 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір б/н, відповідно до
якого остання отримала кредит в
розмірі 15 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с.5).

Зазначені умови викладені у заяві
позичальника при отриманні кредиту, а
не у кредитному договорі, однак вказана
заява містить ознаки такого договору,
відповідач був ознайомлений з усіма
суттєвими умовами договору, про що
свідчить її підпис (а.с.5-9).

Факт отримання ОСОБА_1 платіжної картки
НОМЕР_1 підтверджується розпискою про
одержання платіжної картки та випискою
з особового рахунку Позичальника.

Згідно розрахунку за договором від
15.05.2007 року відповідачка, станом на
30.07.2013 року допустила заборгованість
на суму 56 903, 85 грн.

Згідно анкети клієнта на оформлення
кредитної картки ОСОБА_1 доручила банку
відкрити рахунок, оформити кредитну
картку та надала свою згоду з умовами
договору про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб у ПАТ КБ
«ПриватБанк» і тарифами банку та
зобов'язався їх виконувати.

На підставі анкети клієнта від 15.05.2007
року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило
ОСОБА_1рахунок кредитної картки GOLD з
сумою ліміту кредитування 15 000 грн. на
строк дії картки 24 місяці з відсотковою
ставкою станом на 15.05.2007 року 2,5% річних
(а.с. 5).

22.05.2007 року ОСОБА_1 під підпис
ознайомилася з умовами обслуговування
та тарифами кредитної картки GOLD та
умовами надання кредиту по платіжній
картці ПАТ КБ «ПриватБанк» та цього ж
дня отримала під підпис видану банком
платіжну картку.

Станом на 31.08.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 перед банком складає 56 903 грн. 85
коп., яка складається із заборгованості
по кредиту в сумі 15 544 грн. 84 коп.,
прострочених відсотків за період з
травня 2007 року по серпень 2013 рік в
розмірі 37 426 грн. 11 коп., по комісії за
користуванням кредитом 1 750 грн. 00 коп.,
також 500 грн. 00 коп. фіксована частина
штрафу та штраф (відсоткова складова) 2
685 грн. 90 коп.

Вся інформація, яку банк має повідомити
позичальнику міститься у змісті
кредитного договору є вичерпною.
Підписавши договір ОСОБА_1погодиласяз
умовами надання кредиту.

Таким чином, волевиявлення ОСОБА_1було
направлено на отримання грошей. ОСОБА_1
підтвердила свою згоду з умовами
кредитного договору і зобов'язаласяїх
виконувати, засвідчивши це своїм
підписом (а.с.5).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил
надання банківських послуг, для
надання послуг Банк відкриває клієнту
Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх
вид і строк дії визначений у заяві і в
Пам'ятці клієнта. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
указаного в розділі «Відмітки банку»
заяви. Відповідно до пункту 9.12 цих же
Умов, договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку не одна із сторін не
попередить другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично поновлюється на такий же
строк.

Зазначені положення Умов і правил
надання банківських послуг свідчать
про те, що строк дії договору
визначається не тільки цими правилами,
а й положеннями, вказаними у Пам'ятці
клієнта та строком дії кредитної
картки.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також а умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування
вбачається, що у разі наявності
перевитрати платіжного ліміту по
картці та непогашення його клієнтом на
протязі шести місяців, картка
закривається.

Підписуючи заяву позичальника від
15.05.2007 року, ОСОБА_1 була ознайомлена з
Умовами і Правилами надання
банківських послуг, які були надані їй
у письмовій формі, у тому числі і з
положеннями п. 9.12 зазначених Умов, яким
передбачено, що договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такій же
термін, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК
України (а.с.6-9).

Відповідно до змісту позову відповідач
отримала кредит 15 000,00 грн. на рік з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

В заяві вказано кінцевий термін
повернення грошів, позичених ОСОБА_1
травень 2008 року (а.с. 5).

Відповідно до пункту 3.1.3 Умовам і
Правил надання банківських послуг за
закінченням строку відповідна карта
продовжується на новий строк (шляхом
надання Клієнту Карт из новим строком
дії).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Тому слід вважати, що в травні 2008 року у
позивача виникло право вимагати
повернення кредиту згідно умов
кредитного договору.

Заперечення представника банку про
продовження дії Картки не заслуговують
на увагу, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
цього,та того, що після закінчення
строку дії платіжної картки
відповідачка продовжувала нею
користуватися,або отримувала нову
кредитну картку та мала грошові кошти
на картковому рахунку.

ЗУмов і Правил надання банківських
послуг вбачається, що строк позовної
давності не було продовжено і банк
звернувся з позовом до суду лише 25.09.2013
року (а.с. 5-9,1).

Встановивши такі обставини,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що позивач звернувся до суду з вимогою
про захист свого цивільного права поза
межами позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до положень статті 257та
частини 3 статті 267 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки та позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Враховуючи вищенаведене, у позивача
виникло право вимагати повернення
кредиту згідно умов договору 15.05.2008
року.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права лише 25.09.2013 року.

Отже, суд першої інстанції у порушення
ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернув уваги
на зазначені умови договору та
положення закону, та дійшов
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог.

Виходячи з наведеного, з урахуванням
вимог ст. 303 ЦПК України, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
помилково встановлені обставини
справи, доказам, що надані сторонами,
дана неналежна оцінка, внаслідок чого
спір вирішено у порушення норм
матеріального та процесуального
законодавства. Рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову із
застосуванням строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення суду.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і зміни рішення, є,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 29 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді