Справа
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

( заочне рішення )

"28" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарях -
Нестеровському Б.Ю., Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом: Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 209-05ф від 20 липня 2005 року, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Брокбізнесбанк»,
звернулося до Дніпровського районного
суду м. Києва з позовом, в якому просить
суд: стягнути заборгованість з ОСОБА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» у сумі 58
230,47 гривень; судові витрати стягнути з
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 20 липня 2005 року між
Акціонерним банком «Брокбізнесбанк»
(на даний час Публічним акціонерним
товариством «Брокбізнесбанк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 209-05ф. Відповідно до положень п. 2.1.
кредитного договору, банк надав
позичальнику грошові кошти у розмірі 49
000,00 гривень на строк з 20 липня 2005 року
по 10 серпня 2010 року зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 12,0% річних для споживчих цілей.
Додатковою угодою № 5 термін дії
кредитного договору було продовжено до
15 листопада 2010 року. Банк виконав свої
зобов'язання перед позичальником, а
саме надав кредит у розмірі 49 000,00
гривень. Станом на 09 серпня 2013 року
позичальник порушує умови кредитного
договору щодо погашення кредиту,
сплати нарахованих процентів та
неустойки. Заборгованість
позичальника за кредитним договором
становить 58 230,47 гривень, що складається
з: заборгованість за основним
зобов'язанням - 40 454,49 гривень; неустойка
за невиконання основного зобов'язання -
16 765,23 гривень, заборгованість по
несплачених процентах - 811,30 гривень;
неустойка за несплаченими процентами -
199,45 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
в якій підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив справу
розглядати у його відсутність, проти
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, відповідно до вимог ст.
ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального
кодексу України, про причини неявки в
судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чи ном повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача та
відповідача та за згодою представника
позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
липня 2005 року до АБ «Брокбізнесбанк»
звернувся ОСОБА_1 із заявою, з проханням
відкрити йому відкличну кредитну лінію
в розмірі 49 000,00 гривень строком до 10
серпня 2010 року для споживчих цілей.
Своєчасне повернення позики та
відсотків гарантує (а.с. 10).

В подальшому, 20 липня 2005 року між
Акціонерним банком «Брокбізнесбанк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 209-05ф, відповідно до умов
якого банк відкриває позичальнику
відкличну кредитну лінію з лімітом
кредитної заборгованості в сумі 49000,00
гривень 00 копійок строком з 20 липня 2005
року по 10 серпня 2010 року із сплатою 12,0%
відсотків річних для споживчих цілей
(а.с. 11-12).

Відповідно до Статуту Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк», ПАТ
«Брокбізнесбанк» за типом є публічним,
за організаційно-правовою формою -
акціонерним товариством. Банк є
правонаступником Акціонерного банку
«Брокбізнесбанк», створеного у формі
відкритого акціонерного товариства у
відповідності з Рішенням Установчих
зборів від 24 березня 1992 року,
зареєстрованого Національним банком
України 6 травня 1992 року, та
Комерційного банку «Орендкоопбанк»,
зареєстрованого Державним банком СРСР
8 серпня 1990 року за № 368,
перейменованого в КБ «Брокбізнесбанк»
30 серпня 1991 року і зареєстрованого
Національним банком України 7 жовтня 1991
року за № 18 (а.с.24-26).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були виконані умови
кредитного договору в частині надання
відповідачу кредитних коштів у сумі 49
000,00 гривень, що підтверджується заявою
на видачу готівки №1 від 21 липня 2005 року
та розпорядженням відділу
внутрішньобанківських операцій від 21
липня 2005 року (а.с.13,14).

03 листопада 2005 року між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду № 1 до кредитного договору № 209-05ф
від 20 липня 2005 року, згідно якої банк
надає позичальнику в рамках відкритої
кредитної лінії довгостроковий кредит
в сумі 4 156,60 гривень. Інші умови
кредитного договору № 209-05ф від 20 липня
2005 року залишаються без змін.

01 березня 2006 року між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду № 2 до кредитного договору № 209-05ф
від 20 липня 2005 року, відповідно до якої
п. 5.1. кредитного договору № 258-05 від 10
жовтня 2005 року викладено в наступній
редакції: «Забезпеченням виконання
«позичальником» зобов'язань за цим
договором виступають: договір поруки №
209-05ф від 20 липня 2005 року та договір
застави рухомого майна № 209-05 від 01
березня 2006 року.

20 грудня 2007 року між сторонами було
укладено додаткову угоду № 3 до
кредитного договору № 209-05Ф від 20 липня
2005 року, пункт 4.5. викладено в наступній
редакції: «При розрахунку відсотків
кількість днів в місяці приймаються за
календарну».

10 серпня 2010 року між сторонами було
укладено додаткову угоду № 4 до
кредитного договору № 209-05Ф від 20 липня
2005 року, однією з умов якої є
продовження строку дії кредитного
договору № 209-05Ф від 20 липня 2005 року до 18
вересня 2010 року.

10 серпня 2010 року між сторонами також
було укладено додаткову угоду № 5 до
кредитного договору № 209-05Ф від 20 липня
2005 року, згідно якої строк дії
кредитного договору було продовжено до
15 листопада 2010 року.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п.п. 4.1., 4.3. п. 4 кредитного
договору, позичальник повертає банку
кредит на умовах п. 2.1. цього договору із
щомісячною сплатою відсотків та
кредиту, згідно додатку до кредитного
договору. Відсотки нараховуються і
сплачуються за фактичний час
користування кредитом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного
кодексу України, визначено правові
наслідки порушення зобов'язання. Так, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема:

1. припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2. зміна умов зобов'язання;

3. сплата неустойки;

4. відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно п.п. 7.1. п. 7 кредитного договору, у
випадку несвоєчасного погашення
кредиту та (або) відсотків за
використання, банк має право стягнути з
позичальника пеню, яка нараховується
виходячи з подвійної ставки НБУ від
суми непогашеної заборгованості за
кожний день прострочки.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
загальна заборгованість відповідача
за кредитним договором № 209-05ф від 20
липня 2005 року станом на 09 серпня 2013 року
становить 58 230,47 гривень, що складається
з: заборгованість за основним
зобов'язанням - 40 454,49 гривень; неустойка
за невиконання основного зобов'язання -
16 765,23 гривень, заборгованість по
несплачених процентах - 811,30 гривень;
неустойка за несплаченими процентами -
199,45 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, 23
грудня 2010 року позивачем на адресу
відповідача було направлено лист, з
проханням протягом 30 календарних днів
погасити прострочену заборгованість
за основною сумою боргу, за процентами
та по нарахованій пені (а.с.20). В той же
час, даний лист залишився поза увагою
відповідача та заборгованість
погашена не була.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що цивільне (майнове) право
позивача по отриманню від відповідача
кредитної заборгованості, відсотків,
неустойки підлягає судовому захисту в
порядку визначеному пунктом 5 частини 2
статті 16 ЦК України, а відповідно позов
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 209-05ф від 20 липня 2005 року.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує відповідачу до сплати на
користь позивача понесені та
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
582 гривні 30 копійок, які сплачено
позивачем за подання даного позову до
суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 610-612, 629, 1054 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 14, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218,
224-228, 232, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 209-05ф від 20 липня
2005 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» заборгованість за
кредитним договором № 209-05ф від 20 липня
2005 року в розмірі 58 230 гривень 47 копійок
та судовий збір в сумі 582 гривні 30
копійок, а всього 58 812 (п'ятдесят вісім
тисяч вісімсот дванадцять) гривень 77
(сімдесят сім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: