Справа № 346/7160/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді Обідняка В.Д.

секретаря Федорин Г.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Коломия
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому зазначив, що
відповідно до укладеного кредитного
договору № б/н від 10.10.2006 року ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку за
кредитом на умовах передбачених
Умовами надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою. Згідно умов укладеного
кредитного договору відповідач
зобов'язався погашати заборгованість
за кредитом, відсотками за його
використання, перевитрати платіжного
ліміту та комісії у строки визначені
кредитним договором. В порушення вимог
умов кредитного договору відповідач
належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконав. У
зв'язку із чим виникла заборгованість,
яка станом на 31.10.2013 року становить 11
554,46 грн. і складається із: 3 581,83 грн.
заборгованість за кредитом; 6 946,23 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. штраф
(фіксована частина); 526,40 грн. штраф
(процентна складова). Просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договром та понесені
судові витрати.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву в якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі, а
справу просить заслухати в його
відсутності

Відповідач в судовому засіданні
щодо позову заперечив та заявив
клопотання про застосування строку
позовної давності. Так, ОСОБА_1 пояснив,
що дійсно у 2006 році уклав з банком
кредитний договір та отримав кредит.
Однак, вважає, що позов не підлягає до
задоволення, оскільки банком пропущено
строк для звернення до суду з позовом
про захист своїх законних прав та
інтересів. Так, каредитний договір
укладено 10.10.2006 року терміном на 12
місяців, таким чином про порушення
своїх прав позивчачу стало відомо, ще у
жовтні 2007 року, а загальний строк
позовної давності минув у жовтні 2010
року, тоді як позивач звернувся до суду
з позовом лише у 2013 році. Просить
відмовити у задоволенні позові на
підставі ст. 257 ч. 4 ЦК України.

Суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
строку позовної давності починається
від дня, коли особа дізналась або могла
довідатись про порушення свого права.

Відповідно до ст.ст. 266, 267 ЦК України
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставне майно тощо) і
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підстави для відмови у позові.

Судом встановлено, що між сторонами
10 жовтня 2006 року укладено кредитний
договір № б/н відповідно до умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 3 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% .

Відповідач згідно розрахунків
позивача має заборгованість станом на
31.10.2013 року, яка становить 11 554,46 грн. і
складається із: 3 581,83 грн.
заборгованість за кредитом; 6 946,23 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. штраф
(фіксована частина); 526,40 грн. штраф
(процентна складова).

Однак, відповідно до умов кредитного
договору платіжна картка дійсна
протягом 12 місяців. Згідно з розрахунку
заборгованості, додатної до матеріалів
справи відповідач не здійснював жодних
платежів за кредитним договором. Таким
чином, право позивача щодо повернення
кредиту було порушено 10 жовтня 2007 року,
а строк позовної давності щодо
звернення до суду із позовом про
стягнення заборгованості закінчився 10
жовтня 2010 року.

Отже, судом встановлено, що позивач
звернувся в суд 19 листопада 2013 року про
стягнення боргу з відповідача з
пропущення строку позовної давності
тобто через три роки, а відповідач
просить суд застосувати строк позовної
давності, що є підставою відповідно до
вимог ст. 267 ЦК України для відмови у
позові у зв'язку із спливом строків
позовної давності.

Встановлене судом підтверджується
копією заяви, умовами надання
банківських послуг, розрахунком суми
заборгованості, та іншими перевіреними
в суді доказами.

На підставі ст.ст. 256, 257, 259, 266, 267 ЦК
України, та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити у
зв'язку із спливом строків позовної
давності.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області, протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Обідняк В. Д.