У х в а л а

іменем україни

02 липня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.
Суддів:Дем'яносова М.В.,Касьяна О.П.,
Коротуна В.М.,Попович О.В., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_6, товариства
з обмеженою відповідальністю
«Елопроект», товариства з обмеженою
відповідальністю «Елолед», товариства
з обмеженою відповідальністю «Елопро»,
третя особа - приватне акціонерне
товариство «Люмен», про стягнення
боргу за кредитним договором та за
позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», третя особа - приватне
акціонерне товариство «Люмен», про
визнання поруки припиненою, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпня 2013 року публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі -
ПАТ «Універсал Банк») звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_6, ТОВ
«Елопроект», ТОВ «Елолед», ТОВ «Елопро»
про стягнення боргу за кредитним
договором.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 05 вересня 2008
року між банком та ЗАТ «Люмен»,
правонаступником якого є ПАТ «Люмен»,
укладено кредитний договір з
наступними додатковими угодами,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 700000,00
доларів США під 18,7 % річних з остаточним
терміном погашення до 30 листопада
2012 року. Також банк уклав з кожним із
відповідачів договори поруки від 09
листопада 2009 року, за умовами яких
останні мали відповідати за належне
виконання ПАТ «Люмен» його кредитних
зобов'язань.

Посилаючись на те, що божник не виконав
своїх кредитних зобов'язань в
результаті чого утворилась
заборгованість у розмірі 554541,98 доларів
США, банк просив суд задовольнити позов
та стягнути вказану заборгованість із
поручителів боржника.

У вересні 2013року ОСОБА_6 звернувся до
суду із позовом до ПАТ «Універсал Банк»
про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що згідно з договором
поруки від 09 листопада 2009 року він
поручився перед банком за виконання
ПАТ «Люмен» кредитних зобов'язань за
відповідним кредитним договором, які
мали бути виконані останнім до 30
листопада 2012 року.

Посилаючись на те, що банк не пред'явив
вимог до нього як поручителя протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
ОСОБА_6 просив суд на підставі статті 559
ЦК України визнати поруку припиненою.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05
грудня 2013 року позовну заяву
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_6, товариства
з обмеженою відповідальністю
«Елопроект», товариства з обмеженою
відповідальністю «Елолед», товариства
з обмеженою відповідальністю «Елопро»,
третя особа - приватне акціонерне
товариство «Люмен», про стягнення
боргу за кредитним договором залишено
без розгляду.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05
грудня 2013 року позов ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», третя особа -
приватне акціонерне товариство
«Люмен», про визнання поруки
припиненою задоволено.

Припинено з 30 травня 2013 року дію
договору поруки № SU-7/181/08 від 09
листопада 2009 року, що укладений між
відкритим акціонерним товариством
«Універсал Банк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» і ОСОБА_6.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року
скасовано ухвалу Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2013 року. Справу направлено
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року скасовано
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 грудня 2013
року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові
ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування ухвали
апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судами встановлено, що 05 вересня 2008
року між ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк», та ЗАТ «Люмен»,
правонаступником якого є ПАТ «Люмен»,
укладено кредитний договір №
181/08, з наступними додатковими угодами,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 700000,00
доларів США під 18,7 % річних з остаточним
терміном погашення до 30 листопада 2012
року.

Відповідно до розрахунку кредитної
заборгованості ПАТ «Люмен»
заборгованість за кредитним договором
№ 181/08 станом на 14 травня 2013 року
становить 554541,98 доларів США.

Судами також встановлено, що банк уклав
з кожним із відповідачів договори
поруки, за умовами яких останні мали
відповідати за належне виконання ПАТ
«Люмен» його кредитних зобов'язань.

Зокрема, 09 листопада 2009 року між ВАТ
«Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_6
укладено договір поруки № SU-7/181/08, за
умовами якого ОСОБА_6 поручився перед
банком за виконання ПАТ «Люмен»
кредитних зобов'язань за відповідним
кредитним договором, які мали бути
виконані останнім до 30
листопада 2012 року.

Перевіряючи в межах доводів касаційної
скарги правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при постановленні ухвали апеляційного
суду Київської області від 27 березня 2014
року, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
залишаючи без розгляду позовну заяву
ПАТ «Універсал Банк», суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
був належним чином повідомлений про
розгляд справи та повторно не з'явився
в судове засідання і не надіслав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Скасовуючи ухвалу Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2013 року і направляючи
справу на продовження розгляду до суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що матеріали
справи не містять доказів належного
повідомлення ПАТ «Універсал Банк» про
дату і час розгляду його позову, а тому
суд першої інстанції не мав підстав для
залишення без розгляду позовної заяви
банку.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що ухвалу апеляційного
суду Київської області від 27 березня 2014
року необхідно залишити без змін,
оскільки відповідно до частини 1 статті
335 ЦПК України під час розгляду справи
в касаційному порядку суд не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
щодо ухвали апеляційного суду
Київської області від 27 березня 2014 року
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці в
цій частині.

Розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_6 в
частині доводів щодо скасування
рішення апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що в цій
частині доводи касаційної скарги
заслуговують на увагу з огляду на
наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив із того, що ПАТ
«Універсал Банк» 29 травня 2013 року
звернулось до Голосіївського
районного суду м. Києва із вказаним
позовом, який було повернено позивачу в
зв'язку з непідсудністю справи цьому
суду. Вважаючи, що звернувшись із
позовом до належного суду 21 серпня 2013
року, банк не пропустив передбачений
статтею 559 ЦК України шестимісячний
строк для пред'явлення вимог до
поручителя, суд відмовив у позові
ОСОБА_6 до ПАТ «Універсал Банк» про
визнання поруки припиненою.

Проте цей висновок суперечить вимогам
закону й матеріалам справи.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Судами встановлено, що у договорі
поруки № SU-7/181/08 від 09 листопада
2009 року, з урахуванням додаткових угод
до цього договору, не визначено строку
його дії, а остаточним строком
погашення кредитної заборгованості
ПАТ «Люмен» сторони визначили 30
листопада 2012 року.

Тому, право вимоги банку до поручителя
щодо виконання порушеного боржником
зобов'язання щодо повернення кредиту
виникло 01 грудня 2012 року та діяло
протягом наступних шести місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-29цс14 від 23 квітня 2014 року.

Крім того, процедура пред'явлення
позову та відкриття провадження у
справі врегульована главою 2 ЦПК
України.

Відповідно пункту 3 частини 3 статті 121
ЦПК України позовна заява повертається
у випадках, зокрема, коли справа не
підсудна цьому суду.

З матеріалів справи вбачається та не
оспорюється сторонами, що 29
травня 2013 року ПАТ «Універсал Банк»
звернулось до Голосіївського
районного суду м. Києва із вказаним
позовом, який було повернено позивачу
ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 31 травня 2013 року в
зв'язку з непідсудністю справи цьому
суду, що не може вважатися належним
пред'явленням позову.

До Броварського міськрайонного суду
Київської області із зазначеним
позовом ПАТ «Універсал Банк»
звернулось 21 серпня 2013 року.

При цьому, обставини, на які
посилається позивач, а саме повернення
Голосіївським районним судом м. Києва
позовної заяви з підстав, передбачених
статтею 121 ЦПК України, не можуть бути
визнані поважними, а свідчать про те, що
встановлений статтею 559 ЦК України
шестимісячний строк для пред'явлення
вимоги до поручителя пропущено банком
через неналежне виконання ним вимог
глави 2 ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та
ухвалюючи рішення про припинення дії
договору поруки № SU-7/181/08 від 09
листопада 2009 року, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що вимогу до
нього як поручителя банк пред'явив
шляхом подання позову 21 серпня 2013 року
з пропуском шестимісячного строку,
який передбачено частиною 4 статті 559 ЦК
України.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з такими висновками
суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону, то рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
а рішення районного суду -
залишенню в силі.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного
суду Київської області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року
скасувати, а рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді:М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян В.М. Коротун О.В.
Попович