АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/4615/13-ц 22-ц/774/290/К/14
Справа № 215/4615/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/290/К/14
суддя Камбул М.О.
Суддя - доповідач - Зубакова
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан
Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року по
справі за позовом Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №14» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
організація №14» (надалі - КП «ЖЕО № 14»)
звернулося до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,
посилаючись на те, що відповідачі є
користувачами житлово-комунальних
послуг, які надає їм позивач за адресою:
АДРЕСА_1, однак оплату за надані послуги
здійснюють не в повному обсязі,
внаслідок чого утворилася
заборгованість.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість за період з
01.02.2009 року по 01.10.2013 року за послуги по
утриманню будинків і споруд та
прибудинкових територій та холодне
водопостачання в розмірі 5 897 грн., а
також понесені судові витрати в сумі
214,60 грн.

Рішенням Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 11 грудня 2013
року, описки у якому виправлено ухвалою
цього ж суду від 17.12.2013 року, позов КП
«ЖЕО № 14» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь КП «ЖЕО № 14» заборгованість за
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій за період з
01.02.2009 року по 01.10.2013 року в сумі 4 341,47
грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь КП «ЖЕО № 14» заборгованість за
водопостачання та водовідведення за
період з 01.02.2009 року по 01.10.2013 року в сумі
1 556,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП
«ЖЕО № 14» по 107,30 грн. судового збору з
кожного.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про
скасування рішення суду першої
інстанції, посилаючись на те, що судом
не звернуто уваги на відсутність
договору про надання
житлово-комунальних послуг між ними та
позивачем, недоведеність позивачем
повноважень на нарахування послуг,
законності тарифів та їх розміру, а
також відсутність належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували реальність надання та
отримання житлово-комунальних послуг.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які,
кожна окремо, підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах заявлених позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
фактичного надання позивачем
житлово-комунальних послуг
відповідачам й обов'язку останніх
сплачувати вартість отриманих послуг у
солідарному порядку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду не
відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю
відповідача по справі - ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на
спадщину від 13.10.2003 року (а.с. 92).

З 19 квітня 2011 року у вказаній квартирі
зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 (а.с. 30,31).

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
обслуговуванні КП «ЖЕО № 14», яке й
надає житлово-комунальні послуги його
жильцям.

У зв'язку з несплатою в повному обсязі
житлово-комунальних послуг власником
квартири відповідачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2, яка зареєстрована
в квартирі з квітня 2011 року, утворилася
заборгованість за період з 01.02.2009 року
по 01.10.2013 року в сумі 5 897,80 грн.

Згідно ст.13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

Стаття 151 ЖК України покладає обов'язок
на громадян, які мають в приватній
власності жилий будинок, квартиру,
забезпечувати утримання свого житла,
проводити за свій рахунок поточний та
капітальний ремонт, утримувати в
порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. 64, 67, 68 ЖК України
врегульовано права та обов'язки
наймачів квартири та членів їх сім'ї й
встановлено солідарний обов'язок із
сплати комунальних послуг. Це правило
розповсюджує діючий ЖК України й на
власників житла.

Матеріалами справи підтверджено, що в
період з 01.02.2009 року по 01.10.2013 року
позивачем надавалися послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території за адресою: м. Кривий Ріг, вул.
Щорса, 34/10.

За надання вказаних послуг позивачем
нараховувалася плата за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Відповідно до даних інформації про
стан особового рахунку № НОМЕР_1,
відкритого на ім'я ОСОБА_1, в період з
01.02.2009 року по 01.10.2013 року, відповідачами
здійснювалася частково оплата за
надані житлово-комунальні послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території, що призвело до утворення
заборгованості в сумі 4 341,47 грн. (а.с.
78-82).

В порушення ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
ніяких належних та допустимих доказів,
які б спростовували правильність
розрахунку заборгованості позивача,
законність тарифів та розміру
нарахування послуг, свідчили б про
ненадання послуг з утримання будинку
та прибудинкової території в період з
01.02.2009 року по 01.10.2013 року, чи надання
неякісних послуг, що давали б підстави
для зменшення розміру нарахованих до
сплати сум, відповідачі не надали ані
суду першої, ані суду апеляційної
інстанцій.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
на відповідача ОСОБА_2 може бути
покладена відповідальність за сплату
житлово-комунальних послуг лише з
моменту її реєстрації в квартирі - з
квітня 2011 року, оскільки до цього часу
вона не мала жодних правовідносин з КП
«ЖЕО № 14», а тому вважає за необхідне
стягнути заборгованість за послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території в період з 01.02.2009 року по
01.04.2011 року в сумі 1 397,88 грн. з власника
квартири ОСОБА_1, а за період з 01.04.2011
року по 01.10.2013 року в сумі 2 943,59 грн. у
солідарному порядку з власника
квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як з особи,
яка зареєстрована у квартирі та є її
користувачем.

Погоджується колегія суддів й з
розміром заборгованості, нарахованої
позивачем за послуги з водопостачання
та водовідведення в сумі 1 556,33 грн.,
плата за які в оспорюваний період
нараховувалася відповідно до Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року з відповідними
змінами, як для споживачів, що не мають
квартирних засобів обліку з
урахуванням використання холодної
води по будинку (п. 11 Постанови), однак
зважаючи на виписку з особового
рахунку № НОМЕР_1, приходить до
висновку, що така заборгованість
утворилась за період з 01.04.2011 року по
01.10.2013 року, а тому стягує її з
відповідачів у солідарному порядку.

Доводи відповідачів про те, що вони не
проживали у квартирі, а тому не повинні
оплачувати послуги, які фактично ними
не отримувались, колегією суддів не
приймаються до уваги, оскільки
власність зобов'язує (ч. 4 ст. 319 ЦК
України), і, в разі не проживання
наймача (власника) або членів його сім'ї
в жилому приміщенні, з нього не
знімається обов'язок по забезпеченню
належного утримання приміщення (ч. 2 ст.
78 ЖК України).

Доводи апеляційної скарги
відповідачів відносно того, що
відсутність укладеного між
відповідачами та позивачем договору
про житлово-комунальні послуги є
підставою для їх несплати, не можуть
бути прийняті колегією суддів до уваги,
оскільки обов'язок укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг
покладається саме на власника (наймача)
житла (п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 572 від 08.10.1992р.), а не реалізація ним
цього права за наявності доказів
підтвердження фактичного надання
послуг, не може бути підставою для
відмови виконавцю цих послуг у
стягненні заборгованості по ним.

Безпідставними вважає колегія суддів
доводи відповідачів в апеляційній
скарзі про недоведеність позивачем
повноважень на нарахування послуг,
оскільки будинок № 34 по вул. Щорса у м.
Кривому Розі знаходиться на
обслуговуванні КП «ЖЕО № 14», яке й
надає послуги його мешканцям.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем КП «ЖЕО №14» при звернення до
суду сплачено судовий збір у розмірі
214,60 грн. (а.с. 1), тобто в межах визначених
ч. 1, пп. 1. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» від сплати судового
збору звільняються інваліди І та ІІ
груп.

Відповідно до Посвідчення Серії ІО
№148460, виданого Управлінням Пенсійного
фонду України в Довгинцівському районі
м.Кривогу Рогу Дніпропетровської
області 13.07.2005 року, відповідач ОСОБА_2 є
інвалідом І групи по трудовому
каліцтву (а.с. 127), а тому звільнена від
сплати судового збору.

Таким чином, колегія суддів стягує з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
214,60 грн. понесених витрат на сплату
судового збору (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №14» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№14» заборгованість за послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій за період з
01.02.2009 року по 01.04.2011 року в сумі 1 397,88
грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№14» заборгованість за послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій за період з
01.04.2011 року по 01.10.2013 року в сумі 2 943,59
грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№14» заборгованість за водопостачання
та водовідведення за період з 01.04.2011
року по 01.10.2013 року в сумі 1 556,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№14» 214,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: