Справа №333/2278/14-ц
Провадження №2/333/1485/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді
Тучкова С.С.,

при секретарі
Шелесько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/2278/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подання позову до суду і до досягнення
сином повноліття, посилаючись на те, що
з відповідачем вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах, останній
є батьком її дитини, що встановлено
рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 30.07.2013 року, добровільно
надавати матеріальну допомогу
відповідач відмовляється, тому вона
вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 12 червня 2014 року до
участі у справі залучено ОСОБА_3 як
третю особу. Ухвалою Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 07 липня
2014 року до участі у справі залучено
ОСОБА_4 як третю особу.

11.07.2014 року до канцелярії суду надійшла
заява представника позивача про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої позивач просить суд стягнути з
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі
1/8 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Позивач та її представник в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені судом
своєчасно та належним чином,
представник позивача надав суду заяву,
в якій просив на підставі ч.2 ст.158
Цивільного процесуального кодексу
України розглядати справу за його
відсутності, уточнені позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд їх
задовольнити.

Відповідач та його представник, будучи
повідомленими судом своєчасно та
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися, представник позивача надав
суду заяву, в якій просив розглядати
справу без його участі та участі
відповідача, уточнені позовні вимоги
визнав у повному обсязі, проти
стягнення з відповідача аліментів у
розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно не заперечував.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені судом
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не надали.

Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України
неявка сторін та третіх осіб не
перешкоджає розгляду справи. За таких
обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі позивача
та відповідача, їх представників та
третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази, надані сторонами, та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.174 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_2, виданого
повторно 08.07.2014 року Комунарським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції, та
рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 30.07.2013 року по справі
№812/9833/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства, яке набуло
законної сили 26.09.2013 року (а.с.4, 5-6),
встановлено, що сторони є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено та не
заперечувалось сторонами у судовому
засіданні, що на даний час дитина
знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживає разом з нею.

На підставі рішення Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2013
року по справі №333/3104/13-ц, яке набуло
законної сили 08.07.2014 року, з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на
її утримання у розмірі 35% частини всіх
доходів щомісячно, починаючи з 17.04.2013
року довічно (а.с.19-20). Постановою
державного виконавця Комунарського
ВДВС Запорізького міського управління
юстиції від 23.08.2013 року відкрито
виконавче провадження №39698913 за
виконавчим листом №333/3104/13-ц, виданим
29.07.2013 року Комунарським районним судом
м.Запоріжжя на підставі зазначеного
вище рішення (а.с.21).

Згідно свідоцтва про шлюб, серії
НОМЕР_3, виданого 01.06.2013 року
Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 01.06.2013 року зареєстрували шлюб,
про що складено відповідний актовий
запис №321. Прізвище дружини після
державної реєстрації шлюбу змінене на
ОСОБА_2 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_4, виданого
07.11.2013 року Комунарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

На підставі інформації вих.№575 від
25.06.2014 року, наданої директором по
персоналу та розвитку організації ПрАТ
«Київстар», ОСОБА_2 з 06.08.2004 року працює
в ПрАТ «Київстар» та на даний час
обіймає посаду начальника сектору ТО
та інтеграції мережі (м.Запоріжжя).
Загальна сума отриманого ОСОБА_2 доходу
за період з 01.02.2014 року по 31.05.2014 року за
винятком аліментів становить 44322,53
гривень.

Таким чином, добровільно відповідач
ОСОБА_2 матеріальної допомоги на
утримання дитини - ОСОБА_5 не надає, хоча
є працездатним.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
якнайкращого забезпечення інтересів
дитини, оскільки відповідач має
регулярний постійний дохід (офіційно
працює та отримує заробітну платню), а
інші обставини, які б давали підстави
для призначення аліментів у твердій
грошовій сумі, відсутні, суд приходить
до висновку, що аліменти на утримання
дитини мають бути присуджені у частці
від доходу її батька.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

При визначенні частки доходу
відповідача, яка підлягає стягненню як
аліменти, суд враховує, що ОСОБА_2 має
постійний дохід у вигляді заробітної
плати, на його утриманні знаходиться
матір - ОСОБА_3, на користь якої за
рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 25.06.2013 року відповідач
сплачує аліменти у розмірі 35% частини
всіх доходів щомісячно, починаючи з
14.04.2013 року довічно, дружина - ОСОБА_4,
яка на теперішній час знаходиться у
декретній відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, а також
малолітня дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 Сімейного
кодексу України.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу
України встановлено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Позов надійшов до суду 31.03.2014 року, а
тому саме з цієї дати повинні бути
присуджені аліменти.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виходячи з
принципу розумності та якнайкращого
забезпечення інтересів дитини,
враховуючи обставини справи, а також
те, що відповідач визнав уточнений
позов повністю, суд приходить до
висновку про те, що уточнені позовні
вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,
ст.8 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст.10, 11, 59, 60, 209, 214-215, 367 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
1/8 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, але не менш, ніж
30% прожиткового мінімуму відповідного
віку дитини, починаючи з 31.03.2014 року і до
повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1),
судовий збір в дохід держави в розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков