Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1775/14
Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Каракуші К.В.

Стрелець Л.Г.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 10 грудня
2013 року у справі за позовом
Бердянського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
ОСОБА_3, Управління Держземагентства у
Бердянському районі про часткове
скасування рішення Бердянської
міської ради, визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування запису про його державну
реєстрацію та повернення земельної
ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави звернувся до суду з вказаним
позовом до Бердянської міської ради,
ОСОБА_3, Управління Держземагентства у
Бердянському районі.

У позові зазначалось, що прокурорською
перевіркою встановлено, що п. 5, 5.4
рішення сімдесят сьомої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання №32 від 24.12.2009 року «Про
передачу в оренду, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» затверджено проект
відведення земельних ділянок та
передано ОСОБА_3 земельну ділянку,
площею 0,0574 га для індивідуального
дачного будівництва. На підставі
зазначеного рішення за ОСОБА_3
проведена державна реєстрація
державного акту на право власності
серії ЯК №941494 на зазначену земельну
ділянку. Також було встановлено, що
згідно Генерального плану м.
Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009
року зазначені у рішенні території
запроектовані для розміщення
оздоровчих установ та установ
відпочинку, зелених насаджень
загального користування. Будівництво
дачних районів в межах міських
населених пунктів не допускається.
Станом на час прийняття Бердянською
міською радою рішення №32 від 24.12.2009
року посадовими особами виконкому
міськради не розроблена та відповідно
Бердянською міською радою не
затверджена містобудівна документація
м. Бердянська, а саме відсутні детальні
плани територій окремих районів міста,
зокрема, території Бердянської коси.

Також, під час винесення спірного
рішення суттєво порушено порядок
надання земельних ділянок у власність.
Бердянською міською радою рішенням №32
від 24.12.2009 року затверджено проекти
відведення та передано у власність
земельні ділянки без проведення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати незаконним
та скасувати п.п. 5, 5.4 рішення сімдесят
сьомої сесії Бердянської міської ради
Запорізької області п'ятого скликання
№32 від 24.12.2009 року «Про передачу в
оренду, продовження терміну розробки
проекту відведення та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок»;
визнати недійсним державний акт на
право власності серії ЯК №941494 на
земельну ділянку площею 0,0574 га,
виданого на ім'я ОСОБА_3 для ведення
індивідуального дачного будівництва в
АДРЕСА_1 вартістю 25 847,22 грн.; зобов'язати
Управління Держземагентства у
Бердянському районі Запорізької
області скасувати запис про державну
реєстрацію державного акту серії ЯК
№941494 на право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:08:007:0317, розташовану по АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну
ділянку вартістю 25 847,22 грн. площею 0,0574
га, яка знаходиться на АДРЕСА_1, межі
якої визначені в державному акті на
право власності на землю серії ЯК №941494,
виданому ОСОБА_3 територіальній
громаді в особі Бердянської міської
ради.

Заочним рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 грудня 2013 року позов
задоволено.

Визнано незаконними та скасовано п.п. 5,
5.4 рішення сімдесят сьомої сесії
Бердянської міської ради Запорізької
області п'ятого скликання №32 від 24.12.2009
року «Про передачу в оренду,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок».

Визнано недійсним державний акт на
право власності серії ЯК №941494 на
земельну ділянку площею 0,0574 га,
виданого на ім'я ОСОБА_3 для ведення
індивідуального дачного будівництва в
АДРЕСА_1 вартістю 25 847,22 грн.

Зобов'язано управління
Держземагентства у Бердянському
районі Запорізької області скасувати
запис про державну реєстрацію
державного акту серії ЯК №941494 на право
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з
кадастровим номером :08:007:0317,
розташовану по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну
ділянку вартістю 25 847,22 грн. площею 0,0574
га, яка знаходиться на АДРЕСА_1, межі
якої визначені в державному акті на
право власності на землю серії ЯК №941494,
виданому ОСОБА_3 територіальній
громаді в особі Бердянської міської
ради.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про відмову у
задоволені позову, а в частині вимог до
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області закрити
провадження, оскільки такі вимоги є
компетенцією адміністративного суду.

Апелянт ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився повторно.

Слід зазначити, що раніше - в судові
засідання, призначені на 24.04.14 року та
12.06.14 року ОСОБА_3 не являвся,
направляючи на адресу суду клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з хворобою. В судовому
засіданні (10.07.14 року) апелянт знов
направив клопотання про відкладення
розгляду справи, посилаючись на
перебування його в зоні бойових дій у
м.Донецьку. Як вбачається, із наданих
прокурором в судовому засіданні
апеляційного суду повідомлення,
апелянту особисто під розпис була
завчасно 04.07.14 року вручена судова
повістка у м.Бердянську про судове
засідання (10.07.14 року). Трете клопотання
апелянта про відкладення розгляду
справи не може бути задоволено,
враховуючи що доказів поважності
причин неявки це клопотання,
направлене факсом, не містить.

При цьому колегія суддів виходила з
того, що у відповідності до статті 27 ЦПК
України участь в судовому засіданні є
правом особи, яка бере участь у справі.
Суд не вбачив підстав для відкладення
розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 305 ЦПК
України, оскільки згідно даної норми
процесуального права апеляційний суд
відкладає розгляд справи в разі неявки
у судове засідання особи, яка бере
участь у справі, щодо якої немає
відомостей про вручення їй судової
повістки, або за її клопотанням, коли
повідомлені нею причини неявки буде
визнано судом поважними.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується поштовими
повідомленнями.

Судова колегія у відповідності до ст. 305
ЦПК України на місці ухвалила про
можливість розглядати справу за
відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності того,
що передача у власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,0574 га за
адресою АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва була здійснена з
порушенням визначеного законодавством
порядку, зокрема, ст.ст. 118, 123 ЗК України,
ст. 9 Закону України „Про державну
експертизу землевпорядної
документації".

Висновок суду слід визнати
правомірним, оскільки він погоджується
з фактичними обставинами справи та із
зібраними по ній доказами.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції належним чином керувався
приписами Конституції України, нормами
матеріального права і виходив з того,
що земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Земля, її надра, атмосферне повітря,
водні і інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
екологічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України „Про
охорону земель" визначено, що об'єктом
особливої охорони держави є всі землі в
межах території України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст.ст. 116, 118, 125 ЗК України
право власності громадянина на
земельну ділянку виникає на підставі
державного акту про право власності,
який видається за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
прийнятим за результатами розгляду
відповідного клопотання (заяви)
фізичної особи та землевпорядної
документації щодо конкретної
земельної ділянки, узгодженої
контролюючими службами.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням сімдесят сьомої сесії
Бердянської міської ради Запорізької
області п'ятого скликання від 24.12.2009
року №32 ОСОБА_3 було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтованою площею 0,0574 га за адресою
АДРЕСА_1 для індивідуального дачного
будівництва.

За даними виконавчого комітету
Бердянської міської ради, на підставі
проведеного містобудівного аналізу та
згідно з Генеральним планом м.
Бердянська, затвердженого рішенням
шістдесят восьмої сесії Бердянської
міської ради У скликання від 25.06.2009 року
№ 8, земельна ділянка по АДРЕСА_1
розміщується на території зелених
насаджень загального користування
(а.с.17-18).

За визначенням ст. 50 ЗК України землі,
які використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів,
відносяться до земель рекреаційного
призначення.

Згідно ст. 51 ЗК України до складу
земель рекреаційного призначення
належать земельні ділянки зелених зон
і зелених насаджень міст і інших
населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури та спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих і
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Хоча за даними проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_3 у власність спірна ділянка для
індивідуального дачного будівництва
відводилася йому із землі житлової та
громадської забудови, зі зміною
цільового призначення на категорію
землі рекреаційного призначення, однак
відповідно до інформації виконавчого
комітету Бердянської міської ради, за
електронною базою даних рішень сесії
Бердянської міської ради, яка
формується з 2005 року, рішення про
передачу спірної ділянки до земель
житлової та громадської забудови
Бердянською міською радою не
приймалось. Передана ж у власність
ОСОБА_3 на підставі оскаржуваного
рішення Бердянської міської ради від
24.12.2009 року за №32 земельна ділянка була
надана йому для цільового використання
в якості землі рекреаційного
призначення.

При цьому колегія також враховує, що,
виходячи з положень ст. 19 ЗК України,
землі житлової та громадської забудови
та землі рекреаційного призначення за
основним цільовим призначенням
відносяться до різних категорій, а
відповідно до ч.1 ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування.

Частинами 1,2 ст. 20 ЗК України
встановлено, що віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земель
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у користування, вилучення
(викуп) земель і затверджують проекти
землеустрою або приймають рішення про
створення об'єктів природоохоронного
та історико-культурного призначення.

Реалізуючи свої повноваження з
розпорядження земельними ділянками,
відповідний орган державної влади чи
місцевого самоврядування за місцем
знаходження земельної ділянки на час
виникнення спірних правовідносин мав
право змінювати цільове призначення
земельних ділянок, які відчужуються
(надаються), за умови дотримання
положень Порядку розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004
року № 677, та Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 року № 502
(постанова втратила чинність 20.02.2013
року).

Відповідно до зазначеного Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 і
який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин, проект
відведення земельної ділянки у разі
зміни її цільового призначення
погоджується або перепогоджується з
органом земельних ресурсів,
природоохоронними і
санітарно-епідеміологічними органами,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини, а також
підлягає державній землевпорядній
експертизі, після якої замовник подає
проектні матеріали відповідно до
сільської, селищної, міської ради або
до районної державної адміністрації
для прийняття рішення.

Сільська, селищна, міська рада
розглядає проектні матеріали та
приймає рішення про зміну цільового
призначення земельної ділянки, яка
розташована в межах населеного пункту.
Рішення сільської, селищної, міської
ради або відповідного органу
виконавчої влади про зміну цільового
призначення земельної ділянки є
підставою для оформлення громадянину
або юридичній особі державного акта на
право власності на земельну ділянку із
зміненим цільовим призначенням.

Виходячи з положень ст. 21 ЗК України,
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсним
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам,
відмови у реєстрації земельної ділянки
або визнання реєстрації недійсною.

Оскільки ж факту переведення
Бердянською міською радою спірної
ділянки з категорії землі
рекреаційного призначення на землю
житлової та громадської забудови з
дотриманням вказаного Порядку по
справі не встановлено, суд дійшов
правомірного висновку, що, враховуючи
правовий статус зазначеної ділянки,
при прийнятті рішення про її надання у
власність ОСОБА_3 Бердянською міською
радою були порушені вимоги чинного
законодавства, у тому числі ст. 9 Закону
України „Про державну експертизу
землевпорядної документації",
відповідно до якої проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
водного фонду, оздоровчого та
рекреаційного призначення підлягають
обов'язковій державній експертизі.

Всупереч вказаним вимогам закону та ч.9
ст.118 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
обов'язкова державна експертиза
землевпорядної документації при
виділенні земельної ділянки по АДРЕСА_1
не проводилась.

Посилання в апеляційній скарзі на
незаконність судового рішення у
зв'язку з порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосування норм матеріального права,
не є переконливими.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст. 21 ЦК
України, згідно якої суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови № 7 від 16.04.2004
року „Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ", виходячи з
положень ст.ст.8,124 Конституції, ст.ст.
26,30,87-90,97,100,102,118,123,128, 143-146,149,151,153-158,161, 210,212
ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст. 15
ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки, є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України,
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Не є переконливими і доводи скарги щодо
порушення ст. 45 ЦПК України та
відсутності порушення інтересів
держави у спірних правовідносинах у
зв'язку з прийняттям рішення
Бердянської міської ради про передачу
земельної ділянки ОСОБА_3, оскільки
вони не погоджуються зі змістом позову
та з вимогами Закону України „Про
державний контроль за використанням та
охороною земель".

В обґрунтування позову прокурор
посилався на порушення вимог
земельного законодавства з боку органу
місцевого самоврядування - Бердянської
міської ради під час прийняття п. 5, 5.4
рішення № 32 від 24.12.2009 року та на
порушення інтересів держави у сфері
контролю за використанням і охороною
землі як національного багатства, що
свідчить про правомірність звернення
прокурора для захисту інтересів
держави до суду з даним позовом, у якому
прокурор виступав у статусі позивача.

Разом з тим, зобов'язуючи Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію акту на право
власності на спірну земельну ділянку,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що Законом України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та
обтяжень» передбачена певна процедура
реєстрації прав на нерухомість, до
складу якої входять також земельні
ділянки. За положеннями ст. 26
зазначеного закону записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав. Отже,
зазначеним законом передбачено
скасування державної реєстрації прав
на земельну ділянку, однак таке рішення
приймається відповідним органом
державної влади на підставі рішення
суду. Зважаючи на те, що рішення суду
про визнання недійсним Державного акту
про право власності на землю є
достатньою підставою для відповідного
органу для скасування державної
реєстрації, підстав для покладання на
нього обов'язку здійснити такі дії в
судовому порядку не має.

За таких обставин, в зазначеній частині
рішення суду першої інстанції на
підставі ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у позовних вимогах про
зобов'язання здійснити скасування
державної реєстрації акту про право
власності на землю.

В іншій частині рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.307, 309, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 грудня вересня 2013 року по
цій справі в частині задоволення
позову про зобов'язання Управління
Дежземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію акту про право
власності на землю скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення -
про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: