АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6515/2014
інстанції - Белоконна І.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання колишньої
дружини до досягнення дитиною трьох
років, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в
розмірі 1/4 частини його заробітку
(доходу) щомісячно на її користь до
досягнення дитиною трьох років,
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи
від дня пред'явлення позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалась на те, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 13.11.2013 року.
В період шлюбу в них народилась донька
ОСОБА_3, за якою позивач змушена
доглядати самостійно, оскільки після
розлучення відповідач не цікавиться
життям дитини. Також зазначила, що вона
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, яка не досягла 3-річного віку,
тобто не має ніякої можливості
працювати та заробляти самостійно на
своє утримання, і саме тому вона
змушена звернутися до суду. На думку
позивача відповідач має можливість
надавати їй допомогу, визначену
законом.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 31.03.2014 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання колишньої дружини до
досягнення дитиною трьох років -
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 року народження
ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_1),
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на її
утримання у розмірі 1/4 з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, до
досягнення дитиною - донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи
стягнення з 26 лютого 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 року народження
ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_1), на користь
держави судові витрати по справі в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60
копійок гривню судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

В скарзі посилався не те, що суд,
ухвалюючи рішення безпідставно не
врахував, що відповідач постійно надає
позивачці кошти на утримання дитини та
сплачує кредит за морозильну камеру,
яку відповідач купив ОСОБА_2, а
позивачка також є приватним
підприємцем і має самостійний дохід на
своє утримання. Вказував на те, що суд
неповно з'ясував обставини справи,
зазначивши про займану відповідачем
посаду, не звернув уваги на розмір
заробітної плати останнього, лише
зазначив про те, що ОСОБА_1 має
постійний заробіток. Суд не звернув
уваги, що у відповідача на утриманні
знаходиться два пенсіонери, які
потребують лікування, а витрати на
утримання квартири та оплату за
житлово-комунальні послуги також
сплачує відповідач. Крім того,
зазначив, що ОСОБА_2 подала другий позов
про стягнення аліментів на дитину, який
на цей час розглядається Оболонський
районним судом м. Києва про стягнення з
нього іще ј частини доходів. Таким
чином, ОСОБА_2 в судовому порядку
просить стягнути 50% щомісячно всіх
доходів, а у нього на утримання
квартири і проживання залишається 900,00
грн. на місяць.

В судовому засіданні апеляційного
суду відповідач доводи скарги
підтримав.

Позивачка заперечувала проти
задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я,
дитинство, материнство і батьківство
охороняються державою.

Відповідно до вимог ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює
та не залежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та
чоловік, які не перебувають у шлюбі між
собою, мають право на утримання в разі
проживання з нею, ним їхньої дитини,
відповідно до частин другої - четвертої
статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
в шлюбі, зареєстрованому 21.12.2011 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Печерського району Києва,
актовий запис № 2165.

Відповідно до рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 13.11.2013 року
шлюб між ОСОБА_2 таОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження НОМЕР_2 від
28.07.2012 року.

Судом встановлено, що дитина
проживаєразом з позивачкою та
знаходяться на її утриманні, батько
дітей, відповідач по справі, на даний
час утримання колишній дружині ОСОБА_2
не надає.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконує покладеного на нього
обов'язку, щодо утримання колишньої
дружини до досягнення дитиною трьох
років, а тому порушене право позивача
підлягає захисту. Також, при визначенні
розміру аліментів судом враховано
матеріальне становище сторін, інші
обставини, що мають істотне значення
для вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
доказів суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що ті
обставини справи, які суд вважав
встановленими, та які мають правове
значення для вирішення спору є
доведеними. Висновок суду про
наявність підстав для стягнення
аліментів у встановленому судом
розмірі відповідає цим обставинам та
вимогам закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно з положеннями статті 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлено
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць у розмірі 1176
гривень, а прожитковий мінімум для
дітей віком до 6 років у 2014 році
становить - 1032грн. на одну дитину.

Тобто, суд першої інстанції
задовольняючи позов про стягнення
аліментів на утримання дружини,
врахував матеріальне положення
відповідача, виходячи з засад
розумності та справедливості, вірно
визначив розмір аліментів, який є
значно нижчий ніж встановлений
законодавством прожитковий мінімум на
одну особу.

Посилання відповідача на те, що він
надає позивачу допомогу, а також, що
остання має дохід від підприємницької
діяльності є недоведеними. Також
колегія суддів не приймає доводи
відповідача з приводу його проживання
з двома пенсіонерами, оскільки вказані
особи також отримують пенсію, а
позивачка по справі до досягнення
дитиною трьох років зобов`язана
здійснювати за нею постійний догляд, та
не спроможна утримувати в цей період
себе та дитину.

Крім того, відповідно ст. 84 СК України
позивачка має право на утримання від
чоловіка, до досягнення дитиною трьох
років, незалежно від її матеріального
становища .

Відповідач не довів суду, що він не може
сплачувати аліменти на утримання
дружини в розмірі 450 грн. (1/4 частина
заробітної плати). Доводи відповідача
про те, що розглядається також позов
про стягнення аліментів на дитину,
колегія суддів не приймає, так як в разі
задоволення такого позову, загальний
розмір аліментів на утримання дружини
та дитини складатиме 900 грн., що є значно
меншою сумою, ніж прожитковий мінімум
на їх утримання.

З урахуванням того, що відповідач за
станом свого здоров`я спроможний
працювати, а також за відсутності
належних доказів, відсутності у
останнього можливості до досягнення
трьох років надавати допомогу і на
утримання дружини, підстави для
задоволення скарги та відмови в
задоволенні позову не має.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: