Справа №784/4849/13 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/54/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий першої інстанції Батченко
Суддя-доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю:

представника позивача Ремешевського
Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 22 січня 2013 року за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

6 лютого 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач
вказував, що 22 червня 2010 року між Банком
та ОСОБА_3 укладено договір № NKXRF312181454,
за умовами якого Банк передав
позичальнику кредитні кошти у розмірі
3541 грн. 40 коп. зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 5,04 % на
рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення коштів 22
грудня 2010 року.

Внаслідок невиконання позичальником
обов'язків за кредитним договором
станом на 12 грудня 2011 року
заборгованість за кредитом складала 28
199 грн. 30 коп. (з яких, заборгованість за
кредитом 3541 грн. 41 коп., заборгованість
за процентами 52 грн. 94 коп.;
заборгованість з комісії 531 грн. 24 коп.;
пеня 22 254 грн. 70 коп.; штраф 1819 грн. 01 коп.
(500 грн. фіксована частина + 1319 грн. 01 коп.
процентна складова)).

Враховуючи викладене та посилаючись на
ст. ст. 526, 527 та 530 ЦК України, Банк просив
стягнути з відповідача вказану
заборгованість в повному обсязі.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 22 січня
2013 року позов задоволено частково. З
ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто 4625
грн. 59 коп. заборгованості за кредитним
договором (3541 грн. 41 коп. заборгованість
за кредитом, 52 грн. 94 коп.
заборгованість за процентами, 531 грн. 24
коп. заборгованість з комісії та пеня 500
грн.). Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на
безпідставність зменшення судом
нарахованої пені та необґрунтовану
відмову в задоволенні вимог про
стягнення штрафу, просив рішення суду в
цій частині змінити та задоволити ці
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання
настають встановлені договором або
законом правові наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 22 червня 2010 року між
Банком та ОСОБА_3 (позичальник) укладено
кредитно-заставний договір №F312181454,
який складався із заяви позичальника
та Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»),
(СТАНДАРТ) (далі - Умови надання
споживчого кредиту).

За умовами цього договору Банк надав
позичальнику строковий кредит у сумі
3541 грн. 41 коп. на 6 місяців, з 22 червня по
22 грудня 2010 року включно, на придбання
товару, а також 292 грн. 41 коп. на сплату
страхового платежу, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом та
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 88
грн. 54 коп.

Позичальник зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості шляхом
щомісячної оплати з 15 по 20 число
кожного місяця по 687 грн. 60 коп.

Відповідач свої зобов'язання за щодо
повернення кредитних коштів не
виконував, внаслідок чого станом на 12
грудня 2011 року утворилася
заборгованість за кредитом в сумі 28 199
грн. 30 коп., яка складається з 3541 грн. 41
коп. заборгованості за кредитом, 52 грн.
94 коп. заборгованості за процентами., 531
грн. 24 коп. заборгованості з комісії, 22
254 грн. 70 коп. пені та 1819 грн. 01 коп.
штрафу (500 грн. фіксована частина, 1319
грн. 01 коп. процентна складова).

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції обґрунтовано на
підставі ст. ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України
дійшов вірного висновку про
необхідність стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором.

В той же час, колегія суддів
апеляційного суду не в повному обсязі
погоджується з висновками місцевого
суду щодо вирішення позовних вимог про
стягнення пені та штрафу.

Так, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення штрафу,
суд вважав, що позивач намагається
застосувати до відповідачки подвійну
цивільно-правову відповідальність.

Між тим, за змістом ст. 611 ЦК України, в
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Такими
наслідками можуть бути, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від нього, якщо
це встановлено договором або законом,
або розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм, штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
та пов'язана з настанням однієї з таких
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
визначену суму, яка залежить не тільки
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, а й від часу
такого невиконання.

Тобто, пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником. Зокрема, штраф
має разовий характер, оскільки
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язань.

З умов укладеного сторонами
кредитно-заставного договору
вбачається, що сторонами узгоджено як
нарахування пені, так і штрафу.

Зокрема, позичальник у заяві від 22
червня 2010 року (а. с. 3) погодився, що при
порушенні ним зобов'язань із погашення
кредиту, він повинен сплатити Банку
пеню, розмір якої зазначений у п. 6.1 Умов
надання споживчого кредиту.

Згідно з п. 6.1 Умов надання споживчого
кредиту (а. с. 97), у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
позичальник сплачує Банку пеню у
розмірі 1,25% від суми простроченої
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення, але не менше 1 грн.

Водночас, в силу п. 6.3 цих же Умов, при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн.+5% від суми
заборгованості.

З пункту 6.5 Умов надання споживчого
кредиту вбачається, що нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. п. 6.1, 6.3 цих
Умов, здійснюється протягом трьох
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником.

Відмовляючи у стягненні штрафу, суд не
звернув уваги на вказані обставини та
положення закону, не врахував, що
умовами договору передбачені різні
види цивільно-правової
відповідальності за різні порушення
цих умов, а саме, що штраф та пеня
відповідно до умов укладеного
сторонами договору нараховуються при
різних обставинах порушення
зобов'язання зі сторони боржника, а
відтак є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником.

У зв'язку з цим висновок суду щодо
подвійної відповідальності
відповідача за одне і теж саме
порушення зобов'язання є помилковим, а
тому є підстави для стягнення з
відповідача як пені, так і штрафу.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значено
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав жодного доказу щодо розміру
понесених збитків у зв'язку з не
виконанням відповідачем умов
кредитного договору та, виходячи з
принципів об'єктивності і реальності,
зменшив розмір пені до 500 грн.

При цьому, зменшуючи розмір стягнутої
на користь Банку пені, суд правильно
вважав, що для цього є передбачені
законом підстави, оскільки розмір
нарахованої Банком пені значно
перевищує суму заборгованості за
кредитом та відсотками.

Між тим, зменшення судом суми
нарахованої позивачем пені з 22 254 грн. 70
коп. до 500 грн. не є співмірним.

За такого, з урахуванням розміру
заборгованості за кредитним договором
колегія суддів апеляційного суду
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3
на користь Банку пеню, передбачену п. 6.1
Умов надання споживчого кредиту за
період 12 місяців, які передували
зверненню з даним позовом - з 6 лютого 2011
року по 6 лютого 2012 року, що складатиме 16
202 грн. 82 коп. = ((3541 грн. 41 коп. х 1,25%) : 100) х
366.

З урахуванням викладеного, рішення
суду в частині стягнення пені
необхідно змінити, а в частині відмови
у стягненні штрафу скасувати в силу п. 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити нове
рішення.

В зв'язку з викладеним, підлягає зміні і
розмір стягнутої за оскаржуваним
заочним рішенням загальної суми
заборгованості за даним кредитним
договором з 4625 грн. 59 коп. на 22 147 грн. 42
коп.

У зв'язку зі зміною рішення в частині
визначення стягнутої заборгованості,
згідно зі ст. 88 ЦПК України необхідно
змінити й розмір стягнутого судового
збору, стягнувши 219 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 січня 2013 року в
частині відмови у стягненні штрафу
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 1819 (одну
тисячу вісімсот дев'ятнадцять) грн. 01
коп. штрафу за кредитно-заставним
договором №F312181454, укладеним 22 червня
2010 року між публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_3.

Це ж заочне рішення в частині стягнення
пені та розподілу судових витрат
змінити, виклавши рішення в цій частині
в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» 16 202
(шістнадцять тисяч двісті дві) грн. 82
коп. пені за кредитно-заставним
договором №F312181454, укладеним 22 червня
2010 року між публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 та 219 (двісті
дев'ятнадцять) грн. 40 коп. судового
збору.

Змінити розмір стягнутої за вказаним
заочним рішенням загальної суми
заборгованості за даним кредитним
договором з 4625 грн. 59 коп. на 22 147
(двадцять дві тисячі сто сорок сім) грн.
42 коп.

В іншій частині те ж заочне рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий: Судді: