Справа № 480/2189/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Войнарівського М.М.,

при секретарі Шуріної Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши 27 жовтня 2014року у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 та Кредит до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ ОСОБА_2 та Кредит звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 308724,11грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 та Кредит та ОСОБА_3 було укладено кредитний Договір № 16-07/МБ віповідно до якого Відповідачу був наданий кредит у сумі 51 000,00 грн. Згідно з умовами Кредитного договору (п. 3.2) Відповідач зобов'язується повністю повернути отримані грошові кошти у строк до 07.08.2012 року. Відповідно до п. 4.3 сплата процентів за користування кредитом проводиться відповідачем щомісячно до 10 числа кожного місяця, згідно з Графіком зниження Зоргованості. Згідно з п. 3.4. кредитного Договору Позивач має право дострокового повернення кредитних коштів, оплати нарахованих процентів якщо Відповідач несвоєчасно чи не в повному обсязі здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості, або на сплату процентів відповідно до умов цього договору. Як спосіб забезпечення виконання зобов'язань між Позивачем, Відповідачем та ОСОБА_4 , було укладено договір поруки. Згідно з п. 2.1 Договору поруки, у випадку невиконання Відповідачем 1 умов кредитного договору, Відповідач 1, Відповідач 2 (Поручителі) відповідають перед Позивачем як солідарні боржники. Відповідач 1 відповідає перед Позивачем у тому ж об'ємі, що і Відповідач 2 в тому числі за основним боргом, оплатою відсотків та підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки за основним боргом та відсотками, а також по відшкодуванню усіх збитків.

Відповідно до п. 2.3 Договору поруки, у випадку непогашення Відповідачем 1 заборгованості за кредитним договором протягом 1 банківського дня з моменту настання строку сплати відсотків, основного боргу та комісійної винагороди, що передбачені договором, у Позивача виникає право вимагати сплату заборгованості в повному обсязі від Відповідача 2 . Відповідач 1 порушував умови Кредитного договору - недотримувався строків погашення заборгованості за кредитним договором,у зв'язку з цим виникла заборгованість перед Позивачем, яка станом на 08.10.2009 року складає 42 562,61 грн. з яких:Борг за кредитом37390,78 грн.,Нараховані відсотки 3363,34 грн., Пеня на 08.10.2009 р. 1808,49 грн.

05.04.2010 року Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області зазначену вище заборгованість було стягнуто з Відповідачів іа користь Позивача. Однак зобов'язання станом на 29.07.2013 року Відповідачі належним чином не виконують, у зв'язку з цим виникає заборгованість по відсоткам та штрафним санкціям (пені), яку Відповідачі також не сплачують. Таким чином, станом на 29.07.2013 року заборгованість відповідачів по донарахованим відсоткам за період з 08.02.2007 (дата звернення з першим позовом) по 29.07.2013 року складає 308724,11 грн. з яких:

Сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 37390,78 грн.

Сума строкової заборгованості по відсоткам - 588,01 грн.

Сума простроченої заборгованості по відсоткам -31939,78 грн.

Пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсотками 238805,54грн.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем своєї реєстрації, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

08.02.2007року з відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 16-07/МБ, за яким позивач видав останній кредит в сумі 51000,00грн.

В забезпечення кредиту відповідач ОСОБА_4виступив поручителем за виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Позивач свої зобов`язання в частині надання відповідачу кредитних коштів виконав повністю.

Отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 42 562,61 грн. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області 05.04.2010 року зазначену вище заборгованість було стягнуто з Відповідачів іа користь Позивача. Однак зобов'язання станом на 29.07.2013 року Відповідачі належним чином не виконують, у зв'язку з цим виникає заборгованість по відсоткам та штрафним санкціям (пені), яку Відповідачі також не сплачують. Таким чином, станом на 29.07.2013 року заборгованість відповідачів по донарахованим відсоткам за період з 08.02.2007 по 29.07.2013 року складає 271333,33грн. з яких:

Сума строкової заборгованості по відсоткам - 588,01 грн.

Сума простроченої заборгованості по відсоткам -31939,78 грн.

Пеня за прострочення заборгованості по кредиту та відсотками 238805,54грн.

Відповідач ОСОБА_4, як поручитель, прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за договором,здійснити виконання грошових зобов`язань в повному обсязі , однак зобов`язання свої не виконав.

Вирішуючи спір сторін в частині нарахування суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 37390,78грн.суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 509, ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону про захист прав споживачів між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення ЦК України про зобов'язання та договір, так і приписи його ч. 2 ст. 627 ЦК України щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

З огляду на викладене при розгляді даного спору суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу нараховані до сплати прострочена заборгованість по основному боргу кредиту у розмірі 37390,78,яка вже була стягнута рішенням Миколаївського райсуду від 05.04.2010року.

Отже, стягнення вдруге за порушення зобов`язань за кредитним договором є неприпустимим, з огляду на положення ст. 61 Конституції України.

Виходячи з викладеного та на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України та ст. 61 Конституції України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 271333,33, а також судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Банк ОСОБА_2 та Кредит заборгованість за кредитним договором №16-07/МБ від 08.02.2007року в сумі 271333грн. 33коп. та судовий збір в розмірі 373грн.90коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя М.М.Войнарівський

27.10.2014