Справа №
провадження № 2з/201/143/2014
У Х В А Л А

04 липня 2014 року суддя Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
Демидова С.О., розглянувши заяву
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення, -

В С Т
А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
перебуває вказана цивільна справа.

03 липня 2014 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду з
заявою про забезпечення позову, у якій
останній просить накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачу шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження, в межах
суми стягнення; обмежити відповідача у
праві виїзду за межі України до
виконання своїх зобов'язань. В своїй
заяві позивач посилається на те, що
відповідач на протязі тривалого часу
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконує, а тому з боку
відповідача можливі дії щодо
позбавлення банку можливості
задовольнити свої вимоги за рахунок
належного відповідачу майна й коштів.

Розглянувши заяву, ознайомившись
з матеріалами справи, суд вважає, що
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного
процесуального кодексу України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч.1 ст. 152
Цивільного процесуального кодексу
України позов забезпечується
накладенням арешту та майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або і інших осіб та забороною вчиняти
певні дії.

Як вбачається з матеріалів
справи, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1, в якій
просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 165 166, 45 доларів США звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
роз'яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення позов,
який просить застосувати особа, котра
звернулася з такою заявою, позовним
вимогам. Вирішуючи питання про
забезпечення позову суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином клопотання позивача про
обмеження відповідача у праві виїзду
за межі України до виконання
зобов'язань за кредитним договором не
підлягає задоволенню, оскільки таке
клопотання може бути поданим державним
виконавцем при виконанні рішення суду.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК
України та зазначені роз'яснення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, суд не находить підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду у випадку його ухвалення
на користь позивача, а також, те що вид
забезпечення позову, який просить
застосувати позивач, є неспівмірним з
позовними вимогами. Окрім того в
матеріалах справи відсутні належні і
допустимі докази належності
відповідачу на праві власності
будь-якого рухомого, нерухомого майна
та грошових коштів.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 294 ЦПК України,
суд -

У
Х В А Л И В:

В задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 5 днів з дня
отримання її копії.

Суддя
С.О.Демидова