Справа № 758/9811/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 вересня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Гребенюка В. В. ,

при секретарі - Шабатин Н. А.,
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,
-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_1 (надалі за
текстом - позивач) звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом -
відповідач), про розірвання шлюбу.

Зазначила, що 24.04.2008 року між позивачем
та відповідачем був укладений шлюб, від
даного шлюбу сторони мають дитину,
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що подружнє життя у
них не склалося, що шлюбні відносини
між ними фактично припинилися, спільне
господарство вони не ведуть, подальше
спільне проживання та примирення між
ними є неможливим, просила розірвати
шлюб. Шлюб існує формально і підлягає
розірванню.

Позивач до початку судового засідання
надала заяву про розгляд справи без її
участі, а також зазначила, що позовні
вимоги підтримує, просила суд позов
задовольнити (а.с. 20).

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 Цивільно
процесуального кодексу України (надалі
за текстом - ЦПК України), судом було
направлено запит до органів реєстрації
місця проживання фізичної особи (а.с. 8),
згідно отриманої відповіді відповідач
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с. 9).

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові
повістки - про виклик зі зворотнім
повідомленням направлялись за
зареєстрованим у вставленому законом
порядку місця проживання фізичної
особи - відповідача. У разі ж їх
відсутності за даною адресою,
вважається, що судовий виклик вручений
належним чином.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Так, в судове засідання відповідач
викликався судовими повістками зі
зворотнім повідомленням на 08.09.2014 року,
29.09.2014 року (а.с. 11, 13, 15-16).

У разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК
України).

Зважаючи на вищевикладене та
відсутність заперечень позивача, суд
приходить до висновку про можливість
розгляду позову у відсутності
відповідача та постановлення заочного
рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі обставини справи, на
яких ґрунтується позов, суд приходить
до висновку про задоволення позову
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24.04.2008 року між
позивачем та відповідачем був
укладений шлюб, що підтверджено
свідоцтвом про шлюб від 24.04.2008 року,
актовий запис № 545, видане Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 4),
від даного шлюбу сторони мають дитину,
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися, спільне
господарство вони не ведуть.
Примирення сторін є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного. Суду України від 21 грудня
2007 року N 11 Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя зазначено, що
проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Встановивши, що між сторонами втрачено
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення подружжя, подальше спільне
життя та збереження шлюбу між ними
неможливо і суперечить інтересам
позивача, суд дійшов висновку про те, що
збереження сім'ї є неможливим, шлюб між
сторонами існує формально і може бути
розірваним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 209, 212-215,
218, 224-233, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зазначеною у
свідоцтві про шлюб, як ОСОБА_1,
зареєстрований 24.04.2008 року, Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім`ї,
актовий запис № 545 - розірвати;

Після розірвання шлюбу позивачу
залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та про
ставлення відмітки в актовому записі
про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва шляхом подання в
10-денний строк з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
десяти днів з дня його проголошення.
Шлюб припиняється у день набрання
чинності рішення суду про розірвання
шлюбу.

Суддя В. В. Гребенюк