У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Нагорняка В.А.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - відділ державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, виключення
обтяжень, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 08 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 та приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, виключення
обтяжень.

ОСОБА_3 посилалась на те, що 31 жовтня 2012
року між нею та ОСОБА_5 було укладено
попередній договір, згідно з яким
сторони дійшли згоди, що до 30 листопада
2012 року між ними буде укладено основний
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

На виконання попереднього договору
позивачкою, як продавцем квартири, було
направлено ОСОБА_5, як покупцю, лист з
проханням з'явитися 30 листопада
2012 року до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 для укладення основного
договору. Однак, ОСОБА_5 у визначений
час не з'явився для укладення основного
договору.

У серпні 2013 року позивачкою було
отримано постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого напису, вчиненого
приватним нотаріусом 03 грудня 2012 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 12319 про
стягнення заборгованості з позивачки у
сумі 1 222 631 грн 45 коп. на користь ОСОБА_5

Позивачка зазначала, що вказаний
виконавчий напис має бути визнаний
судом таким, що не підлягає виконанню,
оскільки нотаріусом на порушення вимог
ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не
було перевірено безспірність суми
заборгованості, також не дотримано
вимог Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
22 лютого 2012 року № 296/5 (далі -
Порядок).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 08 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 11 лютого
2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано виконавчий напис від 03 грудня
2012 року, вчинений приватним нотаріусом
Київського міського натурального
округу ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 12319 про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 у сумі 1 222 631
грн 45 коп. на користь ОСОБА_5, таким що не
підлягає виконанню.

Виключено з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна та з
Державного реєстру обтяжень
нерухомого майна записи про обтяження
на користь ОСОБА_5, внесені на підставі
виконавчого напису від 03 грудня 2012
року, вчиненого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 12319 про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 у сумі 1 222 631
грн 45 коп. на користь ОСОБА_5
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_5

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 31 жовтня 2012 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено
договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3
володіє квартирою АДРЕСА_1, і бажає
продати (передати у власність) нерухоме
майно, а ОСОБА_5 бажає набути у
власність нерухоме майно на
взаємоприйнятних і узгоджених умовах.

Згідно з параграфом 1 договору ОСОБА_5
передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 567
503 грн, що на день підписання даного
договору за курсом НБУ становить
еквівалент 71 тис. дол. США, як
передоплату за нерухоме майно.

Відповідно до параграфу 2 договору
сторони дійшли згоди, що вони укладуть
до 30 листопада 2012 року, в порядку
встановленому чинним законодавством
України, договір купівлі-продажу
квартири, за яким ОСОБА_3 передасть у
власність ОСОБА_5 нерухоме майно за
узгодженою сторонами ціною - 573 497 грн 75
коп., що еквівалентно 71 750 дол. США.

Згідно з п. 2.2 параграфу 2 при укладенні
договору купівлі-продажу відбудеться
зарахування суми 567 503 грн , що
еквівалентно 71 тис. дол. США у ціну
нерухомого майна.

Відповідно до п. 2.3 параграфу 2, якщо у
термін до 30 листопада 2012 року ОСОБА_5
відмовиться від укладення договору
купівлі-продажу, ОСОБА_3 залишає у
себе суму передоплати і ОСОБА_5 не
вправі вимагати її повернення.

Згідно з п. 2.4 параграфу 2 договору, якщо
у термін до 30 листопада 2012 року
ОСОБА_3 відмовиться від укладення
договору купівлі-продажу, істотні
умови якого викладені у п. 2.1 даного
договору, то в такому випадку ОСОБА_3
зобов'язана негайно, без зволікань, до
дев'ятої години ранку 01 грудня 2012 року
повернути ОСОБА_5 суму передоплати з
урахуванням індексу інфляції та
сплатити штраф у розмір 100 % від суми
передоплати, а у разі прострочення -
також сплатити неустойку в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України за весь
час прострочення. У випадку порушення
ОСОБА_3 п. 5.3 цього договору, ОСОБА_3
зобов'язана сплатити штраф у розмірі 100
% від суми передоплати.

Якщо ОСОБА_3 не виконає умов,
передбачених п. 2.1 або 2.4 або 5.3
цього договору у встановлений строк і
сторони не дійдуть згоди щодо
продовження терміну дії цього
договору, ОСОБА_5 має право стягнути
борг у безспірному порядку, шляхом
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 (параграф 3 договору).

Відповідно до параграфу 4 договору
стягнення заборгованості за цим
договором здійснюється у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса або на підставі рішення суду.
Для отримання виконавчого напису
ОСОБА_5 подає нотаріусу такі документи,
що підтверджують безспірність
заборгованості ОСОБА_3 за цим
договором: заяву про невиконання
ОСОБА_3 умов договору і розрахунок
заборгованості.

27 листопада 2012 року ОСОБА_3 направила
ОСОБА_5 рекомендований лист на
виконання зобов'язання за попереднім
договором, що був укладений 31 жовтня 2012
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та
посвідчений приватний нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим № 10879, в
якому було зазначено час та місце
укладення основного договору
купівлі-продажу, прізвище приватного
нотаріуса, що буде посвідчувати
основний договір, та повідомлено
адресу нотаріуса ОСОБА_9: АДРЕСА_2, о 14
год. 00 хв. на 30 листопада 2012 року.

03 грудня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було посвідчено
виконавчий напис на підставі договору
від 31 жовтня 2012 року, за реєстром № 10879
про стягнення заборгованості з
боржника (термін виконання
зобов'язання настав 30 листопада 2012
року) ОСОБА_3 в сумі 1 222 631 грн 45 коп., з
яких: 567 503 грн - основна сума
заборгованості (строк платежу настав 30
листопада 2012 року); 567 503 грн - сума
штрафу; 85 125 грн 45 коп. - сума неустойки в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період з 01 грудня 2012 року по 03 грудня
2012 року; 2 500 грн - витрати, пов'язані з
вчиненням виконавчого напису на
користь ОСОБА_5

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 існував
спір щодо здійснення передоплати за
попереднім договором і у нотаріуса
були відсутні докази, які б свідчили
про безспірність вимог відповідача, а
відтак - підстави до вчинення
виконавчого напису.

Судом апеляційної інстанції також
зазначено, що посилання ОСОБА_5 на
те, що відповідач був неналежним чином
повідомлений про час та місце
укладання основного договору і його
укладення повинен був посвідчувати той
самий нотаріус, який посвідчив
попередній договір, не заслуговують на
увагу, оскільки в даному випадку
предметом спору є виконання нотаріусом
вимог Закону України «Про нотаріат» та
Порядку при вчиненні оспорюваного
виконавчого напису.

Зазначені висновки судів відповідають
обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які правильно застосовані.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат»
визначає умови вчинення виконавчих
написів, зокрема, нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 Глави 16
Порядку для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість, або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. пп. 3.1, 3.2 п. 3 Глави 16 Порядку
нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років.

Безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172 (далі - Перелік).

Вказаним Переліком встановлено, що при
стягненні заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами у
безспірному порядку для одержання
виконавчого напису подаються: а)
оригінал нотаріально посвідченої
угоди; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Відповідно до § 4 попереднього договору
нотаріусу було надано заяву про
невиконання позивачкою умов цього
договору і розрахунок заборгованості.

Про те, що умовами договору не
визначено конкретний час та місце
укладання основного договору, а також
особу нотаріуса, який повинен був
посвідчувати основний договір,
нотаріусом перевірено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 посвідчено, що ОСОБА_3 30
листопада 2012 року о 14 год. 00 хв.
знаходилася в приміщенні за адресою:
АДРЕСА_2, що є робочим місцем приватного
нотаріуса.

Пунктом 2.3 Порядку передбачено, що
вчинення виконавчого напису в разі
порушення основного зобов'язання та
(або) умов іпотечного договору
здійснюється нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту надісланих
іпотекодержателем повідомлень -
письмової вимоги про усунення порушень
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим,
якщо є відмітка іпотекодавця на
письмовому повідомленні про його
отримання або відмітка поштового
відділення зв'язку про відправлення
повідомлення на вказану в іпотечному
договорі адресу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 існує спір щодо
здійснення передоплати за попереднім
договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, правильно виходив з того, що
вчиняючи виконавчий напис нотаріус
порушив вимоги п. 2.3 Порядку щодо
направлення на адресу ОСОБА_3 письмової
вимоги про усунення порушень, а відтак
не перевірив відсутність спору щодо
розміру заборгованості.

За таких обставин суд першої інстанції,
з висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про те, що у
нотаріуса були відсутні докази, які б
свідчили про безспірність
заборгованості боржника, на погашення
якого ним вчинявся виконавчий напис, а
відповідно і про відсутність правових
підстав для вчинення виконавчого
напису, оскільки нотаріус дійшов
помилкового висновку про те, що сума
заборгованості, зазначена у
виконавчому написі, що оспорюється, є
безспірною.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 08 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 11 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді: О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська