АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х ВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Поливач
Л.Д.,

при секретарі Меєчко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 07.04.2014 у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного
авіабудівного концерну «Антонов» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач в лютому 2014 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на свою користь 407 909, 10
грн. суми заборгованості по заробітній
платі, з яких 90329, 57 грн. заборгованість
по заробітній платі, 274 786, 05 грн. середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку, компенсацію за кожен
місяць затримки заробітної плати
відповідно до індексу споживчих цін у
розмірі 42 793, 48 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 07.04.2014 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного авіабудівного концерну
«Антонов» про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення заявлених
позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та невірним
застосуванням норм матеріального
права. Позивач вказує на те, що сума
заборгованості була підтверджена
довідкою Відповідача про доходи №68 від
02.02.2009, листом від 13.12.2010 №121/10612, а також
зазначена в Акті ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності ДАК «Антонов». Позивач
також не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо його відсутності
в останній робочий день, оскільки днем
свого звільнення вважає 03.02.2009.

На підставі викладеного вважає відмову
у задоволені позовних вимог
необґрунтованою, рішення суду першої
інстанції таким, що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, а також
фактичним обставинам справи, просить
його скасувати, а позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу з
підстав викладених у ній, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення заявлених
позовних вимог.

Представник відповідача та
представник прокуратури заперечували
проти доводів апеляційної скарги,
вважають рішення суду першої інстанції
законним і обґрунтованим, просили
залишити його без змін.

Справа № 761/5767/14 № апеляційного
провадження:22-ц-796/6964/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Фролова
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які
приймали участь в судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 116 КзПП
України при звільненні працівника
виплата і сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КзПП України, в разі
виплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КзПП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В силу ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції вважав недоведеними
заявлені позовні вимоги, оскільки
довідка про доходи № 68 від 02.02.2009, на
якій ґрунтуються позовні вимоги є
неспроможнім доказом. Інші первинні
документи, що свідчили б нарахування
позивачу заробітної плати відсутні, а
наявні табелі обліку використання
робочого часу не відповідають типовій
формі П-14, оскільки не мають підписів
табельника та керівника.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції в повній мірі
відповідають обставинам справи та
вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається і
встановлено судом, що Постановою
Кабінету Міністрів України від 14.03.2007 №
479 ОСОБА_1 було призначено генеральним
директором - головою правління
Державного авіабудівного концерну
«Авіація України» (т.1 а.с.15).

01.06.2007 Міністерство промислової
політики України уклало контракт з
керівником концерну, що є у державній
власності № 1-8 на термін з 01.06.2007 по
31.05.2012 (т.1 а.с.16-29).

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України № 1636-р від 27.12.2008 позивача
звільнено з посади Генерального
директора у зв'язку з ліквідацією
посади (т.1 а.с.31). Дію контракту
припинено наказом Міністерства
промислової політики України від 03.02.2009
(т.1 а.с.32).

А отже, позивач був звільнений з посади
03.02.2009, про що також зазначено в його
трудовій книжці (т.1 а.с.214-220).

Згідно довідки № 68 від 02.02.2009 сума
заборгованості із виплати по
заробітній платі ДАК «Авіація України»
перед позивачем за період з січня по
грудень 2008 року становить 90329,57 грн. (т.1;
а.с.30).

Разом з тим, Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 №1014 «Про
питання державного авіаційного
концерну «Авіація України»
затверджено нову редакцію статуту
концерну, якою, зокрема, концерн
перейменовано в Державний
авіабудівний концерн «Антонов» (т.1
а.с.4-14).

09.12.2008 була зареєстрована заміна
найменування юридичної особи на
Державний авіабудівний концерн
«Антонов», місцезнаходження якого: м.
Київ, вул. Туполєва,1, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
Серія А01 № 249510 (т.1 а.с.67).

Відповідно до ч.5 ст. 89 ЦК України зміни
до установчих документів юридичної
особи, які стосуються відомостей,
включених до єдиного державного
реєстру, набирають чинності для третіх
осіб з дня їх державної реєстрації.

Отже, слід погодитись з висновком суду
першої інстанції, що з 09.12.2008 вся
документація повинна була
створюватися та підписуватися від
імені ДАК «Антонов» та засвідчуватися
відповідною печаткою ДАК «Антонов» за
його місцезнаходженням, а саме: м. Київ,
вул. Туполева, 1.

Але, як видно і з довідки № 68 від 02.02.2009
вона була видана від імені ДАК «Авіація
України» та завірена печаткою ДАК
«Авіація України», які є недійсними з
моменту проведення державної
реєстрації змін установчих документів.
А тому вказана довідка є такою, що
видана всупереч вимогам чинного
законодавства, і може бути прийнята до
уваги суду в якості належного та
допустимого доказу.

Крім того, довідка про доходи № 68 від
02.02.2009 видана за підписом заступника
генерального директора Баранова A.A., що
також свідчить про неспроможність
відповідного доказу, оскільки
заступник генерального директора
відповідно до статуту ДАК «Антонов» не
має повноважень на підписання такого
роду документів і в день підписання
довідки Баранов A.A. був відсутній на
робочому місці, що підтверджується
табелем обліку використання робочого
часу за лютий 2009.

Доводи апеляційної скарги про те, що
наявність заборгованості по
заробітній платі перед позивачем
вбачається з Акту ревізії ДАК
«Антонов», складеному Головним
контрольно-ревізійним управлінням
України знайшли своє підтвердження
(т.1 а.с.123). Проте, в повному обсязі
погодитись з цим твердження колегія
суддів не вважає за можливе.

Так, в Акті № 05-21/83 від 03.11.2011 в п.4.1.1.
встановлені факти порушення
законодавства в частині нарахування
заробітної плати колишньому
генеральному директору - голові
правління ДАКАУ ОСОБА_1 та зазначено, що
кредиторська заборгованість з оплати
праці, що виникла в 2008 році по
розрахунках з колишнім генеральним
директор - головою правління ДАКАУ
ОСОБА_1, становить 91615,00 грн.. Разом з тим,
у пункті 8 зазначено, що у актах
приймання-передачі документації
відсутня інформація про документи
бухгалтерського обліку чи фінансову
звітність ДАКАУ за 2008 рік. Також
ревізією було встановлена відсутність
посадових осіб концерну, на яких
керівництвом ДАКАУ в 2008 році покладено
обов'язки по веденню бухгалтерського
обліку (зокрема з питань нарахування
заробітної плати та інше, по яких
виявлено ревізією порушення) та
складанню фінансової звітності (т.1
а.с.81-143).

Посилання позивача на лист від 13.12.2010
№121/10612, як на доказ визнання
відповідачем суми заборгованості не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
з даного листа вбачається, що
керівництвом ДАК «Антонов» надається
інформація Заступнику прокурора м.
Києва на його запит, при цьому йде
посилання на Акт Головного
контрольно-ревізійного управління
України № 05-21/83 від 03.11.2001 (т.1 а.с.233-237).

За наведених обставин, коли наявна
розбіжність у сумах визначеній в
довідці від 02.02.2009 (90329,57 грн.) та сумі
зазначеній як кредиторська
заборгованість в Акті ревізії та
листі від 13.12.210 № (91615,00 грн.), при цьому
враховуючи встановлену відсутність у
період за який виникла заборгованість
відповідальної особи за ведення
бухгалтерського обліку та відсутність
первинної документації з питань
нарахування заробітної плати, вважати
доведеним факт заборгованості
відповідача перед позивачем по
заробітній платі та її розмір не
вбачається можливим. Відповідно, якщо
не підтверджений факт наявності
заборгованості по заробітній та її
розмір, то позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
компенсації інфляції є безпідставними.
Також колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що з моменту звільнення
позивача 03.02.2009 і до дня звернення до
суду 24.02.2014 позивачем не пред'являлись
вимоги до відповідача про здійснення
розрахунку в зв'язку зі звільненням.

Отже висновок суду першої інстанції
про недоведеність заявлених позовних
вимог відповідає обставинам справи.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду відповідає вимогам
чинного законодавства, наданим
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів апеляційного суду не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 07.04.2014 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: Судді: