Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Парінової
І.К.,

Савченко
В.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», третя особа - Кіровський
відділ державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, про визнання права власності
на транспортний засіб, виключення з
акту опису та звільнення з-під арешту,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 15 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У черві 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 12
грудня 2007 року між ОСОБА_4 та публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» було укладено кредитний
договір на придбання транспортного
засобу -автобуса - D, марки Рута 20 СПГ, 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. 02
березня 2010 року між позивачем та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу
автобуса - D, марки Рута 20 СПГ, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, у простій
письмовій формі, за умовами якого
вартість автомобіля складала 113 788 грн,
з розстрочкою платежу до 19 грудня 2013
року, та того ж дня позивач передав
відповідачу в рахунок вартості
автомобіля 31 527 грн 66 коп., про що
надав відповідну розписку. Залишок
вартості транспортного засобу в
розмірі 82 260 грн 34 коп. позивач
зобов'язався сплачувати щомісячно,
здійснюючи платежі за вищевказаним
кредитним договором, у зв'язку з чим
уклав договір поруки.

Після цього ОСОБА_4 видав позивачу
нотаріально посвідчену довіреність на
право керування та розпорядження
спірним транспортним засобом та
передав транспортний засіб позивачу. 22
січня 2013 року ОСОБА_4 вдруге видав на
ім'я позивача довіреність на володіння
спірним транспортним засобом та
дружина ОСОБА_4 надала згоду на його
відчуження.

На виконання рішення суду про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
іншим кредитним договором на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження та складено акт опису й
арешту майна боржника, в тому числі і
спірного транспортного засобу.

Посилаючись на те, що всі істотні умови
договору купівлі-продажу були
узгоджені сторонами та на підставі ст.
ст. 328, 638, 655, 697 ЦК України, ст. 30 Закону
України «Про заставу», ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
позивач просив визнати за ним право
власності на транспортний засіб -
автобус - D, марки Рута 20 СПГ, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, виключити його з
акту опису та звільнити з-під арешту.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 13 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко