Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/2563/14
1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріСеменчук О.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернулося до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що між сторонами
було укладено договір № б/н від 07.09.2005
року, за умовами якого банк надав
відповідачу в користування кредитні
кошти в сумі 5 000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в сумі 48% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згода ОСОБА_5 на те, що підписана ним
заява разом з умовами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Занком договір,
підтверджується підписом, виконаним
від імені відповідача в заяві (а.с.5).

Банк просив суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 25664 грн. 44 коп. з
яких: заборгованість за кредитом - 3556,23
грн.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 20409,90 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1198.31 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким
позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 309, 310 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення являється невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення. Якщо поза увагою доводів
апеляційної скарги залишилась
очевидна незаконність або
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у справах окремого
провадження, апеляційний суд перевіряє
справу в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
факти звернення відповідача до
правоохоронних органів, надання банком
копії паспорта позивача пізніше ніж
вважав за необхідне суд, аналіз судом
копії заяви є достатніми доказами того,
що відповідач не підписував договір з
банком, а тому і відсутні підстави для
задоволення позову.

Однак, суд дійшов вірного висновку щодо
відмови в позові з невірних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що сторонами було
укладено договір № б/н від 07.09.2005 року,
за умовами якого банк надав
відповідачу в користування кредитні
кошти в сумі 5 000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в сумі 48% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згода ОСОБА_5 на те, що підписана ним
заява разом з умовами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір,
підтверджується підписом, виконаним
від імені відповідача в заяві (а.с.5).

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі і експертиза
призначається ухвалою суду.

Оскільки відповідач посилався на те, що
він не підписував угоду з банком суд
першої інстанції вірно своєю ухвалою
призначив судову почеркознавчу
експертизу, яка не була проведена по
незалежним від сторін обставинам -
відсутності оригіналу договору
укладеного між сторонами, який було
вилучено в банку в ході досудового
слідства.

Тому суд, оскільки факт того, що особа
не підписувала договір у даному
випадку міг бути встановлений лише
висновком експерта бо встановлення
такого факту потребує спеціальних
знань, помилково дійшов висновку про не
укладення договору між сторонами.

Ті докази на які послався суд першої
інстанції не є належними для
встановлення факту відсутності
волевиявлення сторони на укладення
договору, враховуючи також те, що в
період 2005-2006 року відповідачем
сплачувалась заборгованість за
вказаним договором (а.с. 3).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між ним та банком
Договір про надання банківських
послуг.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, в зв'язку з
чим станом на 08.11.2012 року у відповідача
виникла заборгованість в сумі 25664 грн. 44
коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою (а.с. 17,
18) граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH),
останній платіж за вказаним договором
здійснено 17.06.2006 року (а.с. 3), а дія
картки закінчилась відповідно до
комп'ютерної виписки банку наданої
колегії суддів - в червні 2008 року.
Докази про отримання нової карти за цим
договором чи продовження дії
попередньої відсутні, і на це банк не
посилався.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України до ухвалення рішення
відповідач звернувся до суду першої
інстанції з письмовою заявою про
застосування позовної давності (а.с. 27).

Відповідно до умов укладеного договору
строк дії карти визначений до червня 2008
року та строк дії кредитного ліміту
співпадає зі строком дії карти, тобто
моментом закінчення дії договору є
червень 2008 року, а тому загальний строк
позовної давності сплив 01.07.2011 року.

Даний позов до суду було подано банком
лише 05.12.2012 року, тобто за межами
загального строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постановах Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18
червня 2014 року №6-61цс14).

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
правового обґрунтування підстав
відмови в позові.

Керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 303, ст. ст. 307, 309, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2014 року у
цій справі змінити в частині правового
обґрунтування підстав відмови в
позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: