АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/6015/2014
Головуючий у І інстанції Коробенко С.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Шкоріна О.І.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
- Мозоловської Вікторії Вікторівни на
заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання виконавчого напису
нотаріусу таким, що не підлягає
виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 грудня
2013 року позов ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис від 11 червня 2013 року
за реєстровим номером №1389, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
на підставі Іпотечного договору №1067-
0201001/Zфкіп-08 від 16.05.2008 року, укладеного
між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», правонаступником
якого за вказаним договором є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
щодо звернення стягнення на належну
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» - Мозоловська
В.В. подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача заперечив проти апеляційної
скарги.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

16 травня 2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_4 було
укладено Договір про іпотечний кредит
№1067- 0201001/ФК-08, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 370000
гривень терміном до 15 грудня 2018 року
(а.с.45-48).

В порядку забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором між ТОВ «Укрпромбанк» та
ОСОБА_2 16 травня 2008 року був укладений
Іпотечний поговір № 1067-020100 l/Zфкіп-08, у
відповідності до умов якого Позивач
став майновим поручителем за
зобов'язаннями ОСОБА_4 шляхом передачі
в іпотеку банку належної йому на праві
власності квартири АДРЕСА_1 (а.с. 34-40)

На підставі Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку
від 13.06.2010 року права вимоги за
вказаними вище кредитним та іпотечним
договорами перейшло до ПАТ «Дельта
Банк» (а.с.49-56).

З матеріалів справи також вбачається,
що 28 липня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ОСОБА_2 було укладено ще один
Іпотечний договір з таким же номером
№1067- 0201001/2фкіп-08, у відповідності до
якого ОСОБА_2 виступив майновим
поручителем за також укладеним в цей же
день з ОСОБА_4 кредитним договором
№1067-0201001/ФК-08, в якому сума кредиту
збільшена до 474931,94 грн. (а.с.4-6).

29 березня 2013 року Відповідач направив
Позивачу вимогу від 29.03.2013 року (а.с.9), в
якій повідомив про порушення ОСОБА_4
зобов'язань із повернення кредиту за
договором від 28.07.2011 року, а також про
наявність простроченої заборгованості
в розмірі 167845,89 доларів США та
загальної заборгованості в розмірі
564972,83 доларів США та попередив про
можливість звернення до нотаріуса за
виконавчим написом у випадку
непогашення простроченої
заборгованості. В даному випадку суд
першої інтонації вірно зазначив, що
зазначена вимога не відповідає умовам
кредитного договору, оскільки кредит
ОСОБА_4 був наданий у гривнях.

Крім того, звертаючись 27 травня 2013 року
до нотаріуса із заявою про вчинення
виконавчого напису Відповідач
вказував на порушення позичальником
умов Кредитного договору не від 28.07.2011
року, а від 16 травня 2008 року (кредит в
сумі 370000 грн), а також просив звернути
стягнення на предмет іпотеки на
підставі Іпотечного договору саме від
16.05.2008 року.Копії саме цих договорів
були подані нотаріусу в якості
додатків до заяви. Разом з тим,
розрахунок заборгованості, також
наданий нотаріусу, виконаний на
підставі Кредитного договору від 28.07.2011
року (кредит в сумі 474931,94 грн), що не
відповідає умовам наданого нотаріусу
кредитного договору (а.с.44).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до положень ст. 88 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно з ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Мін'юсту
України 3 березня 2004 року N 20/5,
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
N1172, передбачено, що для одержання
виконавчого напису подаються
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було подано нотаріусу
такі, що повністю суперечать один
одному, іпотечний договір та договір
кредиту, розрахунок заборгованості та
досудова вимога майновому поручителю
(іпотекодавцю) (а.с.34-64).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що , неможливо
вважати таку розраховану
заборгованість узгодженою і
безспірною, а тому приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, 11 червня
2013 року вчинено виконавчий напис, яким
запропоновано звернути стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві
власності ОСОБА_2 необґрунтовано та
виконавчий напис підлягає визнанню
таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги, оскільки
іпотечний договір укладено в
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором № 1067-0201001/ФКВ-08 від 28.07.2011
року.

Тоді як, виконавчий напис вчинено на
підставі іпотечного договору №
1067-0201001/Zфкіп-08 від 16.05.2008 року та
договору про внесення змін до
іпотечного договору від 26.11.2009 року.

Як вбачається із зазначеного,
виконавчий напис вчинено на підставі
неіснуючого договору.

Також відповідач стверджує, що позивач
посилається як на підставу, що він не
отримував повідомлень про наміри щодо
звернення стягнення. Проте, дане
твердження не відповідає дійсності.
Більше того, спростовується
матеріалами справи.

29.03.2013 року було надіслану досудову
вимогу позивачу, яку він отримав, з
повідомленням про наявність
простроченої заборгованості у розмірі
167 845, 89 дол. США та загальну суму
заборгованості у розмірі 564 972,83 дол. США
станом на 25.02.2013 року, відповідно до
договору кредиту № 1067-0201001/ФКВ-08 від
28.07.2011 року та вимогою сплатити
прострочену заборгованість.

Однак, згідно офіційного курсу НБУ на
25.02.2013 року загальна сума
заборгованості за кредитом, зазначена
відповідачем у досудовій вимозі,
становила 451 582,78 грн.

Тоді як, відповідно до виконавчого
напису, вимоги відповідача зазначені у
сумі розміром 595017,87 грн. та вказано
строк за який провадиться стягнення: з
28.07.2011 року по 23.05.2013 року, що виключає
безспірність вимог відповідача,
оскільки позивач не був повідомлений
саме про такий розмір заборгованості,
як цього вимагає діюче законодавство.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - Мозоловської Вікторії
Вікторівни - відхилити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: