Справа № 761/5100/14-ц
Провадження №2/761/2831/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного
кооперативу «Нивки-3», Київської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування, суд,-

встановив:

представник позивача по довіреності
звернувся в суд з позовом до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Нивки-3», в якому просить визнати за
ним право власності на гаражний бокс
НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул.Саратовська, 61-А в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є сином і спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті останнього
залишилось спадкове майно у вигляді
вказаного гаражного боксу, однак,
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
вказаний гаражний бокс, так як на нього
відсутній правовстановлюючий
документ. Надати такий документ
позивач наразі не може, оскільки батько
позивача набув право власності на
гараж, який будувався господарчим
способом власником за власні кошти, а
тому пайові внески не сплачувалися.
Крім того, відповідно до законодавства,
яке діяло на момент будівництва гаража,
виникнення права власності на гараж не
пов»язувалося з його державною
реєстрацією.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі з підстав викладених в
ньому.

Представник відповідача ГБК «Нивки-3»
надав до судового засідання заяву в
якій позов визнав і також просив його
задовольнити, а справу розглянути у
відсутності відповідача. При цьому,
зазначив, що вказаний гаражний бокс
побудований батьком позивача ОСОБА_3
господарчим способом за його власні
кошти, він був власником гаражного
боксу НОМЕР_1, гараж введений в
експлуатацію 4.06.1968 (а.с.31).

Залучений співвідповідач Київська
міська рада свого представника в
судове засідання не направила, причину
неявки не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, судом встановлені
наступні обставини та відповідні ним
правовідносини.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть серії серії
НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації
смерті у м.Києві від 12.04.2013р. (а.с.9).

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження позивача
(а.с.8).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. За ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Позивач являється єдиним спадкоємцем
за законом після смерті батька, який
прийняв спадщину оскільки його матір
відмовилась від прийняття спадщини.
Про що свідчить відповідна її заява від
5.09.2013 у спадковій справі №9-2013, номер
реєстрації у Спадковому реєстрі 54482464
заведеній щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 приватним
нотаріусом Київського міського округу
ОСОБА_4 копія якої міститься в
долучений до цієї цивільній справі
№761/28107/13-ц (долучена цивільна справа
№761/28107/13-ц а.с.22).

Із копії матеріалів спадкової справи,
вбачається, що Позивач 16.05.2013 звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського округу ОСОБА_4 з заявою про
прийняття спадщини за законом після
померлого ОСОБА_3 (долучена цивільна
справа №761/28107/13-ц а.с.21).

Постановою приватного нотаріуса від
18.11.2013 позивачу було відмолено у видачі
свідоцтво про право на спадщину за
законом у зв'язку з тим, що право
власності на спадкове майно: гаражний
бокс НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:
м. Київ, вул.Саратовська, 61-А так як
спадкоємець ОСОБА_2 не подав
правовстановчі документи на вказане
нерухоме майно (а.с.11).

Судом встановлено, що відповідно до
довідки № 01/02 від 15.02.2013р.
Гаражно-будівельного кооперативу
«Нивки-3» померлий ОСОБА_3 був власником
гаражного боксу НОМЕР_1 та членом
вказаного ГБК. Рішення ВК
Київміськради про відведення
земельної ділянки для будівництваґ.
Експлуатації та обслуговування
гаражів від 6.09.1966 за№1297. Гаражний бокс
НОМЕР_1 в ГБК «Нивки-3» побудований
господарчим способом та введений в
експлуатацію 4.06.1968. Вказана довідка
була видана за життя ОСОБА_3 для
оформлення ним права власності (а.с.10).

Також, згідно технічного паспорту,
гаражний бокс НОМЕР_1 ГБК в «Нивки-3» по
вул.Саратовській, 61-А в м.Києві
зареєстрований в БТІ і замовником
технічної інвентаризації був ОСОБА_3
(а.с.14-15).

Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про
кооперацію» член житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного, житлового,
дачного, гаражного чи іншого
відповідного кооперативу має право
володіння, користування, а за згодою
кооперативу - і розпоряджання
квартирою, дачею, гаражем, іншою
будівлею, спорудою або приміщенням
кооперативу, якщо він не викупив це
майно. У разі викупу квартири, дачі,
гаража, іншої будівлі, споруди або
приміщення член
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного, житлового,
дачного, гаражного кооперативу чи
іншого відповідного кооперативу стає
власником цього майна. Право власності
на таке майно у члена кооперативу
виникає з моменту державної реєстрації
цього права відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України «Про
власність» від 07 лютого 1991 року, який
вступив в законну силу після побудови
гаражного боксу (1968 р.) передбачалось,
що член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно.

Відповідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» у разі смерті члена
житлово-будівельного, садівницького
товариства, якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, але свідоцтво про
право власності не отримав, квартира в
житлово-будівельному кооперативі та
житловий будинок у садівницькому
товаристві входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №8 «Про судову
практику у справах про спадкування», у
разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Отже, до складу спадщини після смерті
померлого ОСОБА_3 увійшов гаражний бокс
НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул.Саратовська, 61-А.

В п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 7.02.2014 «Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав» зазначено, що Суди
повинні мати на увазі, що законом може
бути встановлений інший момент
(підстава) набуття права власності.
Зокрема, у разі повного внесення
пайових внесків за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, в осіб, які мають право на
частку в пайових внесках, виникає право
спільної часткової власності на
квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі
пропорційно розміру частки паю (стаття
18 Закону України від 01 липня 2004 року №
1952-IV «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV
«Про кооперацію», стаття 384 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»). Разом із тим
суди повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має
право звернутися із заявою про
державну реєстрацію переходу права
власності до органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, після прийняття спадщини в
порядку, передбаченому законом. Якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК
України право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини; згідно
частини 5 ст. 1268 ЦК України спадщина
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Згідно ст..1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, позивач ОСОБА_2 вже отримав
18.11.2013 свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті батька на
автомобіль ВАЗ-2101 (а.с.13).

Суд вважає, що позивач реалізував
своє право на прийняття спадщини за
законом після померлого батька шляхом
подачі відповідної заяви нотаріусу про
прийняття спадщини у встановлений
законодавством строк (за ст.1270 ЦК
України - 6 місяців з часу відкриття
спадщини, тобто за ч.2 ст. 1220 ЦК України з
дня смерті), та не здійснював відмову
від прийняття спадщини. Позивач довів
належними та допустимими доказами
наявність свого права власності на
вказаний гаражний бокс у порядку
спадкування за законом після померлого
батька - ОСОБА_3 Також, в даному випадку
суд в порядку ст.174 ЦПК України приймає
визнання позову відповідачем, оскільки
такі дії відповідають вимогам закону
та не порушують законних прав та
інтересів інших осіб.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини
справи, на які посилався позивач, як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, врахувавши
пояснення Київської міської ради, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню шляхом визнання
за ОСОБА_2 право власності на гаражний
бокс НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:
м. Київ, вул.Саратовська, 61-А в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного,
керуючисьст.19-1 Закону України «Про
кооперацію», ст. 15 Закону України «Про
власність» ст..ст. 1216, 1218, 1223, 1236, 1261, 1268 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 79, 88, 169, 174, 212 -
215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_2 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Нивки-3», Київської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
гаражний бокс НОМЕР_1, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул.Саратовська, 61-А в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя :