УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 04
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 18
вересня 2013 року,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування вимог посилаючись на
те, що йому на праві власності
належить домоволодіння АДРЕСА_1.
Домоволодіння знаходиться в зоні
впливу гірничих робіт, які проводилися
шахтою «Дніпровська» публічного
акціонерного товариства
«Павлоградвугілля» (далі - ПАТ
«Павлоградвугілля»). Житлові будинки
на хуторі Тельмана знаходяться у
санітарній зоні підробки шахти
«Дніпровська» ПАТ «Павлоградвугілля»,
будинки знаходяться в незадовільному
стані та мають видимі тріщини,
більшість будинків стягнуті
металевими стяжками, в них відсутні
санітарні вузли та питна вода. У
колодязях вода знаходиться на відстані
0,5-2 м від рівня землі. У будинках
внутрішні стіни на висоті 1 м вологі, є
видиме просідання стін, двері опущені
до рівня підлоги та не відкриваються.
Позивач вважав, що це є наслідком
виробничої діяльності шахти
«Дніпровська» ПАТ «Павлоградвугілля»,
що підтверджується протоколом виїзної
наради з питань підробки хутора
Тельмана шахтою «Дніпровська» ПАТ
«Павлоградвугілля» від 17 серпня 2007
року. Згідно даного протоколу будинок
АДРЕСА_1 знаходиться у зоні впливу лави
№ 1056, будинок стягнутий металевими
стяжками. Пошкодження будинку позивача
зафіксовані в акті обстеження
домоволодіння проведеного державним
підприємством «Український державний
головний науково-дослідний і
виробничий інститут
інженерно-технічних і екологічних
вишукувань УКРНДПНТВ» м. Харкова (далі -
ДП «УКРНДПНТВ»). У добровільному
порядку відшкодувати завдану шкоду
відповідач відмовляється, у зв'язку з
чим позивач просив стягнути на його
користь з відповідача майнову шкоду у
розмірі 33 316 грн та моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18
вересня 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивач не надав доказів в
обґрунтування вимог та не довів, що
саме в результаті дій чи бездіяльності
відповідача йому було завдано майнову
та моральну шкоду, тому дійшов висновку
про відмову в позові.

Такий висновок судів відповідає
встановленим обставинам справи та суди
дійшли його з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на праві
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1.

01 вересня 2008 року між Богданівською
сільською радою та Харківським
державним відділенням комплексних
досліджень і оцінки впливу на
навколишнє середовище Українського
державного головного
науково-дослідного і виробничого
інституту інженерно-технічних і
екологічних вишукувань (далі - інститут
УкрНДІІНТВ) було укладено договір на
проведення комплексних досліджень
впливу підробки вугільних шахт
відкритого акціонерного товариства
«Павлоградвугілля» (далі - ВАТ
«Павлоградвугілля»), правонаступником
якого є ПАТ «Павлоградвугілля» на с.
Самарське та хутір Тельмана.

Згідно висновку науково-технічного
звіту інституту УкрНДІІНТВ від 2009 року
осадочні явища, що призвели до
деформації житлових будівель та споруд
на хуторі Тельмана, не пов'язані з їх
конструктивними особливостями та
конструкціями фундаментів, а виключно
пов'язані з зонами деформаційного
розущільнення порід, що утворюється
при веденні гірничих робіт та осушенні
гірничих виробіток та послідуючим
осіданням поверхні землі.

Відповідно до акта обстеження від 25
жовтня 2010 року домоволодіння АДРЕСА_1
будинок стягнутий металевими хомутами,
вимощення відходить від будинку та
просідає, є численні тріщини на
фундаменті, кут будинку відколовся та
зміщується у балку.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування лише у разі, якщо
вона доведе, що шкода завдано не з її
вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

За таких обставин, з аналізу ч. 2 ст. 1166
ЦК України вбачається, що тягар
доказування у спорах про відшкодування
шкоди лежить на відповідачеві, який
повинен довести, що шкода завдана не з
його вини.

Частиною 2 статті 1166 ЦК України
встановлено презумпцію вини завдавача
шкоди, що означає, що особа, яка завдала
шкоду, буде вважатися винною, якщо вона
сама не доведе відсутність своєї вини
(у зв'язку із наявністю вини іншої особи
або у зв'язку із дією об'єктивних
обставин).

Будь-яка майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам або майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується
особою, яка її завдала, в повному
обсязі. Отже, для відшкодування шкоди
за правилами ст. 1166 ЦК України
необхідно довести наступні факти:
неправомірність поведінки особи, тобто
будь-якої поведінки, внаслідок якої
завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не
був уповноважений на такі дії;
наявність шкоди: втрату або
пошкодження майна потерпілого та (або)
позбавлення його особистого
нематеріального права (життя, здоров'я
тощо); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності
та виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди; вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини. Наявність всіх вищезазначених
умов є підставою для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Шкода - це не тільки обов'язкова умова,
але і міра відповідальності, оскільки
за загальним правилом статті 1166 ЦК
України завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі, тобто реальна шкода
та упущена вигода.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 06
січня 2012 року № 448/449-11 ринкова вартість
домоволодіння АДРЕСА_1 24 194 грн. Крім
того, встановлені пошкодження
вказаного будинку та зазначено, що
пошкодження небезпечні для проживання.
У результаті ремонту неможливо
створити безпечні умови для проживання
у домоволодінні АДРЕСА_1.

Згідно з висновком судової
інженерно-технічної експертизи
Українського державного
науково-дослідного і
проектно-конструкторського інституту
гірничої геології, геомеханіки та
маркшейдерської справи Національної
академії наук від 21 грудня 2012 року
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на межі
зони впливу лави № 1056-ї пласта с10в
шахти «Дніпровська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», яка була
відпрацьована у 1991-1992 роках. У
результаті аналізу гірничої ситуації і
проведених розрахунків було
встановлено, що розрахункові зрушення
і деформації земної поверхні в районі
будинку АДРЕСА_1 є незначні та не можуть
вплинути на стан обстеженої будівлі,
тому зазначені зрушення і деформації
земної поверхні не могли бути причиною
пошкоджень конструкцій будинку і не є
характерними для зони впливу підробки
її гірничими роботами. За відсутністю
технічної документації було
встановлено, що будинок побудований у
1962 році без урахування вимог чинного на
той час законодавства, яке містило
спеціальні вимоги до проектування
будівель і споруд на територіях
вугільних родовищ. Фундамент цього
домоволодіння був закладений на
просідаючих лесовидних суглинках, крім
того глибина фундаменту складає 30-60 см
та не відповідає існуючій нормі 90-120 см.
Враховуючи, що зона промерзання
грунтів складає 1 м, а будинок більше
трьох років знаходився в нежилому
стані та без опалення, що не могло не
погіршити його експлуатаційні
можливості. Також порушенням норм
забудови та експлуатації будинку є
відсутність вимощення фундаменту та
козирка даху. Основна частина існуючих
пошкоджень та погіршення
експлуатаційної спроможності будинку
АДРЕСА_1 є наслідком порушення норм
проектування та правил забудови
будинку та господарських будівель, та
без урахування спеціальних вимог для
будівництва на просідаючих ґрунтах.
Частина існуючих пошкоджень та
погіршення експлуатаційної
спроможності будинку внаслідок впливу
гірничих робіт шахти «Дніпровська» ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» є незначною.
Осідання земної поверхні під будинком
АДРЕСА_1 не могло статися в результаті
зниження рівня підземних вод при
шахтному осушенні.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Тобто ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає:
по-перше, відповідальну за моральну
шкоду особу, а саме, особу, яка її
завдала; по-друге, загальні умови
відшкодування моральної шкоди - і серед
інших, - наявність вини заподіювача,
крім випадків, встановлених ч. 2 цієї
статті.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність доказів того, що саме в
результаті дій чи бездіяльності
відповідача позивачу було завдано
майнову та моральну шкоду. Крім того,
судами не встановлено причинного
зв'язку між шкодою, завданою позивачу,
та діями чи бездіяльністю відповідача,
та позивачем не надано доказів на
підтвердження розміру завданої шкоди.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко