Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 Справа №607/3401/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Паюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Тернопільської
міської ради, треті особи:
Тернопільське міське бюро технічної
інвентаризації, реєстраційна служба
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області, про
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
звернулись в суду із позовною заявою до
відповідача Тернопільської міської
ради, треті особи: Тернопільське міське
бюро технічної інвентаризації,
реєстраційна служба Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області, про визнання
за кожним з них права власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1. Позовні
вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 котрий був колишнім
чоловіком ОСОБА_1 і батьком ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась
спадщина до складу якої входила
зазначена квартира, котрою він володів
на підставі ордера. Однак, зважаючи на
те, що за життя спадкодавець не провів
реєстрацію вказаного майна у органах
БТІ, вони як єдині спадкоємці не можуть
оформити на нього спадкових прав.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3, котрі діяли від свого імені
та від імені ОСОБА_1, яка в судове
засідання не з'явилась, позов
підтримали з мотивів, викладених у
позовній заяві та просили його
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні зазначила, що при розгляді
даної справи покладається на думку
суду.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, не повідомивши
про причини таких дій та не надіславши
на адресу суду заяви про розгляд справи
за його відсутності, тому, на підставі
ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд
розцінює як таку, що допущена без
поважних на це причин і вважає, що
розгляд справи слід провести без його
участі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, оглянувши та
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов слід задовольнити з огляду на
таке.

Як вбачається із архівної виписки з
протоколу № 3 засідання виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
№ 86 від 11 лютого 1998 року, на даному
засіданні вирішено ОСОБА_5 надати
квартиру № 12, яка складається з 2 кімнат
площею 29,03 мІ і кухні в будинку АДРЕСА_1.
Склад сім'ї 4 особи. Без зняття з обліку.
Оформити за ОСОБА_5 право власності на
вказане житло, міському бюро технічної
інвентаризації провести відповідну
реєстрацію.

На підставі цього рішення 12 лютого 1998
року виконавчим комітетом
Тернопільською міської ради народних
депутатів ОСОБА_5 було видано ордер № 34
серії МК.

Листом-відповіддю товариство з
обмеженою відповідальністю «Міське
бюро технічної інвентаризації» № 864/07-2
від 28 листопада 2013 року, повідомило, що
згідно технічної інвентаризації
станом на 29 грудня 2012 року, за ОСОБА_5 не
зареєстровано права власності на
квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис № 1104, здійснений
ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділі реєстрації актів
громадського стану Тернопільської
міської ради Тернопільської області.

Після його смерті відкрилась спадщина
на вказану квартиру і до спадкоємців
першої черги належать діти померлого
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Факт наявності
родинних відносин між ними
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 31 липня 1980
року, актовий запис № 38, здійснений 31
липня 1980 року та копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 від 13 вересня
1986 року, актовий запис № 2831, здійснений
13 вересня 1986 року у відділі запису
міськвиконкому м. Тернопіль.

Також частка у власності даного майна
належить ОСОБА_1 з огляду на таке.

Як вбачається з копії вказаного вище
ордера на нежитлове приміщення № 34
серії МК, ОСОБА_1 на момент його видачі
була дружиною ОСОБА_5

Даний шлюб 11 листопада 1998 року було
розірвано, що стверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_4 від 11 листопада 1998 року, актовий
запис 737, здійснений 11 листопада 1998 року
відділом реєстрації актів
громадського стану Тернопільської
міської ради.

12 червня 2010 року ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб і змінила прізвище на «ОСОБА_1».
Даний факт стверджується копією
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 12
червня 2010 року, актовий запис № 656,
здійснений 12 червня 2010 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Тернопільського міського управління
юстиції.

На час набуття сімє'ю ОСОБА_5 спірної
квартири діяв Кодекс про шлюб та сім'ю
України (у редакції від 01 квітня 1996
року), згідно з частиною 1 статті 22 якого
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Отож квартира АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю подружжя, а тому
ОСОБА_1 має у ній частку.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
суду України, котрі він виклав у своїй
Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»,
до правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство.

На момент відкриття спадщини діяв
Цивільний кодекс Української РСР від 18
липня 1963 року і саме ним регулюються
спірні правовідносини.

Спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р.)

При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті. (ч. 1
ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.)

Як встановив державний нотаріус Першої
тернопільської державної нотаріальної
контори у своїй постанові про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 2892/02-31 від
23 жовтня 2009 року ОСОБА_5 на момент
смерті проживав у АДРЕСА_1.

Як встановлено у судовому засіданні, на
момент смерті ОСОБА_5 разом з ним за
даною адресою проживали і продовжують
проживати до цих пір ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном. (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.)

Отож позивачі прийняли спадщину після
смерті ОСОБА_5, шляхом фактичного
вступу в управління спадковим майном.

Незважаючи на це уже вказаною вище
постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 2892/02-31 від 23 жовтня
2009 року, державним нотаріусом було
відмовлено їм у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
зазначену квартиру, що залишилось
після смерті ОСОБА_5 з підстав
відсутності правовстановлюючого
документа на неї.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Таким чином, судом встановлено
наявність достатніх підстав аби
вважати, що позивачі у встановленому
законом порядку успадкували по 1/3
частині вказаної квартири, а
відсутність правовстановлюючих
документів на неї позбавляє їх
можливості отримати свідоцтва про
право на спадщину за законом, оформити
право власності у встановленому
законом порядку та розпоряджатись нею.
Враховуючи, що у ніякому іншого окрім
як у судовому порядку ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не можуть захистити своє
порушене право слід визнати за ними
право власності на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 524,
529, 549 Цивільного кодексу Української
РСР 1963 р., ч. 1 ст. 22 Кодекс про шлюб та
сім'ю України (у редакції від 01 квітня
1996 року), Постановою Пленуму Верховного
суду України № 20 від 22 грудня 1995 року
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири № 12, загальною площею
51,7 мІ, житловою 28,4 мІ, що знаходиться в
будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири № 12, загальною площею
51,7 мІ, житловою 28,4 мІ, що знаходиться в
будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину квартири № 12, загальною площею
51,7 мІ, житловою 28,4 мІ, що знаходиться в
будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько