Справа
№760/591/14-ц
№ 2-1652/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Калініченко О.Б.

при секретарі -
Войцеховській М.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до
ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, 3-ті особи: Орган
опіки та піклування Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Солом'янський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 03.01.2014 року
звернувся з позовом, в якому просив
виселити ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати Солом'янський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
зняти їх з реєстрації за вказаною та
заборонити Солом'янському районному
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві здійснювати дії з реєстрації
громадян по вищезазначеній адресі без
згоди позивача.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.10.2008
року Акціонерний комерційний банк
«ПРАВЕКС-БАНК», а у зв'язку із зміною
найменування юридичної особи з 23.09.2009
року - Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та
ОСОБА_1 уклали кредитний договір №
5066-005/08Р.

Згідно з умовами Кредитного договору
позивач надав відповідачці право
скористатися кредитом в іноземній
валюті для споживчих цілей на загальну
суму 87 500,00 доларів США на період
користування з 07.10.2008 року по 07.10.2033 року
зі сплатою 12,49 відсотків річних за час
фактичного користування кредитом, а
відповідачка зобов'язалась повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки за
користування коштами і виконати свої
зобов'язання згідно з даним договором у
повному обсязі.

Для забезпечення належного виконання
кредитного договору № 5066-005/08Р 07.10.2008
року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та
Акціонерним комерційним банком
«ПРАВЕКС-БАНК» (іпотекодержатель)
укладено договір іпотеки № 5066-005/08Р,
відповідно до якого в іпотеку банку
передано належне відповідачці на праві
власності нерухоме майно, а саме:
квартира АДРЕСА_1.

Внаслідок неналежного виконання
зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним
договором №5066-005/08Р станом на 22.09.2009
року утворилась заборгованість на
загальну суму 91490,00 доларів США, що за
курсом НБУ на день вчинення
розрахунків становить 794133,20 грн.

У зв'язку з чим представник позивача
звернувся до суду із позовною заявою
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 18.05.2011 року
позов було задоволено в повному обсязі.

Відповідно до довідки форми №3
Відокремленого підрозділу
«Індустріальний» КП «Дирекція», в
квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 та
її дитина ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав просив
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на норму ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку», згідно з якою звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, які після прийняття рішення
про звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, та її
представник проти позову заперечували
в повному обсязі, мотивуючи тим, що
позивач, в порушення вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» не направив на її адресу
вимогу про виселення з житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки та
на яке звернуто стягнення.

Також зазначає, що представник
позивача в судове засідання 13.05.2014 року
надав копії додаткових документів, а
саме: вимоги-повідомлення б/н, б/д на
адресу ОСОБА_1; вимоги-повідомлення б/н,
б/д на адресу ОСОБА_2, рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення ОСОБА_2, рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення ОСОБА_1

Разом з тим, відповідачка ставить під
сумнів дійсність поданих документів та
правомірність їх кваліфікації як
вимоги про виселення в розумінні ч. 2 ст.
40 ЗУ «Про іпотеку», т. я. вимоги, надані
позивачем, підписані особою на
прізвище ОСОБА_3, яка значиться у якості
представника за довіреністю.

В той же час, позивачем не надано до
матеріалів справи самої довіреності на
ОСОБА_3, через що неможливо встановити
її особу та обсяг повноважень, чи мала
вона право на підписання від імені ПАТ
КБ «Правекс-Банк» вимоги-повідомлення
про виселення з житлового приміщення,
які, до того ж, не зареєстровані в
системі діловодства ПАТ КБ
«Правекс-Банк», оскільки не містять
вихідного номеру та реєстраційної
дати.

Вказана обставина унеможливлює
встановлення дати їх фактичного
складання, тоді як вимога про виселення
з житлового приміщення відповідно до
ч.2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» має
направлятись саме іпотеко держателем
як юридичною особою, тобто ПАТ КБ
«Правекс-Банк». Отже, така вимога має
бути скріплена печаткою банківської
установи. В той же час, печатка ПАТ КБ
«Правекс-Банк» на
вимогах-повідомленнях відсутня.

На підставі викладеного просила в
задоволені позову відмовити.

Представник Солом'янського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, будучи належним чином
повідомленим про час, дату та місце
судового засідання, в судове засідання
не з'явився, надав до суду заперечення
проти позову, в якому просив у
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи це тим, що відповідно до абз. 2
п. 3.1 наказу МВС України №1077 від 22.11.2012
року «Про затвердження Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Представник Органу опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, будучи
належним чином повідомленим про час,
дату та місце судового засідання, також
в судове засідання не з'явився, надав до
суду заперечення проти позову, в якому
просив у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що позивачем не
вжито передбачених ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку» заходів позасудового
врегулювання, оскільки примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду у разі, якщо мешканці
переданого в іпотеку житла не
звільняють його у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно. Також виселення дитини
без надання іншого житла суперечить
моральним засадам суспільства,
інтересам дитини та її праву на
належний рівень життя, що відображено у
ст.8 Закону України «Про охорону
дитинства», п. 2 ст. 3 і п. 1 ст. 27 Конвенції
про права дитини, а за інформацією ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відсутнє інше майно, окрім квартири
АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Згідно зі ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Неотримання мешканцями письмової
вимоги про виселення виключає
можливість задоволення позовних вимог
про виселення (п. 43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»).

Судом встановлено, що 07.10.2008 року
Акціонерний комерційний банк
«ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого
у зв'язку із зміною найменування
юридичної особи з 23.09.2009 року є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір № 5066-005/08Р.

Згідно з умовами Кредитного договору
позивач надав відповідачці право
скористатися кредитом в іноземній
валюті для споживчих цілей на загальну
суму 87 500,00 доларів США на період
користування з 07.10.2008 року по 07.10.2033 року
зі сплатою 12,49 відсотків річних за час
фактичного користування кредитом, а
відповідачка зобов'язалась повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки за
користування коштами і виконати свої
зобов'язання згідно з даним договором у
повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору
відповідачка зобов'язалася погашати
кредит рівними частинами в сумі 290,00
доларів США щомісяця до 1 числа
наступного місяця.

Відповідно до п. 6.1.2. Кредитного
договору відповідачка зобов'язалася
своєчасно погашати заборгованість по
кредиту та сплачувати відсотки за
користування грошовими коштами у
валюті кредиту.

07.10.2008 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором щодо сплати процентів,
неустойки (штрафу, пені), вчасного та у
повному обсязі погашення основної суми
боргу за кредитом та будь-якого
збільшення цієї суми, яке прямо
передбачене умовами кредитного
договору, відшкодування збитків, іншої
заборгованості, між позивачем та
ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №
5066-005/08Р, відповідно до якого в іпотеку
банку передається належне
відповідачці на праві власності
нерухоме майно, а саме: квартира
АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_1 не належним чином
виконувала умови кредитного договору
№5066-005/08Р, внаслідок цього станом на
22.09.2009 року утворилась заборгованість
на загальну суму 91490,00 доларів США, що за
курсом НБУ на день вчинення
розрахунків становить 794133,20 грн. В
наслідок чого Акціонерний комерційний
банк «Правекс-Банк» 18.10.2009 року
звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 18.05.2011 року позов було
задоволено та звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
ЗУ «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» у
рахунок задоволення вимог АКБ
«Правекс-Банк» до ОСОБА_1 по кредитному
договору № 5066-005/08Р від 07.10.2008 року в
розмірі 794133,20 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
27.10.2011 року змінено рішення першої
інстанції від 18.05.2011 року, а саме:
зазначено початкову ціну предмету
іпотеки, яка складає 499319,00 грн.

Рішення набрали законної сили.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на те,
що представник банку ОСОБА_3 20.06.2013 року
направила на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вимоги-повідомлення про звільнення
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Проте, дане твердження представника
позивача в судовому засіданні не
знайшло свого підтвердження та було
спростоване, оскільки вищевказані
вимоги-повідомлення були підписані
ОСОБА_3, однак належних та допустимих
доказів, які б підтверджували її (його)
повноваження на підписання та
направлення таких повідомлень
представником не надано, також ці
вимоги оформлені без вихідного номера
та дати реєстрації, що робить
неможливим ідентифікувати особу, яка
їх складала та власне повідомлення.

Крім того, представник банку посилався
на рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення, як
належний доказ того, що банк належним
чином повідомив ОСОБА_1 та її
неповнолітню дитину ОСОБА_2 про їх
звільнення протягом 30 днів
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на
підставі ст. 40 ЗУ «Про іпотеку».

Між тим, цей доказ суд також оцінює
критично, оскільки рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення за номером штрих-коду
232 було направлено неповнолітній
дитині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є
неможливим, а рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення за номером штрих-коду
240 було направлено ОСОБА_4, втім, у
спірній квартирі така особа не
проживає та не зареєстрована і в
цивільних правовідносинах з позивачем
не перебуває.

Таким чином, доводи представника
позивача спростовуються
вищенаведеними матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
не засновані на нормах права, оскільки
банком не було дотримано норму щодо
належного повідомлення про обов'язок
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
протягом місяця з дня отримання вимоги
звільнити квартиру АДРЕСА_1, як це
передбачено правилами ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку», а тому правових підстав для
виселення ОСОБА_1 з її малолітньою
донькою із спірної квартири немає.

Керуючись Законом України «Про
іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст.ст. 3-4, 10-11,
57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 в її
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, 3-ті особи: Орган опіки та
піклування Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації,
Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: