АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського
районного суду м. Києва від 18 липня 2014
року в справі за заявою ОСОБА_1 про
стягнення із державного вищого
навчального закладу «Київський
університет управління та
підприємництва» (надалі Університет)
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі у
справі за його позовом до державного
вищого навчального закладу
«Українська академія бізнесу та
підприємництва» (надалі Академія),
третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на
роботі, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, анулювання запису
у трудовій книжці, видачу дубліката
трудової книжки та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою до ДВНЗ
«Київський університет управління та
підприємництва» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі за період з 01.06.2012 року по
31.08.2013року в розмірі 8 1051грн. 09коп.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 18.07.2014 року заяву залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову, якою задовольнити
заяву в повному обсязі. Апелянт
посилався на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча
повідомлявся про час та місце слухання
справи. Враховуючи наведені обставин, а
також те, що розгляд останньої декілька
разів було перенесено судом з провини
відповідача, колегія суддів, на
підставі ч. 1 ст. 305 ЦПК України винесла
ухвалу про розгляд справи у
відсутності останнього.

Справа № 2-660/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/11021/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Наборозняк
М.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази про те, що заявник або державний
виконавець звертався до ДВНЗ
«Київський університет управління та
підприємництва» із належними
документами про поновлення ОСОБА_1 на
роботі .

З таким висновком суду першої
інстанції не може погодитися колегія
суддів.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили є обов'язковими для виконання.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про
виконавче провадження» ( в редакції,
яка діяла на час поновлення позивача на
роботі) рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого або
переведеного працівника виконується
негайно. Виконання рішення вважається
завершеним з моменту фактичного
допущення зазначеного працівника до
виконання попередніх обов'язків на
підставі відповідного акта органу, що
прийняв незаконне рішення про
звільнення або переведення працівника.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції встановлено, що на підставі
Рішення Апеляційного суду м. Києва від
31.05.2012 року ОСОБА_1 було поновлено на
роботі у ДВНЗ «Українська академія
бізнесу та підприємництва» та
стягнено середній заробіток за час
вимушеного прогулу (т.2, а. с. 115-121).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.08.2012 року,
вказане рішення залишено без змін (т.2,
а. с. 142-143). Касаційну скаргу на рішення
суду апеляційної інстанції було подано
представником ДВНЗ «Українська
академія бізнесу та підприємництва».
Також в матеріалах справи є постанова
про відкриття виконавчого провадження
по цій справі від 11.01.2013 року на
підставі виконавчого листа № 2/2608/660/12
виданого 31.05.2012 року Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
ДВНЗ «Українська академія бізнесу та
підприємництва» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 04.06.2011 року по 31.05.2012
року в розмірі 48 625 грн. без врахування в
цій сумі податки на доходи фізичних
осіб, соціального внеску та стягнути
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2 000 грн. (т.2, а. с. 147). Ухвалою
Святошинського районного суду м. Києва
від 5 квітня 2013 року було замінено
сторону виконавчого провадження з ДВНЗ
«Українська академія бізнесу та
підприємництва» на ДВНЗ «Київський
університет управління та
підприємництва». Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14.06.2013 року (т.2 261-262)
представнику вищезгаданого учбового
закладу було відмовлено у відкритті
касаційного провадження по
вищезгаданій ухвалі на підставі п. 5 ч. 4
ст.328 ЦПК України.Крім того, матеріали
справи свідчать про те, що представник
відповідача був присутній в судовому
засіданні Апеляційного суду м. Києва
31.05.2012 року при винесенні рішення про
поновлення позивача на роботі та був
обізнаний щодо відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 2/2608/660/12 виданого 31.05.2012 року
Святошинським районним судом м. Києва.
Також матеріали справи свідчать про те,
що позивач 01.06.2012 року (т.3 а. с. 41) , на
наступний день після винесення судом
рішення про поновлення його на роботі,
звертався до відповідача з заявою про
поновлення на роботі, та отримував
письмову відповідь на останню ( т.3 а. с.
43).

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що відповідач, оскаржував як
рішення суду по суті, так і ухвали суду
щодо заміни сторони виконавчого
провадження по цій справі з ДВНЗ
«Українська академія бізнесу та
підприємництва» на нього, а саме на
ДВНЗ «Київський університет
управління та підприємництва», та
отримував письмове звернення позивача
про поновлення його на роботі.
Враховуючи наведені обставини колегія
суддів вважає висновки суду першої
інстанції про те, що відповідач не знав
про необхідність поновлення
відповідача на роботі такими, що не
відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції на вищезгадані
обставини уваги не звернув, в зв'язку з
чим зробив висновки, які не
відповідають обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвала суду підлягає
скасуванню, з ухваленням нової про
задоволення вищезгаданих вимог.

Відповідно до приписів ст. 236 КЗпП
України у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідач не виконав вимоги ст. 235 КЗпП
України щодо поновлення на роботі
незаконно звільненого ОСОБА_1 до
теперішнього часу.

Враховуючи наведені обставини вимоги
позивача про стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
поновлення його на роботі є
обґрунтованими.

Що стосується розміру цієї суми, то
колегія вважає наступне.

Згідно з пунктом 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року N 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи,
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку він визначається
за загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. Для працівників, які
пропрацювали на даному підприємстві (в
установі, організації) менше двох
місяців, обчислення проводиться з
розрахунку середнього заробітку за
фактично відпрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100(далі - Порядок).

Відповідно до рішення Апеляційного
суду м. Києва від 31.05.2012 року,
встановлено, що середній заробіток
позивача у розрахунковому періоді
становить 194,50 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що
період невиконання вищезгаданого
рішення суду становить з 01 червня 2012
року по 16 жовтня 2014 року.

Позивач подав до суду розрахунок суми
середнього заробітку, яка на його думку
підлягає стягненню з відповідача на
його користь.

Колегія суддів, перевіривши останній,
вважає його таким, який проведений
відповідно до вимог Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100, в
зв'язку з чим погоджується з ним та
вважає, що середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі становить суму
коштів у розмірі 156351 грн.24 коп. без
відрахування суми податку на доходи
фізичних осіб та єдиного соціального
внеску.

Середній заробіток за час затримки
виконання рішення про поновлення на
роботі за період з 01.06.2012 року по 16.10.2014
рік станом на 16.10.2014 року з коригуванням
на коефіцієнт підвищення для кожного
періоду часу становить:

194,50 грн./р.д. x 1.2704 x 19 р.д. +

194,50 грн./р.д. x1.2832 x 44 р.д. +

194,50 грн./р.д. x1.2912 x 20 р.д. +

194,50 грн./р.д. x1.3008 x 45 р.д. +

194,50 грн./р.д. x1.3424 x 21 р.д. +

194,50 грн./р.д. x1.3632 x 448 р.д. =

( 4694.76 + 10981.63 + 5022.77 + 11385.25 + 5483.03 + 118783.80 )
грн. = 156 351.24 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, на підставі
якої стягнути з державного вищого
навчального закладу «Київський
університет управління та
підприємництва» на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі за період з 01
червня 2012 року по 16 жовтня 2014 року суму
коштів у розмірі 156 351 (сто п'ятдесят
шість тисяч триста п'ятдесят одна) грн.
24 (двадцять чотири) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль