АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 18 липня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа ОСОБА_2 про
розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року позивач звернувся із
позовом до відповідачів, на
обґрунтування якого зазначив, що 28
листопада 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 0 відповідно
до умов якого відповідачка отримала
кредит у розмірі 136 000 доларів США зі
сплатою 10,8% річних за користування
кредитом, терміном до 28 листопада 2027
року.

28 листопада 2006 року між Банком та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки №
65802, за яким остання поручилася перед
Банком солідарно відповідати за
виконання зобов'язання ОСОБА_1

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» був укладений
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань, відповідно до
якого АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Відповідачка ОСОБА_1 не виконує
зобов'язань за кредитним договором,
тому, позивач просив стягнути на свою
користь із відповідачів солідарно 967
985.25 грн. заборгованості за кредитним
договором та пропорційно з кожного із
відповідачів 3441 грн. судового
збору.(а.с.1-36, 133-136)

Відповідачі проти позову заперечували,
відповідачка ОСОБА_1 звернулась із
зустрічним позовом, просила розірвати
договір про надання споживчого кредиту
№ 0 від 28 листопада 2006 року. На
обґрунтування якого зазначила, що
внаслідок фінансової кризи в Україні
зріс курс долара США та подешевшала
гривня, що вплинуло на
платоспроможність боржника, Банк від
держави отримав стабілізаційні
кредити, проте такої допомоги боржник
не отримала, що свідчить про істотну
зміну обставин та порушення
співвідношення майнових інтересів у
бік Банку, що з огляду на положення ст.
652 ЦК України, на думку апелянта, є
підставою для розірвання кредитного
договору.(а.с.137-139)

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 липня 2014 року
позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено, в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до ПАТ «Дельта Банк», третя особа
ОСОБА_2 про розірвання кредитного
договору відмовлено. (а.с.173-179)

В апеляційній скарзі
відповідачки ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилалися
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просили рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову Банку.
Обґрунтовуючи скаргу апелянти
зазначили, що суд не відклав розгляд
справи враховуючи неявку ОСОБА_1, не
дослідив квитанцію за якою у 2009 році
ОСОБА_1 сплатила 60 000 доларів Банку,
позивач не надав доказів переходу до
нього прав кредитора, не врахував
заперечень ОСОБА_2 з підстав не
підписання договору поруки.(а.с. 184-187)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її
задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, були
повідомлені належним чином про що у
справі є докази.(а.с. 204-208)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України колегія суддів визнала неявку
такою, що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи сторін,
обговоривши доводи скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити
враховуючи наступне.

Судом встановлено що 28 листопада 2006
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №
0 відповідно до умов якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
136 000 доларів США зі сплатою 10,8% річних
за користування кредитом, терміном до 28
листопада 2027 року. (а.с. 5-18)

28 листопада 2006 року між Банком та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки №
65802, за яким остання поручилася перед
Банком солідарно відповідати за
виконання зобов'язання ОСОБА_1В.(а.с. 19-20)

Цих обставин, підписання договору
кредиту і отримання у кредит коштів у
вищезазначеній сумі та право надавати
кредит у доларах США ОСОБА_1 не
заперечувала.

На виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК
України, колегія суддів забезпечила
право ОСОБА_2 заявити клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи справжності підпису на
договорі поруки, проте в суді
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 заявили, що їх довірителі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не мають наміру заявляти таке
клопотання, та раніше заявлене
клопотання просили залишити без
розгляду про що подали письмову
заяву.(а.с. 209)

Почеркознавча експертиза не може бути
призначена з ініціативи суду, колегія
суддів роз'яснила наслідки незаявлення
такого клопотання та вирішила справу
на підставі наявних у ній доказів.

08 грудня 2011 року та 19 грудня 2011 року між
ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
був укладений договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань,
відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк»
передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги
за кредитними та забезпечувальними
договорами, у т.ч. за кредитним
договором № 0 від 28 листопада 2006
року із складенням Акту
приймання-передачі.(а.с. 29-30, 156-162)

За таких обставин, колегія суддів
відхилила доводи апелянтів про
відсутність у ПАТ «Дельта Банк» прав
кредитора за вищезазначеними
договорами кредиту та поруки.

ОСОБА_1 не виконала зобов'язань за
кредитним договором, має
заборгованість, її обов'язок повернути
Банку 967 985.25 грн. заборгованості за
кредитним договором, з яких: 732 250.75 грн.,
що за курсом НБ України становить 62499.28
доларів США заборгованості за тілом
кредиту та 235 734.50 грн., що за курсом НБ
України становить 20120.48 доларів США
заборгованості по сплаті процентів,
розрахунки такої заборгованості
наведені позивачем і зазначені в
оскаржуваному рішенні районного суду,
передбачені і відповідають змісту
укладеного між Банком і ОСОБА_1
кредитного договору № 0 від 28
листопада 2006 року. (а.с. 134)

При цьому, порівнявши розрахунок
заборгованості, що складений Банком
станом на 21 травня 2014 року та графік
погашення кредиту, оформлений як
Додаток № 1 до кредитного договору,
станом на зазначену дату залишок
максимально допустимої заборгованості
за кредитом визначений в розмірі 87968.48
доларів США. (а.с.15, 134)

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що кредитором
враховані сплата боржником 06 січня 2009
року за квитанцією № 67 на погашення
кредиторської заборгованості - 60 000
доларів США, що на час сплати складало
еквівалент у гривнях в розмірі 462 000 грн.

За п. 5.5 кредитного договору
передбачено обов'язок позичальника
повністю повернути Кредит та сплатити
нараховану плату за користування
Кредитом незалежно від настання строку
виконання зобов'язання, зокрема у
випадку невиконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором.(а.с.
8)

За п.п. 1.1-1.5, 2.1-2.4 укладеного між Банком
та відповідачем ОСОБА_2 договору поруки
визначено солідарний обов'язок
відповідати за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором.(а.с.
19-20)

Доказів не укладення або не підписання
договору поруки ОСОБА_2 та її
представник не надали, не встановлено
таких і судом, пояснення представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що ОСОБА_2 не пам'ятає
обставин підписання або не підписання
договору поруки не є підставою для
висновку, що такий договір не було
укладено.

За таких обставин, колегія суддів
відхилила доводи апелянтів щодо
відсутності підстав покладення
солідарного обов'язку на боржника та
поручителя.

Наведені розрахунки обґрунтовані
наявними у справі доказами, в межах
заявлених позовних вимог, враховано
період порушення боржником умов
договору, і сплату ним коштів на
виконання договору і часткове
погашення заборгованості. Відповідачі
не надали власного розрахунку суми
заборгованості за кредитним договором.

З такими умовами за кредитним
договором і договором поруки
погодились боржник ОСОБА_1 та
поручитель ОСОБА_2 під час їх укладення,
про що свідчать їх підписи.

Посилання апелянтів на фінансову кризу
в Україні зріст курсу долара США,
зниження платоспроможності боржника,
отримання Банком від держави
стабілізаційних кредитів, не є
істотною зміною обставин в розумінні
положень ст. 652 ЦК України, оскільки
ризик курсових коливань, фінансової
кризи однаково несуть як боржник і
поручитель так і кредитор, тому не
можуть бути визнані підставою для
розірвання кредитного договору.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову Банку та відмову в
задоволенні зустрічного позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України із
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню сплачений
останнім судовий збір.(а.с.1)

Інших підстав незаконності
оскаржуваного рішення районного суду
апеляційна скарга не містить, тому з
огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вправі
виходити за межі доводів апеляційної
скарги.

Доводи скарги цих висновків не
спростовують, не впливають на
правильність ухваленого судом рішення,
тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

В.А.Кравець

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/11847/2014

Головуючий у першій інстанції -
ФроловаІ.В.

Доповідач Левенець Б.Б.