пр.№ 2/464/290/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.

за участю: секретаря Калітовській
А.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативу № 162
про виключення житлового приміщення з
числа службових, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулась в суд із позовною
заявою в якій з уточненням просить
виключити квартиру АДРЕСА_1 із числа
службових. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що відповідно
до ордера №89 від 01.034.1985 р. позивач разом
із сім'є проживає в службовій квартирі
за вищезгаданою адресою, яка надана їй
виконавчим комітетом Ленінської
районної ради народних депутатів в
м.Львові. З 1978 р. позивач працює
двірником в житлово-експлуатаційних
конторах Галицького, а потім
Сихівського району м.Львова. Вважає, що
оскільки пропрацювала більше 10 років
на посаді, яка дає їй право на одержання
службового житла, не може бути
виселена, а тому звернулась до
Сихівської РА ЛМР з проханням зняти з
цього житла статус службового, або
надати їй інше житло, однак останнім
рекомендовано позивачу звернутися до
відповідача за підготовкою клопотання
про виключення такої квартири із числа
службових. Надалі ЖБК №162 для зняття з
числа службових позивачу
запропоновано виплатити вартість
квартири усім членам ЖБК №162, проте
позивач вважає запропонований порядок
виключення квартири із числа службових
незаконним, а відтак звернулась за
захистом свого права до суду. Просить
позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали повністю.
Просить такий задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позову.
Просять у такому відмовити, оскільки
квартира має статус службової, позивач
протягом восьми років не проживає у
спірній квартирі, в останній
проживають дочка позивача із чоловіком
та дітьми. Не заперечили, що ЖБК №162
могли б звернутися з необхідним
клопотанням до ЛМР про виключення
останньої з числа службових після
виплати вартості квартири станом на
01.01.2013.

У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4, яка діє в особистих інтересах
та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, просить позов задовольнити,
оскільки проживає в цій квартирі із
сім'є, є дочкою позивачки.

Представник третьої особи Львівської
міської ради у судовому засіданні
30.01.2013 заперечили проти позову
повністю, оскільки не дотримано
порядку виключення житлового
приміщення із числа службових.

Представник третьої особи органу опіки
і піклування Сихівської РА ЛМР у
судовому засіданні 30.01.2013 покладається
на розсуд суду, оскільки позовні вимоги
жодним чином не порушують прав
неповнолітніх осіб, оскільки такі не
стосуються їх виселення.

Третя особа ОСОБА_7, яка діє в особистих
інтересах та в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9, у
судове засідання не з'явилась, подала
суду заяву про слухання справи у її
відсутності та просить такий
задовольнити; представник третьої
особи Сихівської РА ЛМР у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про місце та час
розгляду справи, а тому суд вважає
можливим провести судове засідання у
їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши дійсні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними і допустимими,
як це передбачено ст..ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхилюючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться у житловому будинку, що
належить ЖБК № 162 та включена до числа
службових кооперативу, згідно з
виданим службовимо ордером №89 від
01.04.1985. Дана обставину підтвердили
сторони.

Так, ОСОБА_1 з 03.05.1978 працювала на посаді
двірника в житлово-експлуатаційних
конторах, що підтверджується копією
виписки із трудової книжки /а.с.7,8/;
17.10.2005 була звільнена із займаної
посади на підставі ст.38 КзПП України, що
підтверджується довідкою ЛКП
«Житловик-С» від 08.11.2013 № 30.

Згідно з довідкою ЛКП «Житловик-С» від
24.10.2013 № 621 позивач разом із сім'єю
проживає за вищезгаданою адресою та
даний будинок знаходить на
обслуговуванні цього підприємства.

Із матеріалів справи, судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є
службовою та власність ЖБК-162; зайнята
позивачем та членами її сім'ї на
підставі ордеру від 01.04.1985 № 89.

Відповідно до витягу із протоколу №2
від 26.06.2013 Загальних зборів членів
кооперативу ЖБК №162 розглянувши заяву
позивача про зняття спірної квартири
із списку службових у Львівській
міській раді вбачається, що оскільки
службова квартира АДРЕСА_1 виплачена
усіма членами ЖБК №162 і є власністю
останнього, відтак така
використовується для обслуговуючого
персоналу (двірника), який буде
обслуговувати будинок №44 по вулиці
Гната Хоткевича, а тому позивачу було
відмовлено у знятті квартири із списку
службових.

Відповідно до ст.121 ЖК України службові
жилі приміщення надаються за рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації, правління колгоспу,
органу управління іншої кооперативної
та іншої громадської організації.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37,
жиле приміщення виключається з числа
службових, якщо відпала потреба в
такому його використанні, а також у
випадках, коли в установленому порядку
воно виключено з числа жилих. Сам по
собі факт проживання в службових жилих
приміщеннях робітників і службовців,
які припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, не є підставою для
виключення цих приміщень з числа
службових.

Виключення жилого приміщення з числа
службових провадиться на підставі
клопотання підприємства, установи,
організації рішенням виконавчого
комітету відповідної районної,
міської, районної в місті Ради
народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з
числа службових у журналі обліку
службових жилих приміщень робиться
відповідна відмітка.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
переконання, що оскільки право
ініціювати питання щодо виключення
житлового приміщення з числа службових
належить виключно відповідачу по
справі, а не позивачу; проживання
позивача із сімє'ю не може бути
підставою для виключення вказаного
приміщення з числа службових, а тому,
суд приходить висновку, що у позові про
виключення квартири АДРЕСА_1, необхідно
відмовити за необґрунтованістю та
недоведеністю.

Відповідно до ст.121 ЖК Української РСР,
пунктами 6, 16 Положення про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативу
№ 162 про виключення житлового
приміщення з числа службових -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення - протягом 10
днів з часу отримання його копії.

Головуючий