Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/8583/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Шалота Костянтин Валерійович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» на
заочне рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 17 грудня
2013 року, -

встановила:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося з вказаним
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 23.05.2006 року в
сумі 23249,27 грн.. Зазначало, що 23 травня
2006 року між ним та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № DNH4KP33801360 і
відповідач отримав кошти в сумі 1947,40
грн.. Позичальник умови кредитного
договору тривалий час не виконував і
станом на 02.07.2013 року виникла
заборгованість в сумі 23249,27 грн.

Заочним рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 17 грудня
2013 року в задоволені позову відмовлено
у зв'язку із пропуском строків позовної
давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що
судом не було взято до уваги, що умови
надані разом з позовною заявою є
помилково наданими, оскільки на момент
укладання кредитного договору діяли
умови у іншій редакції, якими було
передбачено збільшену позовну
давність до 5 років. Заяви відповідача
про застосування строку позовної
давності не було.

Відповідач заперечує у задоволенні
скарги і пояснив, що він не знав про час
розгляду справи, оскільки перебував у
лікарні. Судове рішення він також не
отримував, а про розгляд справи
дізнався, отримавши повістку в суд
апеляційної інстанції. Погоджується
із висновком суду щодо пропуску строку
позовної давності.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 травня 2006 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № DNH4KP33801360,
за яким відповідач отримав кошти в сумі
1947,40 грн. зі сплатою відсотків у розмірі
25,08 % річних на суму залишку
заборгованості.

Умови кредитного договору ОСОБА_3. не
виконав і станом на 02.07.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 23249,27
грн., з яких : 1540,37 грн. заборгованість за
кредитом, 7268,56 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом,
12857,04 грн. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 500
грн. штраф (фіксована частина), 1083,30 грн.
штраф (процентна складова).

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом вірно визначено правовідносини,
що виникли між сторонами.

Відповідно до ст..256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Згідно заяви (а.с.3) позичальника від
23.05.2006 року кредит видано на строк по
23.05.2007 року. Ця заява із запропонованими
Приватбанком Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), тарифами
складає між сторонами
кредитно-заставний договір.

П'ятирічний строк позовної давності
сплив 24.05.2012 року, а позов подано до суду
04.09.2013 року, згідно реєстраційного
штампу суду на позовній заяві (а.с.1).

Відповідно до вимоги п.7 ч.13 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Верховним Судом України викладено
правову позицію з питань обчислення
строків позовної давності та
встановлення різних видів
цивільно-правової відповідальності у
справі № 6-116цс13, де зазначено, що
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

При розгляді справи № 6-126 цс 13
Верховний Суд України зробив правовий
висновок, відповідно до якого пункт 7
частини 11 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою частиною 11 статті 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Із зазначеного рішення вбачається, що
кредитодавець може звертатися до суду
після спливу строку позовної давності
і при наявності поважності причин його
пропуску суд може поновити останній на
підставі ч.5 ст.267 ЦК України, що не
виключає застосування судом строку
позовної давності у справах по
поверненню споживчого кредиту
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі з метою захисту прав споживача
як слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Доказів про вчинення боржником в межах
позовної давності будь-яких дій, що
свідчать про визнання ним свого боргу
(сплата будь-якого платежу, надання
банку письмової заяви про визнання
боргу тощо), як і доказів на
підтвердження поважності пропущення
строку позовної давності, позивачем не
надано, а тому відсутні підстави для
переривання перебігу позовної
давності та визнання поважними причин
її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267
ЦК України.

При цьому, суд враховує і те, що судом
розглянуто справу без участі
відповідача, який не був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи (а.с.20-21) та не міг висловити свою
думку щодо строку позовної давності в
суді першої інстанції з поважних
причин.

Оскільки на час звернення до суду строк
позовної давності, визначений за
домовленістю сторін, сплив, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Суд повно, всебічно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, правильно
встановив правовідносини, що склалися
між сторонами, та зібраним у справі
доказам дав належну оцінку. Будь-яких
процесуальних порушень чи порушень
норм матеріального права, які б давали
підстави для переоцінки доказів,
апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Оскаржуване рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : Судді: