Справа № 266/3118/13-ц
Провадженя № 2/266/65/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді -
Федотової В.М.,

при секретарі - Кравцові
С.С.,

за участю позивача за основним
позовом та відповідача за об'єднаною
справою - ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, відповідачки за основним
позовом та позивачки за об'єднаною
справою ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання майна
спільною власністю подружжя, стягнення
суми грошової компенсації за проданий
автомобіль, стягнення грошової
компенсації суми депозитного вкладу та
заробітної плати, стягнення судових
витрат та об'єднаною справою ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, суд

В С Т А
Н О В И В:

В липні 2013року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом, який було
уточнено, про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з відповідачкою
ОСОБА_3 у період з травня 2000року по 01
березня 2012року, визнання сумісною
власністю подружжя двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1 ,
стягнути з ОСОБА_3 на його користь суми
грошової компенсації за проданий
автомобіль НОМЕР_1 в розмірі ? частки
його вартості , що становить 50 922гривні
50 копійок, стягнення грошової
компенсації ? частки суми депозитного
вкладу по договору строкового
банківського вкладу №12177914 від 26 липня
2011року у сумі 13 000доларів США та ?
частки суми заробітної плати у розмірі
4 500доларів США , що у загальному
розмірі становить 17 500доларів США, що
еквівалентно 139 767гривням 25 копійкам ,
стягнення судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_3 в вересні 2013
року звернулась до суду з позовом про
встановлення факту сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу її з ОСОБА_1 у період
з травня 2000року по 15 квітня 2013року.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
04 грудня 2013року , за клопотанням сторін,
два позови були об'єднані в одне
провадження.

В судовому засіданні позивач за
основним позовом та відповідач за
об'єднаною справою ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 основний позов
підтримали, позов ОСОБА_3 визнали
частково в частині початку часу
сумісного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу - з травня 2000року, не
згодні з тим, що сумісне проживання
сторін продовжувалось до 15 квітня
2013року, в обґрунтування заявлених
вимог і заперечень по об'єднаному
позову, надали наступні аналогічні
пояснення. Позивач за основним позовом
та відповідач за об'єднаною справою
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 суду
пояснили, що з травня 2000року ОСОБА_1
почав проживати однією сім'єю з ОСОБА_3
в квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_3 ні де не
працювала, її син на той час ходив до
школи. З ОСОБА_3 вів сумісне
господарство, мали сумісний бюджет,
заробляв гроші на сім'ю лише позивач,
який з 2000 року працював на посаді
старшого помічника капітану, з 2006 року
працює на посаді капітан на судах
закордонного плавання. У 2001 році на ім'я
ОСОБА_3 був відкритий рахунок, і всі
гроші, що заробляв ОСОБА_1, переводили
на її рахунок з метою, щоб за його
відсутності сім'я була всім
забезпечена. В 2002році, коли позивач
знаходився у рейсі, відповідачка
ОСОБА_3 його сповістила, що сусід з
квартири АДРЕСА_1 продає квартиру за 5
000доларів США, він надав згоду на
придбання даної квартири. Спірна
квартира була придбана на його гроші 25
листопада 2002року, але зареєстровано
право власності на ім'я матері
відповідачки - ОСОБА_6 . 09 грудня 2003 року
спірну квартиру було подаровано
відповідачці. ОСОБА_1 завжди вважав що
квартиру було оформлено на ОСОБА_3 У
спірній квартирі на протязі тривалого
часу робився ремонт силами позивача і
за його кошти. Він вирівнював стіни,
рівняв підлогу, клав кахель, ОСОБА_3
клеїла шпалери. Вважають, що квартира
АДРЕСА_1 є спільною власністю позивача
з ОСОБА_3, як подружжя, оскільки була
придбана під час сумісного проживання
однією сім'єю і на гроші позивача. Під
час спільного проживання, 21 грудня
2009року, в ТОВ «Алекс Восток» , було
придбано автомобіль НОМЕР_1 , за
договором № 2112Н/09 за ціною 162 297 грн. На
ім'я відповідачів ОСОБА_3 та її сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 було видано
довіреність на керування автомобілем.
06 червня 2012 року автомобіль був
проданий і знятий з обліку , але згоди
на продаж автомобіля позивач не давав,
також з ним не було узгоджено ціну
продажу автомобіля. Автомобіль був
проданий вже після того, як вони з
ОСОБА_3 не мешкали разом і не вели
спільного господарства і без його
відома. Вже з матеріалів справи
позивач дізнався, що автомобіль Hyundai
Tucson, державний номер НОМЕР_2 був
зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі
довідки - рахунку № 755212 від 06 червня 2012
року, а 03 липня 2013 року автомобіль знято
з обліку для реалізації. Автомобіль
було продано ОСОБА_5 за 101 845 гривень, а
оскільки даний автомобіль є спільною
власністю подружжя , грошей від продажу
автомобіля позивач не отримував ,
просять стягнути з відповідачки ОСОБА_3
на користь позивача суму грошової
компенсації ? частки вартості
автомобіля , що становить 50 922гривні 50
копійок. Сімейні стосунки почали
псуватись у 2008році. В 2011році на ім'я
ОСОБА_5 було придбано будинок по
АДРЕСА_3 в м. Маріуполі, ОСОБА_1
допомагав робив ремонт в даному
будинку, надавав гроші для ремонту. В
2011році подружжя почали сваритись. Коли
він прийшов в лютому 2012року з рейсу -
вони посварились, попросив ОСОБА_3
переоформити на його ім'я квартиру
АДРЕСА_1, в якості компенсації
пропонував відповідачці 10 000доларів
США і зареєструвати його в спірній
квартирі. З 01 березня 2012року більш не
вели спільного господарства, не
проживали однією сім'єю , не мали
спільного бюджету. Відповідачка ОСОБА_3
надала згоду на реєстрацію позивача в
квартирі АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, але
після того як він звернувся до суду із
позовом переоформила право власності
на квартиру на свого сина - ОСОБА_5 З
березня 2012року по листопад 2012року ,
позивач окремо від ОСОБА_3 проживав в
спірній квартирі, в будинок АДРЕСА_4 в м.
Маріуполі приходив допомагати робити
ремонт в будинку. З листопада 2012року по
квітень 2013року позивач ОСОБА_1
знаходився у рейсі, після того, як
прийшов з рейсу звернувся до суду із
позовом . Те, що фактичні сімейні
стосунки були лише у період з травня
2000року по 01 березня 2012року
підтверджено і тим, що під час
сумісного проживання він забезпечував
сім'ю, і на ім'я відповідачки
перераховувалась заробітна платня -
остання сума яка була зарахована на
рахунок ОСОБА_3 ,в якості заробітної
плати позивача , надійшла 22 лютого 2012
року у розмірі 9090 доларів США. Після
цього часу на рахунок відповідачки
інших грошових переказів від позивача
не здійснювалось. Компанія
судновласника постійно переводила
заробітну плату ОСОБА_1 на рахунок
ОСОБА_3 за його дорученням. Останнім
переказом заробітної плати на суму 9
000доларів США відповідачка ОСОБА_3
розпорядилась самостійно, тому просить
? частку компенсації від даної суми у
розмірі 4 500доларів США. Крім суми
заробітної плати, на час коли вони
перестали проживати разом, на 01 березня
2012 року на депозитному рахунку,
оформленого на ім'я ОСОБА_3 залишились
спільні кошти подружжя, які були
накопичені у період сумісного
проживання. Домовленості між ними,
щодо розпорядження цими коштами не
було, ОСОБА_1 вважав , що вони
залишаються на рахунку відповідачки.
ОСОБА_3 користувалась рахунками до
16.04.2013 року. На депозитному рахунку
строкового банківського вкладу №12177914
від 26 липня 2011року , на дату 20 січня
2012року знаходилась суму 26 000доларів
США, відповідачка самостійно
розпорядилась даними грошами без
відома позивача, оскільки на даний час
він знаходився у рейсі, а після того як
він прибув до м. Маріуполя, ОСОБА_3 не
віддавала йому грошових коштів.
Оскільки грошові кошти у розмірі 26
000доларів США є спільним майном
подружжя, просять стягнути з
відповідачки на користь позивача
компенсацію ? частки суми банківського
вкладу, що дорівнює 13 000доларів США.
Просили позов задовольнити у повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 свій позов про
встановлення факту сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у період з травня
2000року по 15 квітня 2013року підтримали,
основний позов ОСОБА_1 визнали частково
- лише в частині початку строку
встановлення факту сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з травня 2000року, не
згодні з тим, що сумісне проживання
було припинено 1 березня 2012року,
наполягають на тому, що шлюбні
відносини продовжувались до 15 квітня
2013року. Стосовно розподілу спільного
майна подружжя,стягнення грошової
компенсації ? частки вартості
автомобіля, ? суми депозитного вкладу
та заробітної плати - позов не визнали ,
в обґрунтування заявлених вимог і
заперечень на основний позов надали
аналогічні пояснення. ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 суду пояснили, що
дійсно з травня 2000року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
почали проживати разом однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. Під час шлюбу
було придбано автомобіль НОМЕР_1 за
ціною 162 297 гривень, також ОСОБА_1
перераховував заробітну плату на
карткові рахунки на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_1
не має ніякого відношення до придбання
матір'ю ОСОБА_3 спірної квартири
АДРЕСА_1 в м. Маріуполі - мати придбала
дану квартиру за власні кошти, а потім
вирішила оформити договір дарування на
ОСОБА_3, яка в свою чергу розпорядилась
власним майном , яке не є спільною
власністю подружжя, і оформила договір
дарування на свого сина - відповідача
ОСОБА_5 Оскільки вважають, що період
сумісного проживання тривав не до 01
березня 2012року, а до 15 квітня 2013року ,то
при наявності довіреності від
ОСОБА_1,та з його згоди розпорядилась
автомобілем - гроші були витрачені
спільно з позивачем за основним
позовом та відповідачем за об'єднаної
справою на сімейні потреби. Також
спільно , на потреби сім'ї , були
витрачені заробітна плата та
депозитний рахунок. З часу спільного
проживання, ОСОБА_3 всі витрати
узгоджувала зі ОСОБА_1 Разом проживали,
вели спільне господарство до 15 квітня
2013року. ОСОБА_1 разом з нею проживав в
АДРЕСА_3, ОСОБА_3 турбувалась про нього,
вели спільне господарство. Вважають
позов ОСОБА_1 не обґрунтованим , просили
відмовити в його задоволенні, позов
ОСОБА_3 просили задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 належним чином
повідомлений про час і дату судового
засідання, до суду не з'явився , про
причини неявки суд не повідомив, надав
письмові заперечення на позов ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7, суду пояснила, що
вона є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по
будинку АДРЕСА_1 в м. Маріуполі . З весни
2000року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали
проживати разом в квартирі АДРЕСА_2 в м.
Маріуполі. ОСОБА_3 не працювала,
виховувала сина - ОСОБА_5, якому на той
час було 5-6 років , працював лише ОСОБА_1
Після того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали
проживати разом, була придбана
квартира АДРЕСА_1 в м. Маріуполі. Зі слів
ОСОБА_1 знає, що квартира була придбана
за його гроші. Влітку 2013року розмовляла
зі ОСОБА_1 і він їй доповів, що вони з
ОСОБА_3 розійшлись, він проживає в
квартирі , а ОСОБА_3 в будинку по АДРЕСА_4
в м. Маріуполі. Останній раз ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 приносили до неї разом ключі від
квартири у жовтні 2013року.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він
є сусідом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по будинку
АДРЕСА_1 в м. Маріуполі. Підтвердив, що
сторони почали разом проживати з весни
2000року, під час спільного проживання
була придбана квартира АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі. Квартиру продавали за 6
500доларів США. Спірна квартира була
оформлена на мати ОСОБА_3, але знає, що
гроші давав ОСОБА_1, так як він один
працював в сім'ї. Після придбання
квартири ОСОБА_1 на протязі двох років
робив ремонт в даній квартирі. В 2013 році
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом вже не жили,
останній раз бачив їх разом влітку
2012року. Влітку 2013року було закладено
прохід між квартирами №29 та №30. Зі слів
колишнього власника квартири №30 знає,
що саме гроші ОСОБА_1 були витрачені на
придбання ОСОБА_3 та її матір'ю спірної
квартири.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає з восени 2004року.
Восени 2012року працювала продавцем в
хлібному кіоску , ОСОБА_3 та ОСОБА_1
разом покупали у неї хліб. Влітку
2013року зустріла ОСОБА_1, який їй
розповів, що вони з ОСОБА_3 розійшлись .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
вона проживає в с.Бердянське, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 весною 2012року приїжджали до неї
в село домовлялись , що вона в буде їм
продавати молоко. Покупали молоко два
рази на тиждень з весни 2012року по осінь
2012року. Коли вона приїжджала до м.
Маріуполя - дзвонила на мобільний
телефон ОСОБА_3, щоб хтось підійшов до
місця торгівлі і забрав склянки з
молоком. Іноді відповідав ОСОБА_1

Суд заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи доказами,
якими вони обґрунтовують свої вимоги
та доводи, вважає, що основний позов
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, у позові ОСОБА_3
необхідно відмовити в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, і сторони це не
заперечують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали
спільно проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з травня 2000року.

Згідно довідки від капітана судна
«ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_1 працював на
вказаному судні старшим помічником
капітана з 11 квітня 2005року по 15 грудня
2005 року, заробітна плата 3 801,29 доларів
США (т.с.1, а.с.5)

Згідно довідки від капітана судна
«ІНФОРМАЦІЯ_6» - ОСОБА_1 в період з 22
липня 2009року по 10 грудня 2009 року
працював на посаді капітана судна,
заробив 8 633, 33 доларів США (Т.с.1, а.с.10)

ОСОБА_1, капітанам суден де він
працював, були надані довіреності на
переказ його заробітної плати на
валютний рахунок , ім'я його жінки
ОСОБА_3, як допомога сімї (Т.с.1, а.с.12-15,
135-139)

Згідно довідок- свіфт, а також
банківської виписки з ПУМБ м. Маріуполя
на ім'я ОСОБА_3 було перераховані
грошові кошти (Т.с.1, а.с.6-9,т.с.3 а.с.50-55)

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1 в м. Маріуполі ,
встановлено, що на підставі договору
дарування від 13.07.2013року , власником
даної квартири є ОСОБА_5 (Т.с.1, а.с.32)

21 грудня 2009 року за договором №
2112Н/09 ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Алекс
Восток» автомобіль Hyundai Tucson, державний
номер НОМЕР_2 за ціною 162297 грн. На ім'я
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 була
оформлена нотаріальна довіреність 14
жовтня 2010 року. Згідно довідки-рахунку
серія МОЛ № 755212 від 06.06.2012 року
автомобіль Hyundai Tucson був проданий ОСОБА_5
за суму 101845 грн. (Т.с. 1, а.с. 68 )

Згідно довідки від 02.08.2013р. з центру №2
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м. Маріуполя -
автомобіль Hyundai Tucson, державний номер
НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_5 на
підставі довідки - рахунку № 755212 від
06.06.2012 року, а 03.07.2013 року автомобіль
знято з обліку для реалізації.
Зазначене підтверджується заявою про
перереєстрацію авто від 07.06.2012 року,
довідкою - рахунком № 755212 від 06.06.2012
року, реєстраційною карткою АМТ з
даними від 06.06.2012 року, копією свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу за
ОСОБА_1 ( Т.С. 1, а.с. 68, 33-38 )

13 липня 2013року було оформлено
договір дарування квартири АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
(Т.с.1,а.с.69-71)

09 грудня 2003р. було укладено договір
дарування квартири АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі між ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Даний
договір було зареєстровано ОСОБА_3 та
отримано витяг з БТІ м. Маріуполя (т.с.1,
а.с.72-73)ОСОБА_11 була власником вказаної
квартири на підставі договору
купівлі-продажу між нею та ОСОБА_12,
укладеного 25 листопада 2002року (т.с.1,
а.с.74)

Компанія позивача постійно
переводила гроші ОСОБА_1 на рахунок
ОСОБА_3 за дорученням ОСОБА_1 Зазначене
підтверджується довідками - розрахунок
та рахунками про перерахування грошей
на рахунок ОСОБА_3, виписками з
карткового рахунку ПУМБ «РЦ в м.
Маріуполь». ( т.с. 1, а.с. 135-139, т.с. 3 а.с.50-55)

Згідно до договору строкового
банківського вкладу № 12177914 від 26.07.2011
року, відповідачкою ОСОБА_3 розміщений
вклад у ПАТ «ПУМБ» у сумі 26000 доларів
США. Строк вкладу з 26.07.2011 року по 26.10.2011
року.(т.с. 1, а.с.177).

Згідно до додаткової угоди № 12178345
від 26.07.2011 року до договору строкового
банківського вкладу № 12177914 від 26.07.2011
року, сума вкладу 26000 доларів США, строк
розміщення вкладу складає 3 місяці з
26.10.2011 року по 26.01.2012 року (т.с. 1, а.с. 178- 179)

Згідно довідок з ККП «Приморська»
ОСОБА_1 був зареєстрований в спірній
квартирі АДРЕСА_1 в м. Маріуполі 06
березня 2012 року, на підставі заяви
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( т.с. 3, а.с. 43 - 45)

Згідно ч.2 ст. 3 СК України - сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки .

Судом встановлено і це не
заперечують сторони, що спільне
сумісне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1
почалось з травня 2000року.

В підтвердження того, що сімейні
стосунки тривали саме до 01 березня
2012року, а не до 15 квітня 2013року є саме
перерахування грошових коштів -
заробітної плати ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3.
Останній переказ був здійснений в
лютому 2012року, після цього сторони
перестали підтримувати шлюбні
відносини, ОСОБА_1 не здійснював
обов'язків по утриманню сім'ї, наданню
матеріальної допомоги, у сторін була
відсутність взаємних обов'язків як
подружжя саме з 01.03.2014 року.

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_3 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу її та ОСОБА_1 саме за
період з травня 2000року по 15 квітня
2013року, виходив з того ,що позивачка за
об'єднаною справою ОСОБА_3 не довела
суду обставин спільного проживання,
спільного ведення господарства, які
взаємні права та обов'язки подружжя
вони з відповідачем за об'єднаною
справою ОСОБА_1 вони мали за період з
березня 2012року по 15 квітня 2013року.
Пояснення свідків не підтвердили факту
сумісного проживання та ведення
спільного побуту та господарства саме
за цей період, знаходження поряд під
час прогулянок чи домовленості в
придбанні продуктів харчування на
думку суду не може служити доказом на
підтвердження ознак сім'ї, ведення
спільного побуту, спільного бюджету
тощо. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,на погляд
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складали
враження однієї родини, але
підтвердити ведення спільного
господарства, спільного побуту,
спільного бюджету дані свідки не
змогли.

Також суд не приймає до уваги
пояснення свідка ОСОБА_13 під присягою у
приватного нотаріуса ОСОБА_14, так як
дані пояснення були отриманні не за
процедурою допиту свідка
передбаченого ст.50, 63 ЦПК України.

Таким чином судом встановлено, що
автомобіль Hyundai Tucson, державний номер
НОМЕР_2 був придбаний під час сумісного
проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1- є спільним
сумісним майном подружжя. Також
встановлено, що під час окремого
проживання, у відсутність ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3 розпорядилась спірним

автомобілем. Відповідачка за основним
позовом та позивачка за об'єднаною
справою ОСОБА_3 не довела суду , що
грошові кошти, які були отримані нею
від продажу автомобіля були витрачені
і на потреби ОСОБА_1, чи були віддані
йому .

Згідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 60 СК України, кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об`єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до п. 30 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного суду
України від 21.12.2007 № 11, рівність прав
кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК України. У випадку коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження чи використав його
на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

При використанні одним з
подружжя спільних коштів усупереч
статті 65 Сімейного кодексу України
інший із подружжя має право на
компенсацію вартості його частки - п. 28
роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя ".

З наведеного вище вбачається, що
вимоги ОСОБА_1 стосовно стягнення з
ОСОБА_3 компенсації ? частки вартості
спірного автомобіля Hyundai Tucson, державний
номер НОМЕР_2 - підлягають задоволенню.

Стосовно використання та
розпорядження ОСОБА_3 грошовими
коштами заробітної плати ОСОБА_1 в
розмірі 9 000 доларів США та коштами на
депозитному рахунку по договору
строкового банківського вкладу №12177914
від 26 липня 2011року на суму 26 000доларів
США без згоди і відома ОСОБА_1 вже під
час окремого проживання ,і в зв'язку з
чим, стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 суми ? частки заробітної плати
та ? частки суми депозитного вкладу по
договору строкового банківського
вкладу у загальному розмірі 17
500доларів США, що еквівалентно 139
767гривням 25 копійкам - суд вважає дані
вимоги обґрунтованими і такими ,що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до вимог ст.ст. 60, 61, 63, 65 СК
України, ст.ст. 355, 368, 369 ЦК України, права
кожного з співвласників права спільної
сумісної власності розповсюджується
на все майно права спільної сумісної
власності; власники майна, яке є у
спільній сумісній власності,
володіють, користуються та
розпоряджаються цим майном лише за
згодою всіх співвласників, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно п. 30 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України від 21
грудня 2007 року №11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" - грошові суми внесені у
банківські установи за договорами
банківського вкладу за рахунок
заробітної плати, пенсії, стипендії,
інших доходів подружжя, незалежно від
їх виду та від того, на чиє ім'я з
подружжя вони внесені, відповідно до
ст. 61 СК України є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Суд вважає, що вказані грошові кошти
заробітної плати та суми строкового
банківського вкладу є спільним майном
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Оскільки
відповідачка самостійно на свій розсуд
без відома позивача розпоряджалась
спільними коштами і використовувала
їх не на потреби сім'ї, згідно до вимог
ст. ст. 60, 61, 63, 65 СК України, ст.ст. 355, 368, 369
ЦК України, суд вважає, що є підстави
для задоволення вимог позивача про
стягнення з відповідачки на його
користь суми компенсації ? частки
грошових коштів у розмірі 17 500доларів
США, що еквівалентно 139 767гривням 25
копійкам.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 в
частині визнання квартири АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі спільним майном подружжя,
суд виходив з того,що позивач ОСОБА_1 не
надав належних доказів суду про те, що
його частка в придбанні спірного майна
складає ? частину квартири. Доказів про
те, що він вніс особисті кошти при
придбані зазначеного майна, саме по ?
частині вартості квартири не найшло
свого підтвердження у судовому
засіданні.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» п.5 - розглядаючи
позови, пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з
того,що відповідно до чинного
законодавства спільною сумісною
власністю є : майно,нажите подружжям за
час шлюбу (ст.. 16 Закону України «Про
власність», ст.. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України; майно придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї чи майно,що
є у власності осіб, які ведуть
селянське (фермерське) господарство,
якщо письмовою угодою відповідно між
членами сім'ї чи

членами селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян,що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено,що
воно є спільною сумісною власністю (п.1
ст.17, ст.. 18 , п.2 ст. 17 Закону України «Про
власність»).

В інших випадках спільна власність
громадян є частковою. Якщо розмір
часток у такій власності не було
визначено і учасники спільної
власності при придбанні майна не
виходили з рівності їх часток, розмір
частки кожного з них визначається
ступенем його участі працею й коштами у
створені спільної власності. Розмір
частки учасника спільної сумісної
власності визначається ступенем його
трудової участі, якщо інше не випливає
з законодавства України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України -
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків ,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Ст. 58 ЦПК України передбачує, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування - ст. 59 ЦПК України)

Ст.. 17 Закону України «Про
власність» передбачено, що майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї, є їх спільною сумісної
власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.

Відповідно до п. 23 постанови ПВСУ
№11 від 21.12.2007р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» - вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело і час його придбання.

Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України - майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним в письмовій формі.

Позивач ОСОБА_1 повинен був довести
суду не лише факт спільного проживання,
а і ступень його участі у придбанні
спірного майна.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1
суд , відповідно до ст.. 88 ЦПК України
стягує з ОСОБА_3 на його користь судові
витрати по сплаті судового збору у
сумі 3 326 гривень 30 копійок.

Керуючись ст.3 , 60,61, 63,65 , 74 СК України,
ст.355,368,369 ЦК України, ст.. 17 Закону
України «Про власність», ст. ст. 15, 31,57, 58,
59, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И
Р І Ш И В:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у період с травня
2000року по 01 березня 2012року, визнання
сумісною власністю подружжя
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
автомобіль НОМЕР_1 спільною власністю
подружжя, стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 суми грошової компенсації за
проданий автомобіль НОМЕР_1 в розмірі ?
частки його вартості , що становить 50
922гривні 50 копійок, стягнення грошової
компенсації ? частки суми депозитного
вкладу по договору строкового
банківського вкладу №12177914 від 26 липня
2011року у сумі 13 000доларів США та ?
частки суми заробітної плати у розмірі
4 500доларів США , що у загальному
розмірі становить 17 500доларів США, що
еквівалентно 139 767гривням 25 копійкам ,
стягнення судових витрат -
задовольнити частково.

Встановити факт сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
період с травня 2000року по 01 березня
2012року.

Визнати автомобіль НОМЕР_1 сумісної
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 суму
грошової компенсації вартості
автомобіля Hyundai Tucson ,державний
реєстраційний знак НОМЕР_2, у розмірі ?
частки його вартості , що становить 50
922гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3, суму
компенсації ? частки суми депозитного
вкладу по договору строкового
банківського вкладу №12177914 від 26 липня
2011року у розмірі 13 000доларів США та ?
частки суми заробітної плати у розмірі
4 500доларів США , що у загальному
розмірі становить 17 500доларів США, що
еквівалентно 139 767гривням 25 копійкам.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 суму
судових витрат по сплаті судового
збору у розмірі 3 326 гривень 30 копійок.

В задоволенні інших вимог -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у період з травня
2000року по 15 квітня 2013року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-дений строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Федотова В. М.