Дата документу 19.02.2014
ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 636/4527/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі: головуючого судді
Білінської О.В., за участю секретаря
Поєдинцева О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, до
територіальної громади смт. Кочеток в
особі Кочетоцької селищної ради
Чугуївського району Харківської
області, ОСОБА_5 про відновлення
порушеного права, усунення перешкод
для встановлення межових знаків та
зобов'язання звільнення земельної
ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
вищезазначеним позовом, в якому після
уточнення позовних вимог просять
відновити їх порушене право на
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати Кочетоцьку селищну раду
Чугуївського району Харківської
області, визначити межу та сприяти у
встановленні твердих меж з земельною
ділянкою за вищевказаною адресою та
відновленню межових знаків;
зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
позивачам у встановленні межових
знаків по межі ділянок АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 привести
земельну ділянку за вищевказаною
адресою у придатний для використання
стан.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилаються на те, що є власниками
земельної ділянки площею 0,1032 га та
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 У дане домоволодіння
АДРЕСА_1 позивачі були заселені у 2007
році, у другій частині будинку проживав
ОСОБА_5, місце проживання якого
зареєстроване у АДРЕСА_2

Житловий будинок складався з двох
ізольованих квартир, де у квартиру
АДРЕСА_2 був заселений ОСОБА_5 У 2008 році
позивачі приватизували 76/100 частин
житлового будинку. За заявою позивачів
09.10.2012. Кочетоцькою селищною радою
Чугуївського району Харківської
області, було прийнято рішення яким
визнано вищевказаний будинок двома
окремими житловими будинками. У травні
2013 року позивачі приватизували
земельну ділянку площею 0, 1032 га
домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивачі у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 проти заявлених
позовних вимог заперечував, просив
відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача Кочетоцької
селищної ради Чугуївського району
Харківської області надав до суду
письмову заяву про визнання позову в
повному обсязі, просив розглянути
справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні ним правовідносини.

15 лютого 2007 року ОСОБА_1 та членам його
сім'ї видано ордер на житловий будинок,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 13 травня 2008 року № 5/6,
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, належить на праві власності
ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до протоколів комісії по
вирішенню земельного спору від 11.12.2012,
від 30.04.2013. та 16.05.2013, 20.01.2014. щодо
розгляду заяви ОСОБА_1, вирішено
заборонити ОСОБА_5 перешкоджати сусіду
ОСОБА_1 встановлювати межі свої
земельної ділянки згідно
правовстановлюючих документів по
АДРЕСА_1, рекомендовано ОСОБА_5 не
порушувати межові знаки, які були
встановлені комісією при вирішенні
земельних спорів (а.с. 26-30).

Згідно до типового договору найму
житла в будинках державного і
комунального житлового фонду від
08.09.2004. ОСОБА_5 надано у безстрокове
користування частина будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 95).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Кочетоцької селищної ради
Чугуївського району Харківської
області від 09.10.2012. № 110, житловий
будинок, розташований на АДРЕСА_1,
визнано двома окремим житловими
будинками (а.с. 103).

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно до ст. 41 Конституції України,
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 158 ЗК України, виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей. Органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до ст. ст.. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичний чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 59, 60 ЦПК України, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, надавши до суду
належні та допустимі докази на їх
підтвердження. Обставини, які мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватись на
припущеннях. Згідно ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 4 ППВС України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, згідно
зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Як встановлено у судовому засіданні та
не заперечується сторонами по справі,
Кочетоцькою селищною радою
Чугуївського району Харківської
області, за заявою позивача
неодноразово було сформовано комісію
по вирішенню земельного спору, яка за
місцем розташування земельної ділянки
по АДРЕСА_1 здійснювала вихід для
встановлення межових знаків (а.с. 138).
Однак, на час розгляду справи межові
знаки встановлено не було у зв'язку з
діями відповідача ОСОБА_5, який чинив
перешкоди у їх встановленні.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в поряду, встановленого
цим кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Позовні вимоги до Кочетоцької селищної
ради Чугуївського району Харківської
області, щодо визначення меж та
сприянні у встановленні твердих меж з
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1,
задоволенню не підлягають, оскільки
Кочетоцькою селищною радою
Чугуївського району Харківської
області неодноразово формувались
комісії по вирішенню земельного спору
та складено відповідні протоколи, тому
спір про право між позивачами та
відповідачем Кочетоцькою селищною
радою Чугуївського району Харківської
області відсутній. Крім того, позовні
вимоги в цій частині є неконкретними,
оскільки позивачами не зазначено, яким
саме чином відповідач має сприяти
встановленню межових знаків.

Оскільки на час розгляду справи межові
знаки не встановлено, то позовні вимоги
щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_5
привести земельну ділянку у придатний
для використання стан заявлено
передчасно. Крім того, відповідно до ст.
212 ЗК України, приведення земельних
ділянок у придатний для використання
стан, включаючи знесення будинків,
будівель і споруд, здійснюється за
рахунок громадян або юридичних осіб,
які самовільно зайняли земельні
ділянки. Однак, у судовому засіданні
встановлено та не заперечується
сторонами, що господарські споруди, які
знаходяться на території земельної
ділянки, розміщені не відповідачем
ОСОБА_5, а особами, які раніше проживали
у житловому будинку АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Однак, квитанція про
оплату правової допомоги, яка
міститься в матеріалах справи, не є
належним та допустимим доказом. Для
стягнення витрат понесених на правову
допомогу, необхідно довести, що
юридичні послуги дійсно пов'язані з
розглядом даної справи (для цього
необхідно вказати зв'язок між
понесеними витратами та відповідною
справою), однак, у квитанції не
зазначено прізвище відповідача, номера
справи, тощо. Крім того, договір про
надання юридичних послуг не надано,
тому підстав для стягнення з
відповідача судових витрат не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В
:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленні
межових знаків по межі ділянок АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1, в іншій частині позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції, який ухвалив дане
рішення, протягом десяти днів з дня
його проголошення, особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя