Ухвала

07 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В. І.,
Євграфової Є.П.,

Савченко
В.О., Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Львівського обласного управління в м.
Сокалі, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про
визнання прав та спонукання до
вчинення дій,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Львівського обласного
управління в м. Сокалі (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України») та
ОСОБА_6, в якому просили:

- визнати за ними права кредиторів
боржника - ОСОБА_6 за кредитним
договором від 13 січня 2006 року № 524,
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» (далі - ВАТ «Державний ощадний
банк України») та ОСОБА_6;

- визнати за ними права
іпотекодержателів за іпотечним
договором від 13 січня 2006 року,
укладеним між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_6;

- зобов'язати ПАТ «Державний ощадний
банк України» передати їм документи,
які засвідчують їх права як кредиторів
за кредитним та іпотечним договорами,
укладеними із ОСОБА_6

На обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що 13 січня 2006
року між ОСОБА_6 та ВАТ «Ощадний банк
України» в особі філії - Сокальського
відділення Ощадного банку,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», було
укладено кредитний договір № 524,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит на споживчі цілі в
сумі 200 000 грн на 36 місяців зі строком
остаточного повернення не пізніше 13
січня 2009 року.

Того ж дня з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ОСОБА_6 та ПАТ
«Державний ощадний банк України» було
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого ОСОБА_6 передав в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно, а саме: 9/100 частини
будівлі нежитлового будинку на першому
поверсі, обладнаного під магазин, з
проведеним капітальним ремонтом
вищого класу, що знаходиться по
АДРЕСА_1, та будівлю нежитлового
приміщення складу-гаражу, який
знаходиться по АДРЕСА_2.

Вказали, що ОСОБА_6 придбав 9/100 частини
будинку по АДРЕСА_1 за грошові
кошти, надані ними із часу його
придбання, цим майном ОСОБА_6 не
користувався, оскільки передав його їм
у користування.

Зазначили, що 15 січня 2007 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_5 було укладено
договір № 1 оренди нежитлового
приміщення, відповідно до умов якого
ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 в строкове
платне володіння та користування
нежитлове приміщення в будинку по
АДРЕСА_3, в якому вони здійснюють
підприємницьку діяльність.

Позивачі вказали, що у зв'язку з
неналежним виконанням ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором
утворилась заборгованість в сумі 199 724
грн 15 коп., яку за згодою позичальника
вони погасили, а тому вважають, що
набули право вимоги щодо погашення
ОСОБА_6 сплачених ними коштів на суму 199
724 грн 15 коп. та задоволення своїх вимог
за рахунок предмета іпотеки.

Звернувшись до банку із вимогою про
укладення договору про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги), отримали відмову, яка
була мотивована тим, що банк не визнає
факт переходу до них прав кредиторів за
основним зобов'язанням та його
забезпеченням в силу чинного
законодавства, у зв'язку з чим просили
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 18
квітня 2013 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права
кредиторів боржника - ОСОБА_6 за
кредитним договором від 13 січня 2006
року № 524, укладеним між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права
іпотекодержателів за іпотечним
договором від 13 січня 2006 року,
укладеним між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_6, який
посвідчено державним нотаріусом
Сокальської державної нотаріальної
контори Хомою В.О. та
зареєстровано в реєстрі за № 2-20.

Зобов'язано ПАТ «Державний ощадний
банк України» передати ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 документи, які засвідчують їх
права як кредиторів за кредитним та
іпотечним договорами, укладеними із
ОСОБА_6

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
суду, ОСОБА_3 у липні 2013 року звернувся
із апеляційної скаргою, посилаючись на
те, що оскаржуваним рішенням порушено
його права як стягувача, оскільки
майно, про яке йдеться в оскаржуваному
рішенні, арештоване ВДВС Сокальського
району Львівської області.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 15 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено,
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 18 квітня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової падати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.
Рішення апеляційного суду Львівської
області від 15 листопада 2013 року
скасовано, а рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
18 квітня 2013 року залишено в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції положень ч. 1 ст. 575, ст. ст. 593,
609 ЦК України.

Як на підставу перегляду ОСОБА_3
посилається на: ухвалу Верховного Суду
України від 18 липня 2007 року в справі за
позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння,
виселення, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 березня 2012 року в справі за
позовом про визнання договору іпотеки
припиненим; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2013 року в справі за
позовом про визнання припиненою
іпотеки нерухомого майна, визнання
договору іпотеки припиненим та
скасування заборони відчуження
нерухомого майна; постанову Верховного
Суду України від 11 вересня 2013 року в
справі за позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
визнання договору іпотеки недійсним;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
в справі за позовом про припинення
правовідносин за договором іпотеки,
усунення перешкод у розпорядженні
майном шляхом припинення дії договору
та виключення запису з державного
реєстру іпотек та єдиного реєстру
заборон; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року в справі за
позовом про звернення стягнення на
майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, визначених у ст. 355 ЦПК
України, а в доданих судових рішеннях
підстава, предмет позову і фактичні
обставини є різними, відтак
правовідносини не є подібними, у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. 355 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Львівського
обласного управління в м. Сокалі,
ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про
визнання прав та спонукання до
вчинення дій, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді: В.І.
Амелін

Є.П. Євграфова

В.О. Савченко

О.М. Ситнік