Ухвала

іменем україни

02 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» про відновлення прав
споживачів, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 04 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області 04 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» (далі - КП «Харківські теплові
мережі»), мотивуючи свої вимоги тим, що
він проживає у приватизованій квартирі
АДРЕСА_1. 04 грудня 2006 року в квартирі
встановлено прилад обліку гарячої
води. Незважаючи на це, відповідач
нараховує йому плату за спожиту гарячу
воду за нормами споживання і тарифами,
встановленими рішенням виконавчого
комітету Харківської міської ради від
29 грудня 2000 року № 1886 і додатку до нього
щодо норм водопостачання. Посилаючись
на викладене, просив зобов'язати
КП «Харківські теплові мережі»
провести перерахунок плати за спожиту
гарячу воду за показниками приладу
обліку за період з 01 листопада
2011 року до 01 грудня 2013 року.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від
04 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області 04 березня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 мешкає у
квартирі, якій КП «Харківські
теплові мережі» надає послуги з
централізованого опалення та
підігріву холодної води для потреб
гарячого водопостачання.

04 грудня 2006 року в квартирі встановлено
прилади обліку холодної і гарячої води,
які опломбовано службою
метрологічного контролю.

Із акта опломбування приладу обліку
вбачається, що його наступна повірка
була передбачена 16 жовтня 2009 року.

Але відбулася наступна повірка 20
червня 2013 року, про що 20
липня 2013 року складено акт
опломбування.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із того, що
обов'язок виконання робіт з
періодичної повірки, обслуговуванню та
ремонту (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки) квартирних засобів обліку не
покладено на відповідача, оскільки ці
послуги не обраховуються при
формуванні тарифів за послуги з
гарячого водопостачання. Оскільки
КП «Харківські теплові мережі» не
несе відповідальності за
обслуговування та повірку обліку
гарячої води, то за весь час порушення
строків повірки обґрунтовано
нараховано плату за нормами споживання
і тарифами.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
фактичних обставинах справи.

Положеннями частини 3 статті 28 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» від 11 лютого
1998 року № 113/98-ВР, що регулюють питання
повірки засобів вимірювальної техніки,
зазначено, що порядок подання
фізичними особами, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності -
власниками засобів вимірювальної
техніки (результати вимірювань, якими
використовуються для здійснення
розрахунків за спожиті для побутових
потреб електричну і теплову енергію,
газ і воду) на періодичну повірку цих
засобів та оплати за роботи, пов'язані з
повіркою, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з абзацом 1 пункту 9 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 (далі - Правила) у квартирі (будинку
садибного типу) роботи з установлення
засобів обліку води і теплової енергії
проводяться спеціалізованою
організацією, виконавцем, виробником
чи постачальником за рахунок коштів
споживача. Періодична повірка та
ремонт (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж) квартирних
засобів обліку проводяться за рахунок
виконавця.

Відповідно до пункту 10 Правил
справляння плати за нормативами
(нормами) споживання за наявності
квартирних засобів обліку без
урахування їх показань не
допускається, за винятком випадків,
передбачених абзацом 5 пункту 16 цих
Правил. Виконавець і споживач не мають
права відмовлятися від врахування
показань засобів обліку.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій з урахуванням вимог статей
213-214 ЦПК України, повно та всебічно
дослідили обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, та
дійшли обґрунтованого висновку, що
оскільки після закінчення терміну
державної повірки лічильники гарячої
води повірку не пройшли, відповідачем
правомірно нараховано позивачу оплату
за послуги постачання гарячої води
відповідно до нормативів (норм)
споживання за послуги водопостачання
та водовідведення.

Згідно з вимогами статті 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставинами, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки, доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 04 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області 04
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

В.О. Савченко