АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/398/14-ц
Головуючий в першій інстанції
Провадження 22ц/7741/327/К/14
суддя Ткаченко С.В.
Суддя-доповідач - Братіщева
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Митрофанової Л.
В.,

при секретарі - Булах К. А.

за участю: позивача - ОСОБА_2 його
представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

представника Приватного акціонерного
товариства "Страхова група
"ТАС"-Мельника Іллі Олександровича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, співвідповідач
Приватне акціонерне товариство
"Страхова група "ТАС", про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди, заподіяних внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди посилаючись на те, що 29 серпня
2013 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем
марки «Фольксваген Транспортер»
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
вулиці Кокчетавській м. Кривого Рогу,
при зміні напрямку руху праворуч
,допустив зіткнення з автомобілем «ДЕУ
Сенс » держ. номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_2. В результаті
зіткнення автомобілі отримали
механічні ушкодження.

Після уточнення заявлених
позовних вимог, у лютому 2014 року просив
суд, стягнути з відповідача ОСОБА_4 6
213,67 грн. на відшкодування матеріальних
збитків, 3 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати по
справі у сумі 1 998,60 грн.

Ухвалою Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 26
лютого 2014 року до участі у справі було
залучено в якості співвідповідача
Приватне акціонерне товариство
"Страхова група "ТАС"(надалі- ПАТ
"Страхова група "ТАС")

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
квітня 2014 позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків в сумі 6 213 , 67 грн., моральну
шкоду у розмірі 500 грн., судовий збір у
розмірі 284,20 грн., сплачену суму за
проведення автотоварознавчого
дослідження в розмірі 500 грн. , витрати
на юридичну допомогу у розмірі 1000 грн.,
а всього 8497,87 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, не
відповідністю висновків суду
обставинам справи та упередженому її
розгляду.

Так суд першої інстанції не прийняв до
уваги те що шкода відшкодовується
безпосередньому власнику пошкодженого
транспортного засобу, а ОСОБА_2 не є
власником пошкодженого автомобіля, а
лише керував ним за довіреністю, за
якою до нового власника переходить не
право власності, а лише право
користування.

Крім того, судом першої інстанції не
було надано правової оцінки діям
ОСОБА_2, щодо невиконання останнім
обов'язку по збереженню пошкодженого
майна у такому стані у якому воно
знаходилось після ДТП, до тих пір, поки
його не огляне призначений страховиком
представник, що передбачено у п.33.3 ст.33
Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників назем них транспортних
засобів».

Отже саме з вини позивача, було
порушено порядок отримання страхового
відшкодування, що в свою чергу призвело
до неможливості Страховиком визначити
розмір заподіяної шкоди та на підставі
чого позивачу і було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування,
проте суд на зазначене уваги не
звернув, та безпідставно задовольнив
позовні вимоги позивача, посилаючись
на порушення порядку отримання
страхового відшкодування саме ОСОБА_4

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, 29 серпня 2013р.,
приблизно в 8 год. 30 хв., по вул.
Кокчетавській м. Кривий Ріг, сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля «Фольксваген
Транспортер» держ. номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4, який при зміні
напрямку руху праворуч, допустив
зіткнення з автомобілем «ДЕУ Сенс»
держ. номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2, унаслідок якої обидва
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Відповідно до авто товарознавчого
дослідження № 310/13 (а.с. 16-22), вартість
матеріального збитку при ДТП,
спричиненому автомобілю позивача
складає 6157,51 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
зіткнення транспортних засобів
сталося з вини водія автомобіля марки
«Фольксваген Транспортер» держ. номер
НОМЕР_1 ОСОБА_4, внаслідок порушення
останнім п.п. 10.1,13.1 Правил дорожнього
руху України, що було встановлено
Довгинцівським районним судом
м.Кривого Рогу при ухваленні постанови
від 28.09.2013 року по адміністративній
справі у відношенні ОСОБА_4 за ст. 124
КупАП ( а.с.9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України ця
постанова є підставою звільнення від
доказування, оскільки обов'язкова для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача обґрунтовані, так як
неправомірними діями ОСОБА_4 завдано
матеріальної і моральної шкоди, що
підлягає відшкодуванню з відповідача,
та наявності у зв'язку з цим підстав,
передбачених ст.ст. 1167, 1187 ЦК України
для її відшкодування.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції щодо покладення
відповідальності з відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП,
позивачеві ОСОБА_2 на ОСОБА_4
відповідає закону.

Доводи апеляційної скарги, з приводу
того, що відшкодовується
безпосередньому власнику пошкодженого
транспортного засобу, а ОСОБА_2 не є
власником пошкодженого автомобіля, а
лише керував ним за довіреністю, за
якою до нового власника переходить не
право власності, а лише право
користування, колегія суддів відхилях
з огляду на наступне.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно, відшкодування шкоди
завданої транспортному засобу, у разі
взаємодії з іншим транспортним
засобом, його пошкодженням,
проводиться теж на користь особи, яка
на відповідній правовій підставі
володіє пошкодженим транспортним
засобом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року зі змінами та
доповненнями «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміються юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається із матеріалів справи
автомобіль марки «ДЕУ Сенс» держ. номер
НОМЕР_2, згідно свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_3 від 03.11.2009 р., належав
ОСОБА_9.

З 24 липня 2011 року ОСОБА_2 є володільцем
вищевказаного автомобіля по
нотаріальній довіреності та
користується ним, отже доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги
відповідачів з приводу порушення самим
позивачем, порядок у отримання
страхового відшкодування, що, на його
думку, є підставою для відмови у позові,
колегія суддів відхиляє, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована ПАТ "Страхова
група "ТАС", що підтверджується полісом
обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/3333544 від 15.08.2013 року (а.с 10),
яка свої листом №11518 від 24.10.2013 р.
відмовила ОСОБА_2 в страховому
відшкодуванні на підставі п.3 ч.1 ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ( а.с. 8 ).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників назем них
транспортних засобів», який набув
чинності з 1 січня 2005 p., страховик при
настанні страхового випадку
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи
відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 37 вище
зазначеного Закону України підставою
для відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) є:
невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано зазначено те, що ПАТ
"Страхова група "ТАС" правомірно
відмовила позивачу у виплаті
страхового відшкодування, і колегія
суддів погоджується з висновком суду
щодо стягнення матеріальної та
моральної шкоди та витрат по справі
саме з відповідача ОСОБА_4 з підстав,
передбачених ст.ст. 1166,1187,1167 ЦК України.

Крім того, згідно п.п. 33.1.4 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 із письмовим
повідомленням про ДТП до ПАТ "Страхова
група "ТАС" не звертався.

А відповідно до п. 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, у разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у передбачених
випадках - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Вищезазначеним спростовуються
доводи апеляційної скарги відповідача
щодо відсутності підстав для стягнення
з нього шкоди.

Отже, висновки суду в частині
покладення відповідальності за
завдану майнову та моральну шкоду на
ОСОБА_4 відповідають вимогам Закону

Колегія суддів погоджується з розміром
моральної шкоди, що підлягає сплаті з
відповідача на користь позивача, та
важає її обґрунтованою.

Так, відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Пункти 1 й 3 частини 2 статті 23 ЦПК
України передбачають можливість
відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у фізичному болі та душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із ДТП та у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою розуміються
витрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями інших осіб. Моральна шкода
полягає у приниженні честі, гідності, у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я (роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України дані у
п.3 постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди визначається
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Як пояснив позивач в судовому
засіданні апеляційного суду, його
моральні страждання полягають у тому,
що він був позбавлений можливості
користуватись автомобілем внаслідок
ДТП, крім того саме по собі пошкодження
автомобіля спричинило появу
негативних емоцій і переживань,
призвели до погіршення здоров'я та
плинули на реалізацію подальших
планів.

Враховуючи всі обставини справи,
характер і обсяг фізичних і душевних
страждань позивача та виходячи із
засад розумності, виваженості й
справедливості погоджується з
розміром моральної шкоди у сумі 500 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: