РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА

в скаладі: головуючої -
судді Чішман Л.М.

секретаря
Українця Р.Р.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення від права на
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
даним позовом в якому просила усунути
від права на спадкування за законом
ОСОБА_2, при цьому посилалась на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, який є сином
сестри позивачки -ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 уклала спадковий
договір зі своїм сином ОСОБА_3 щодо 1/2
частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3
шляхом подання заяви до Другої
Житомирської нотаріальної контори.
Проте в липні 2012 року ОСОБА_3 тяжко
захворів на онкологічне захворювання,
яке стало причиною смерті, при цьому
ОСОБА_2 відмовився від догляду та
утримання свого батька, тому на думку
позивачки не має права на спадкування
за законом.

В судовому засіданні позивачка
зазначила, що відповідач ОСОБА_2
ухилявся від надання допомоги своєму
батькові ОСОБА_3, при цьому зазначила,
що спадкодавець ОСОБА_3 проживав та
був зареєстрований в Росії, в нього
померла дружина та мати він дуже тяжко
переносив їх втрату, чоловік позивачки
їздив в Росію та на протязі місяця
доглядав за ОСОБА_3 На прикінці 2012 року
25-26 грудня ОСОБА_3 приїздив до
м.Житомира, проживав у позивачки, в
зв»язку з поганим самопочуттям,
позивач викликала йому швидку
допомогу та водила на обстеження до
лікарів діагностичного центру та
лікаря нетрадиційної медицини. 28
лютому 2013 року позивач отримала SMS від
товариша ОСОБА_3 з проханням забрати
останнього, оскільки у нього
загострилось захворювання та він
перестав ходити на роботу, а ОСОБА_2
їхати за ним не хоче. Після смерті
спадкодавця позивачка дізналась, що
він мав захворювання на рак.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_3
дійсно як батько допомагав
відповідачеві матеріально в період
навчання ОСОБА_2 Після смерті дружини
спадкодавця, останній дуже переживав
та почав вживати спиртні напої. З
батьком відповідач спілкувався
останнім часом лише по телефону,
оскільки він проживав в м.Одеса, а
спадкодавець в Росії. Батько не
скаржився на стан здоров»я, не просив
допомоги, в розмовах зазначав, що у
нього все добре. Тому просили відмовити
в задоволенні позову.

Вислухавши позивача, відповідача та
його представника, свідків, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що зі змісту
інформаційної довідки від 01.07.2013 року
вбачається, що право власності на ?
частини квартири АДРЕСА_2
зареєстровано за ОСОБА_3 ( а.с.8).

Свідоцтвом про смерть
підтверджується, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5( а.с. 44)
у віці 57 років.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с. 47)

Статтями 202, 203 СК встановлено
обов'язок повнолітніх дітей утримувати
своїх батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Вимога про
усунення від права на спадкування за
законом особи може бути пред'явлена
лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про
усунення від спадкування у справі
повинні бути надані належні та
допустимі докази, які б свідчили про те,
що спадкодавець потребував допомоги
відповідача, останній мав можливість
її надати, проте ухилявся від обов'язку
щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК
має значення сукупність обставин:
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивачки про те, що безпорадний стан
спадкодавця виразився в тому, що він
помер від тяжкої хвороби, внаслідок
злоякісного утворення тіла шлунку( а.с.
199), оскільки навіть позивач дізналась
про хворобу після смерті спадкодавця,
який до останніх днів працював, сам
облаштовував своє життя.

З пояснень свідків не вбачається, що
спадкодавець потребував сторонньої
допомоги чи знаходився в безпорадному
стані, потребував матеріальної
допомоги, вимагав допомоги від сина-
ОСОБА_2, оскільки на прикінці 2012 року та
початку 2013 року спадкодавець приїздив
до м.Житомира та сам поїхав до Росії за
власні кошти, після приїзду в Росію
ходив на роботу, під час перебування в
м.Житомирі мав намір зустрітися з
сином, за якого постійно турбувався.

Позивач не заперечувала того факту, що
ОСОБА_2 проживав та працював у м.Одеса,
мав малолітню доньку та дружину, з
чого можна зробити висновок, що
відповідач

проживаючи на значній відстані від
спадкодавця міг не знати про хворобу
батька, тобто умисно не уникав від
обов'язку забезпечити підтримку та
допомогу спадкодавцю.

В силу ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачкою не надано жодного
доказу про умисне ухилення спадкоємця
від надання допомоги спадкодавцю,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, знаходження
спадкодавця в похилому віці, наявності
у нього інвалідності, потреби
спадкодавця в допомозі, хоча
відповідно до вимог ст. 10-11 ЦПК України
це є обов'язком позивача, за таких
обставин, суд відмовляє в задоволені
позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права
на спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :