Номер провадження: 22-ц/785/4854/14
Головуючий у першій інстанції Бодашко
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Волчанському
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Балтського районного суду Одеської
області від 26 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення неустойки
у розмірі 45344 грн.29 коп.

встановила:

Позивач звернувся до суду до
відповідачів з позовом про стягнення
пені за несвоєчасне виконання договору
підряду на виготовлення та
встановлення кухонної меблі.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_5 не з'явився, однак
надав клопотання про розгляд справи
без його присутності, при цьому просив
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово у
судове засідання не з'являвся, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилась, однак подала
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Рішенням суду позов задоволений в
повному обсязі.

Не погодившись з вказаним
рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати це рішення, та постановити
нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає у зв'язку з тим,
що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази згідно ст.ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин, та вірно послався на
діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

23.05.2010 року, між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений договір підряду на
виготовлення та встановлення кухонної
меблі (надалі - Договір), відповідно до
умов якого, ОСОБА_2 зобов'язався на свій
ризик та зі своїх матеріалів
виготовити та встановити в її квартирі
кухонні меблі (п.1.1 Договору) (а.с.5-7).

За своєю правовою природою цей
договір є договором побутового підряду
(ч.1 ст.865 ЦК України).

Відповідно до п.1.4 Договору,
ОСОБА_2 був зобов'язаний закінчити усі
роботи не пізніше 01.07.2010 року.

24.11.2010 року, у зв'язку з
невиконанням умов договору з боку
ОСОБА_2, позивач звернулася з заявою до
Управління у справах захисту
споживачів в Одеській області (копія
заяви додана до її пояснень у справі
від 13.03.2012р.) в якій поскаржилася на
порушення ОСОБА_2 строків виконання
договору (а.с.8).

04.01.2010року позивач склала заяву
на ім'я відповідача ОСОБА_2, в якій також
вказала на порушення строків та умов
договору стосовно якості. Ця заява була
отримана ОСОБА_2 21.01.2011 року, про що
свідчить його підпис та напис «Принято
21.01.2011. с заявлением ознакомлен» (а.с.9).

21.01.2011 року ОСОБА_2 визнав факт
порушення ним строків виконання
договору та факт неналежної якості вже
виготовлених елементів кухонної меблі,
у наслідок чого 21.01.2011 року позивач та
ОСОБА_2 склали угоду, якою ОСОБА_2 було
надано додатковий строк для
встановлення меблів, а також
передбачений обов'язок ОСОБА_2
виправити вже наявні недоліки у
кухонній меблі, яка була частково
встановлена. Це підтверджується п.3
угоди від 21.01.2011 року, відповідно до
якого ОСОБА_2 зобов'язався «усунути усі
наявні недоліки та закінчити
встановлення кухонної меблі у термін
до 03.03.2011 року» (а.с.10).

03.03.2011 року, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 вчасно не виконав умов договору,
позивач звернулася до нього з двома
заявами. У одній заяві, позивач
вимагала негайно поновити роботи по
встановленню меблів, які були
припиненні ОСОБА_2, у другій заяві,
позивач заявила про те, що роботи
виконані неякісно. (а.с.11-12).

04.03.2011 року ОСОБА_2 визнав
претензії позивачки стосовно якості
робіт, що підтверджується
двосторонньою заявою та Актом
дефектування робіт, у якому ОСОБА_2
своїм підписом засвідчив наявність
недоліків у виконаній ним роботі.
(а.с.13-14).

Доказів виправлення недоліків, що
були встановлені актом дефектування
від 04.03.2011 року ОСОБА_2 не надано.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Як встановлено ч.3 ст. ст.865 ЦК
України, до відносин за договором
побутового підряду, не врегульованих
цим Кодексом, застосовується
законодавство про захист прав
споживачів.

Частиною 5 ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що у разі коли виконавець
не може виконати (прострочує виконання)
роботу (надання послуги) згідно з
договором, за кожний день (кожну годину,
якщо тривалість виконання визначено у
годинах) прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі трьох
відсотків вартості роботи (послуги),
якщо інше не передбачено
законодавством. У разі, коли вартість
роботи (послуги) не визначено,
виконавець сплачує споживачеві
неустойку в розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення.

При укладанні договору, вартість
робіт була визначена у еквіваленті
іноземної валюти у розмірі 6100.00 доларів
США, що станом на 01.08.2012 року за курсом
НБУ дорівнювало 6100.00$ х 7,9993 грн./1$ = 48
757,30грн.

Таким чином, (представник
позивачки зазначив, що вона
скористувалась своїм правом вимоги
тільки за один місяць до подачі позову,
а не за весь період прострочення), за
час прострочення виконання робіт за
період з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року
включно, що становить 31 день, ОСОБА_2
повинен сплатити (48 757,30 грн. х 3% :100) х 31
день = 45 344,29грн.

Між тим, зобов'язання ОСОБА_2 були
забезпечені договором поруки від
20.09.2012р. Відповідно до договору поруки
ОСОБА_4 зобов'язалася відповідати за
виконання ОСОБА_2 зобов'язання по
оплаті позивачці неустойки за час
прострочення виконання робіт по
Договору підряду на виготовлення та
встановлення кухонної меблі від 23.05.2010
року у розмірі 1000,00грн.

Згідно ч.2 ст.554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Таким чином, ОСОБА_4, як солідарний
боржник, зобов'язана сплатити позивачу
1000,00грн.

Решту суми боргу, а саме 44 344,29грн
(45 344,29грн - 1000,00грн.), дійсно зобов'язаний
сплатити ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
діючими нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які
посилався як на підставу своєї
апеляційної скарги. Посилання апелянта
на те, що суд при розгляді спору порушив
підсудність, так як договір поруки є
фіктивним договором не може бути
прийнято до уваги, так як вказаний
договір ніким оскаржений не був, на час
розгляду справи він є чинним та діючим.

Твердження апелянта в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону, є неспроможними,
посилання на пропуск позивачем строку
позовної давності є необґрунтованим та
не основаним на діючих нормах
цивільного законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів,
справа розглянута по суті правильно,
законних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити, рішення Балтського
районного суду Одеської області від 26
березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції може бути оскаржена в
касаційному порядку до касаційного
суду протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков