У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності,
розподіл майна в натурі за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Красногвардійського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просила провести
розподіл в натурі домоволодіння
АДРЕСА_1, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, визнати
за нею право власності та реально
виділити їй у користування 49/100 часток у
житловому будинку літ. А-1 загальною
площею 86,6 кв. м та житловою площею 69 кв.
м, ринковою вартістю 285 590 грн на
квартиру № 1, згідно варіанту № 2 у
висновку № 3018/3019-12 судової
будівельно-технічної експертизи від
27 березня 2013 року, зобов'язати
ОСОБА_5 за свій рахунок виконати
переобладнання по житловому будинку,
запропоновані у додатку
№ 3 до висновку № 3018/3019-12 судової
будівельно-технічної експертизи від 27
березня 2013 року, стягнути з відповідача
на її користь грошову компенсацію у
розмірі 2 897,50 грн за перевищення
розміру часток в праві власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, згідно варіанту
№ 2 висновку № 3018/3019-12 судової
будівельно-технічної експертизи від 27
березня 2013 року, а також стягнути з
відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі з 1974 року.
Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 жовтня 2003 року шлюб між ними
розірвано. За час спільного
подружнього життя вони побудували
житловий будинок АДРЕСА_1, право
власності на який зареєстроване за
відповідачем на підставі свідоцтва про
право власності, виданого 7 грудня 1987
року виконкомом Красногвардійської
районної ради у м. Дніпропетровську.
Вказане домоволодіння складається з
житлового будинку А-1, гаражу Б, сараю В,
літньої кухні Г, вбиральні Д, душової Е,
вольєру Ж, споруди № 1-12,
мостіння І. Житловий будинок А-1
складається з 1-1 кухні, 1-2,
1-4, 1-3, 1-5, 1-6 житлові кімнати, 1-7 коридор,
1-8 ванна. Загальна площа будинку 86,6 кв.
м, житлова площа 69 кв. м. Вважає, що
запропонований варіант № 2 висновку №
3018/3019-12 судової будівельно-технічної
експертизи від 27 березня 2013 року є
найбільш прийнятним для сторін.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 49/100 частки,
а за ОСОБА_5 - на 51/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
А-1, гаражу літ. Б, сараю літ. В, літньої
кухні літ. Г, вбиральні літ. Д, душової
літ. Е, вольєру літ. Ж, споруди літ. 1-12,
мостіння літ. І, загальною площею 86,6 кв.
м, житловою 69 кв. м. Проведено розподіл
домоволодіння між співвласниками:
виділено ОСОБА_4 в житловому будинку
літ. А-1 приміщення 1-8, площею 3,1 кв. м;
приміщення 1-7 площею 4,8 кв. м; приміщення
1,1 площею 9,7 кв. м; приміщення 1-2 площею
22 кв. м, а разом 39,6 кв. м, а також
будівлі та споруди: сарай літ. В; літня
кухня літ. Г, вольєр літ. Ж зливна яма №
10; Ѕ частину споруди № 1-9, 11, 12 -
огорожа, Ѕ частини І мостіння, що
складає в цілому 49/100 частин
домоволодіння. Виділено ОСОБА_5 у
житловому будинку літ. А-1 приміщення 1-5,
площею 8,1 кв. м; приміщення 1-6 площею 9 кв.
м; приміщення 1,4 площею 29,9 кв. м; разом 47
кв. м, а також будівлі та споруди: гараж
літ. Б; вбиральня літ. Д, душова літ. Е, Ѕ
частину споруди № 1-9, 11, 12 -
огорожа, Ѕ частини І мостіння, що
складає в цілому 51/100 частин
домоволодіння. При розподілі
домоволодіння сторонам необхідно
провести наступні переобладнання: у ж/б
прим. 1-5 переобладнати віконний отвір в
дверний; у ж/б прим. 1-5 і прим. 1-6 пробити
в дверним отвором; у ж/б прим. 1-3 та 1-2
розібрати перегородку; у ж/б
прим. 1-6 переобладнати під кухню; у
ж/б прим. 1-2 та 1-4 закласти дверний отвір;
у ж/б прим. 1-2 та 1-6 закласти дверний
отвір. Витрати по переобладнанню
покладено на сторони. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 2 897 грн 50 коп. в
рахунок грошової компенсації. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов правильного висновку про те, що
позов ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. 152 ЖК України, ст. ст. 364, 370 ЦК
України, ст. ст. 22, 28
КпШС України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник