У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 20 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування витрат на лікування та
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про відшкодування витрат на лікування
та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15
серпня 2009 року в період часу з 9:00 год до
10:00 год на подвір'ї будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_3 завдав ОСОБА_2 тяжкі тілесні
ушкодження, у зв'язку з чим позивач
просив стягнути з відповідачів 20 тис.
грн моральної шкоди та 20 тис. грн у
відшкодування витрат на лікування, а
також скасувати постанову слідчого
відділу Бориспільського МВ ГУ МВС в
Київській області від 12 грудня 2009
року про закриття кримінальної справи,
порушеної за фактом нанесення тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 20 травня 2014 року, ОСОБА_2
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку що
позивачем, у відповідності до положень
ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не надано
доказів та не доведено, що тілесні
ушкодження були завдані йому саме
відповідачами.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування витрат на лікування та
моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук