Справа № 559/1850/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк
Б.Г.

при секретарі Свирида М.І.,

за участю адвоката
ОСОБА_1 (представник позивача) та ОСОБА_2
(представник відповідача)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4

про дозвіл про виїзд за кордон дитини
без згоди батька та супроводу матері

ВСТАНОВИВ:

Позивачка посилається на те, що з 26
травня 2012 року по 14 квітня 2014 року
перебувала у шлюбі з відповідачем.
Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 14 квітня 2014 року шлюб було
розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього
сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При розірванні шлюбу місце проживання
сина визначено з позивачкою, де він на
даний час і проживає.

08 травня 2014 року позивачка уклала шлюб
з громадянином Білорусії - ОСОБА_7, час
від часу здійснює виїзди за кордон, а
також має намір забрати сина на
постійне проживання. Але виїзд дитини
неможливий без дозволу обох батьків.

Позивачка зазначає, що як мати
намагається по різному створювати
сприятливі умови для свого сина, його
оздоровлення, дозвілля, всебічного
розвитку, фінансово та морально його
підтримувати.

Але не зважаючи на це колишній чоловік
позивачки не дає згоди на виїзд дитини
за межі України. На пропозицію
позивачки надати таку згоду оформлену
нотаріально, відповідач ніякої
відповіді не дав, не пояснюючи на не
аргументуючи свою відмову. Така
позиція батька дитини шкодить
інтересам дитини, її всебічному та
гармонійному розвитку.

Позивачка зазначає, що її чоловік,
ОСОБА_7 має постійне місце проживання,
та роботи, забезпечений житлом в якому
позивачка з сином мають намір
проживати.

Також заклад освіти гарантує надати
синові умови для отримання дошкільної
освіти. Позивачка буде працевлаштована
за місцем проживання чоловіка.

При цьому позивачка зазначає, що не
заперечувала права батька на отримання
повної та достовірної інформації щодо
місця перебування дитини, не
перешкоджала його права у спілкуванні
з дитиною.

Зважаючи на викладені доводи позивачка
просить дозволити ОСОБА_3 без згоди
батька, ОСОБА_4 оформити документи для
виїзду неповнолітнього сина за межі
України для його постійного місця
проживання.

В судовому засідання позивачка
підтримала позов з підстав викладених
у позовній заяві. Доповнила, що хоча
життя у них з відповідачем не склалось,
дитина не повинна страждати через це.
Так склалось що позивачка створила
нову сім'ю і змушена переїхати
проживати до чоловіка в Білорусію. Її
чоловік має своє житло, є перспектива
надання більшої квартири для їх сім'ї
якщо туди переїде проживати дитина,
чоловік добре відноситься до дитини,
забезпечений роботою, також їй теж
гарантували забезпечення роботою.
Позивачка також обіцяє не чинити
ніяких перешкод відповідачу у
спілкування з дитиною, про що дала
нотаріальну заяву для відповідача.
Вона буде приїжджати в Україну, бо тут у
неї залишаються батьки, вся родина. По
приїзду зразу ж буде повідомляти
відповідача, щоб він мав змогу бачитись
та спілкуватись з сином. Також
відповідач може приїжджати і в
Білорусію, де у нього багато родичів і
там бачитись з сином, у цьому не буде
чинитись якихось перешкод.

Представник позивачки доповнив, що
відносини між сторонами погіршились ще
на стадії вагітності його
довірительки. Відповідач не відвозив
дружину до роддому, не відвідував там,
не забирав при виписці додому. Зараз
вони шлюб розірвали і позивачка
утворила нову сім'ю з громадянином
Білорусії, куди має намір виїхати для
постійного місця проживання. Але
відповідач не надає згоди на виїзд
дитини, фактично перешкоджаючи цьому,
почав звертатись до органів опіки,
суду, що ніби то йому чиняться
перешкоди у спілкуванні з дитиною, хоча
таких перешкод позивачка не чинила, а
відповідач раніше не дуже цікавився
вихованням дитини.

Відповідач позову не визнав, та
пояснив, що йому десь на протязі пів
року не давали спілкуватись з дитиною.
Коли давали спілкуватись, то він давав
згоду на тимчасовий виїзд дитини за
кордон. Він і зараз міг би дати таку
згоду, якби позивачка гарантувала, що з
певною періодичністю буде приїжджати в
Україну і він зможе бачити сина. Їздити
ж в Білорусію він не знає чи йому в
майбутньому вийде, бо це залежить від
багатьох факторів.

Свідоцтво про народження ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказує на те, що його
батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3. (а.с.4.)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 та взяла
прізвище ОСОБА_3. (а.с.7.)

Заява про реєстрацію за місцем
проживання свідчить про те, що ОСОБА_7
дає згоду на реєстрацію ОСОБА_3 та її
сина, ОСОБА_5 за його місцем проживання.
(а.с.10.)

Довідка Брагінського районного
споживчого товариства вказує на те, що
ОСОБА_7 працює в цьому підприємстві
інструктором по торгівлі. (а.с.11.)

Довідка Брагінського комунального
житлового підприємства вказує на те, що
ОСОБА_7 забезпечений житлом. (а.с.12.)

Довідка Брагінського районного
споживчого товариства вказує на те, що
ОСОБА_7 отримує там заробітну плату.
(а.с.13.)

Довідка державної установи освіти
"Дошкільний центр розвитку дитини"
м.Брагін вказує на те, що ця установа
має можливість надати умови
неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
для отримання дошкільної освіти. (а.с.14.)

Довідка Брагінського районного
споживчого товариства вказує на те, що
це підприємство має можливість
прийняти для навчання
індивідуально-практичним методом
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого
працевлаштування в райпо по професії
продавець.(а.с.15.)

Витяг з протоколу №7 засідання комісії
з питань захисту прав дітей Дубенської
райдержадміністрації вказує на те, що
на комісії було розглянуто заяву
ОСОБА_4 щодо режиму відвідування,
виховання та утримання малолітнього
сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Було
вирішено, що ОСОБА_4 може відвідувати
сина щотижня у вівторок, четвер та
суботу з 10.00 години до 19.00 години в
присутності матері, ОСОБА_3. (а.с.33.)

Нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_3
у зв'язку з виїздом за кордон на
постійне місце проживання разом з
сином, взяла на себе зобов'язання
повідомляти ОСОБА_4, як батька дитини
про кожен приїзд їхнього сина, ОСОБА_5
на територію України. Крім того
ствердила, що разом з чоловіком, ОСОБА_7
не буде чинити перешкод в спілкуванні
ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 на території
Білорусії, за місцем їх проживання:
АДРЕСА_1. (а.с.37.)

Служба у справах дітей Дубенської
райдержадміністрації дійшла висновку
про доцільність надання дозволу на
виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_5
без згоди батька в супроводі матері.
(а.с.43,44.)

Вислухавши пояснення сторін, думку
представника служби у справах дітей
Дубенської райдержадміністрації суд
дійшов висновку, що позов є
обргунтованим та підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну" оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.9 Конвенції "Про права
дитини" прийнятої Генеральною
Ассамблеєю ООН 20 листопада 1989 року -
держави учасниці поважають права
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.3 вказаної Конвенції у
всіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

В даному випадку як заявила
представник служби у справах дітей в
першу чергу потрібно виходити з
інтересів дитини. Оскільки позивачка
вже утворила нову сім'ю, має намір
постійно проживати з чоловіком в
Республіці Білорусь, де буде
забезпечена і житлом і роботою, в
інтересах малолітньої дитини
залишитись проживати біля мами. Крім
того це нове місце проживання не надто
віддалене від України, батько зможе
провідати сина як в Білорусії, так само
позивачка гарантувала зразу ж
повідомляти про приїзд сина на
територію України, де у неї залишаються
батьки і вона не буде чинити перешкод у
спілкуванні батька з дитиною.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.10,
60,209,212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про дозвіл про
виїзд за кордон дитини без згоди батька
та супроводу матері - задоволити.

Визнати відмову ОСОБА_4, на постійний
виїзд за кордон неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною.

Дозволити ОСОБА_3, без згоди батька
ОСОБА_4, оформити документи для виїзду
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі України на його виїзд для
постійного місця проживання.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня складення
повного тексту рішення, через
Дубенський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили у
випадку неподання апеляційної скарги у
вказаний строк. У випадку подання
апеляційної скарги, рішення набирає
законної сили за результатами
перегляду судом апеляційної інстанції.

Суддя: