АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/957/14
Головуючий 1 інст. - Бутенко В.М.
Справа №623/3295/13-ц
Доповідач - Крилова Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.

Суддів - Маміної О.В.

- Борової С.А.

при секретарі - Карамишевій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального закладу охорони здоров'я
Обласного протитуберкульозного
диспансеру № 4, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4,
третя особа: ОСОБА_4 про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона працювала у Комунальному
закладі охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
відповідно до наказу № 82-к від 01.06.2007
року на посаді медичної сестри з
фізіотерапії на 0,5 ставки та
функціональної діагностики на 0,5
ставки. 29 липня 2013 року їй стало відомо,
що наказом Головного лікаря
Комунального закладу охорони здоров'я
Обласного протитуберкульозного
диспансеру № 4 від 29.07.2013 року № 229-к її
звільнено з роботи за систематичне
порушення трудової дисципліни за п. 3
ст. 40 КЗпП України. Звільнення з цих
підстав вважає необгрунтованим і
незаконним, вказані в наказі порушення
трудової дисципліни не допускала, свої
функціональні обов'язки виконувала
добросовісно, а причиною її звільнення
є особисте неприязне відношення
Головного лікаря ОСОБА_4 до неї. Вважає,
накази № 190-к від 13.06.2013 року та № 78 від
24.04.2013 року також незаконними, оскільки
вони видані з грубим порушенням
порядку застосування дисциплінарного
стягнення. Догани застосовані до неї з
питань, які не входять до її посадових
обов'язків медичної сестри з
фізіотерапії та функціональної
діагностики визначених при прийомі на
роботу згідно посадової інструкції.
Даними незаконними діями їй завдано
моральні страждання, в наслідок чого
вона отримала хронічні захворювання.

Уточнивши та доповнивши свої позовні
вимоги, ОСОБА_2 просила: визнати
незаконними та нечинними наказ № 190-к
від 13.06.2013 року та наказ № 78 від 24.04.2013
року, які видані Комунальним закладом
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру;
скасувати наказ №229-к Комунального
закладу охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру від
29.07.2013 року про її звільнення за п.3 ст. 40
КЗпП України та поновити її на роботі;
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за увесь час
вимушеного прогулу, а також у
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета позову - ОСОБА_4.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Посилаються на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки не прийнято до уваги їхні
доводи і пояснення по справі.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що наказом головного лікаря
Комунального закладу охорони здоров'я
Обласного протитуберкульозного
диспансеру № 4 за № 82-к від 01.06.2007 року
ОСОБА_2 прийнята на 0,5 посади медсестри
фізіотерапевтичної і 0,5 посади
медсестри з функціональної
діагностики з 01.06.07 року по переводу з
Ізюмської ЦМЛ з посадовим окладом
згідно штатного розкладу.

Наказом № 78 Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
від 24.04.2013 року оголошено догану ОСОБА_2
за те, що вона допустила
необгрунтований відпуск розчину
ізоніазіду 10%, лужного розчину
інгаляцій без лікарських призначень.

В порушення вимог ст. 149 КЗпП
України, адміністрація медичного
закладу не зажадала від порушника
трудової дисципліни письмові
пояснення з цього приводу.

Пояснення ОСОБА_2, на яке
посилається відповідач (а.с. 33), не
стосується вказаного в наказі
порушення та не містить дати його
написання. Крім того, акту щодо відмови
позивачки від надання пояснення з
цього питання відповідач не надав.

Наказом № 190-к Комунального
закладу охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
від 13.06.2013 року оголошено догану ОСОБА_2
за те, що вона без поважних причин не
виконала призначення лікаря і
відмовила у проведенні інгаляції
пацієнту закладу. З цим наказом ОСОБА_2
ознайомлено лише 09.07.13 року.

Наказом № 229-к Комунального
закладу охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
від 29.07.2013 року з ОСОБА_2 розірвано
трудовий договір за систематичне
невиконання обов*язків, покладених на
неї трудовим договором , пункт 3 ст. 40
КЗпП України.

Відповідно до вимог п.3 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов*язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення.

Наказ № 229-к від 29.07.2013 року не
містить посилань на те, за яке саме
невиконання ОСОБА_2 без поважних причин
обов*язків, покладених на неї трудовим
договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку її звільнено з
роботи та в чому полягає це
систематичне невиконання нею своїх
обов*язків.

Під систематичним невиконанням
обов*язків мається на увазі вчинення
робітником не менше двох
дисциплінарних проступків. При цьому,
при звільненні необхідно враховувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна працівником шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

ОСОБА_2 має вищу кваліфікаційну
категорію сестри медичної,
характеризується позитивно.

В даному випадку, матеріали
справи не містять відомостей про
систематичне невиконання ОСОБА_2 без
поважних причин обов*язків, покладених
на неї трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, які були б співмірними з
розірванням з нею трудового договору
за п.3 ст. 40 КЗпП України.

При таких обставинах, судова
колегія вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню, у зв*язку із
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з ухваленням нового
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
слід задовольнити частково.

З довідки Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4 (
а.с. 110, 140 - 141) вбачається, що розмір
середньої заробітної плати позивачки
складає 2825 гр. 99 коп.

На даний період, час вимушеного
прогулу складає 204 дня. Середньоденний
заробіток - 94 гр. 20 коп. Тому, з 29.07.2013
року по день ухвалення рішення
апеляційною інстанцією сума у розмірі
19216 гр. 80 коп. є середнім заробітком за
час вимушеного прогулу, яка і підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивачки (94 гр. 20 коп. х 204 дня = 19216 гр. 80
коп.).

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП
України, відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань.

Судова колегія вважає, що з
урахуванням характеру та обсягу
заподіяних позивачці моральних
страждань, з Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4 на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди слід стягнути 1000 гр.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в іншій
частині задоволенню не підлягають у
зв*язку з їх недоведеністю.

З матеріалів справи видно, що
ОСОБА_2 звернулася до суду з пропуском
місячного терміну, передбаченого для
звернення до суду з позовами про
поновлення на роботі. Разом з тим,
ОСОБА_2 просить поновити їй цей строк,
посилаючись на те, що вона пропустила
його з поважних причин, оскільки
своєчасно не отримала від відповідача
необхідних для звернення до суду
документів. Враховуючи такі обставини,
судова колегія поновлює ОСОБА_2 строк
на подачу даної позовної заяви.

Враховуючи викладене, і
керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Скасувати наказ № 229-к від 29.07.13 року
Комунального закладу охорони здоров'я
Обласного протитуберкульозного
диспансеру № 4 «Про розірвання
трудового договору з ОСОБА_2 з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу».

Поновити ОСОБА_2 на 0,5 посади сестри
медичної з фізіотерапії і 0,5 посади
сестри медичної з функціональної
діагностики з 29.07.13 року у Комунальному
закладі охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4.

Стягнути з Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4 на
користь ОСОБА_2 19216 гр. 80 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
1000 гр. у відщкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог у іншій
частині відмовити.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_2
та стягнення з Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
на користь ОСОБА_2 заробітної плати за
один місяць у розмірі 2825 гр. 99 коп.
допустити негайне виконання рішення.

Стягнути з Комунального закладу
охорони здоров'я Обласного
протитуберкульозного диспансеру № 4
судовий збір у розмірі 172 гр. 05 коп. в
дохід держави.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий -

Судді: