АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/744/408/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Бурда П.О.
Справа № 188/1618/13-ц
Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 09 жовтня
2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Головне управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
внаслідок її відсутності понад один
рік, і зобов'язати Головне управління
державної міграційної служби у
Дніпропетровській області зняти її з
реєстрації з належного позивачу
будинку.

В обґрунтування позову зазначає, що
відповідно до рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2008 року йому належить житловий будинок
АДРЕСА_1.

У будинку зареєстрована відповідачка,
з якою у позивача розірвано шлюб 23
жовтня 2012 року. Вона разом з донькою
ОСОБА_3 проживає з іншим чоловіком у м.
Першотравенську Дніпропетровської
області. Питання про зняття з
реєстрації доньки відповідач не
ставить. Факт не проживання
відповідачки в будинку підтверджено
актом депутата від 07 липня 2013 року.
Також цей факт можуть підтвердити
свідки. Позивач зазначає, що
відповідачка ускладнює його життєві
можливості в розпорядженні будинком,
при отриманні довідок сільської ради
для будь-яких потреб, її записують у
склад сім'ї, а, відповідно, позивачу
потім слід надавати у різні інстанції,
за місцем вимоги, довідки про її доходи.
На вимогу позивача знятися з
реєстрації відповідачка не реагує,
тому він змушений звернутися до суду.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що її слід
відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позов не містить правових підстав для
зняття відповідачки з реєстрації місця
проживання за адресою: квартира
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 24.11.2007 року
сторони по справі зареєстрували шлюб,
про що зроблено актовий запис №98 , що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серія НОМЕР_1, виданим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Петропавлівського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області 11.12.2007 року (а.с.11).

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
23.10.2012 року, яке набрало законної сили
30.10.2012 року, шлюб між сторонами було
розірвано (а.с.12). Відповідачка з
донькою від цього шлюбу ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, виїхала до
м.Першотравенська Дніпропетровської
області, але добровільно знятися з
реєстрації відмовляється.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
03.04.2008 року. яке набрало законної сили
14.04.2008 року, визнано дійсною угоду
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, яка, як вказано в рішенні суду,
була укладена 06.12.2007 року між позивачем
та ОСОБА_4, та визнано право власності
позивача на зазначений будинок (а.с.6).

Угода купівлі-продажу житлового
будинку, в якому зареєстрована
відповідачка, була укладена і визнана
судом дійсною в період шлюбу між
сторонами.

Посилання позивача на норми ст.72
Житлового кодексу (далі -ЖК) України,
яка регулює порядок визнання наймача
житлового приміщення в будинках
державного та громадського житлового
фонду таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, та
ч.2 ст.405 Цивільного кодексу (далі -ЦК)
України, яка регулює порядок визнання
члена сім'ї власника житла таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, є безпідставним, тому що
відповідачка не є ні наймачем
житлового приміщення, ні членом сім'ї
власника житла.

Окрім того, оскільки вище вказаний
будинок був придбаний в період шлюбу
сторін по справі , вона має рівні права
на користування ним разом з позивачем.

Статтею 319 ЦК України визначено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1).

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства (ч.2).

Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав (ч.3).

Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом (ч.7).

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні
(ч.1).

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом (ч.2).

Закон України «Про власність», на норми
якого послався позивач, втратив
чинність на підставі розділу ІІ Закону
України від 27.04.2007 року "Про внесення
змін та визнання такими, що втратили
чинність, деяких законодавчих актів
України у зв'язку з прийняттям
Цивільного кодексу України".

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі (ч.1).

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 в зв'язку з
необґрунтованістю та безпідставністю
його вимог, є законним та обґрунтованим
і доводи апеляційної скарги щодо
необхідності усунення перешкод
власнику володіти, користуватись та
розпоряджатись належним йому майном ,
його не спростовують.

При таких обставинах, коли судом першої
інстанції повно і всебічно з'ясовані
всі обставини справи, дана належна
правова оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Судді :