Справа № 367/2158/14-ц Головуючий у І
інстанції Мікуліна А.В.Провадження №
22-ц/780/4173/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 21
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 28 травня 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5
про скасування судового наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаною
заявою, в якій заявники просили
скасувати судовий наказ від 23.04.2014 року,
оскільки в заяві про видачу судового
наказу не включений належний
відповідач ОСОБА_6, також вказували, що
розрахунок щодо водопостачання та
водовідведення є некоректним через те,
що в розрахунковій таблиці не має
показів лічильників та загального
об'єму спожитої води, з червня 2012 року
по квітень 2014 року заявники не
отримували жодного листа, рахунку
боргу за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 28 травня 2014 року
заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
скасування судового наказу залишено
без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою
судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій просила скасувати ухвалу суду
першої інстанції про залишення заяви
про скасування судового наказу без
задоволення, а також судовий наказ від
23.04.2014 року з підстав порушення судом
норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
23.04.2013 року Ірпінським міським судом
Київської області по справі №367/2158/14-ц
було видано судовий наказ, яким
стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, що проживають за
адресою: 08298, АДРЕСА_1, на користь
Управління житлово - комунального
господарства «Біличі», яке знаходиться
за адресою: 08298, смт.Коцюбинське, вул.
Меблева, 11-а, , р/р 970
в АТ «Ощадбанк» МФО 322669 кошти за надані
житлово - комунальні послуги в розмірі
5383,53 грн. та судові витрати по сплаті
судового збору.

Не погоджуючись з вказаним наказом,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5
правомірно звернулися до суду першої
інстанції з вказаною заявою,
відповідно до вимог ст. 105 ЦПК України
про скасування зазначеного судового
наказу (а.с. 27).

При наявності спору судовий наказ не
може бути видано, а виданий судовий
наказ підлягає скасуванню за заявою
боржника.

Залишаючи заяву про скасування
судового наказу без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що на
підтвердження свої вимог заявники не
надали суду жодних належних доказів
про повну, або часткову
необгрунтованість вимог стягувача.

Такий висновок суду першої інстанції є
не обґрунтованим.

Згідно із ч.3 ст.105 ЦПК України в заяві
про скасування наказу має бути
зазначено посилання на обставини, які
свідчать про повну або часткову
необґрунтованість вимог стягувача,
посилання на докази, якими боржник
обґрунтовує свої заперечення проти
вимог стягувача.

В заяві про скасування наказу заявники
зазначали, що між ними та стягувачем
виник спір, оскільки останні вважають
надані розрахунки щодо водопостачання
та водовідведення некоректними.

Відповідно до ст. ст. 105, 105-1 ЦПК України
на стадії розгляду заяви про
скасування судового наказу суд не
повинен досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті судового
наказу у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України .

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», повноваження
суду за наслідками розгляду заяви про
скасування судового наказу вичерпно
визначені частиною восьмою статті 105-1
ЦПК. При цьому, як у разі залишення
такої заяви без задоволення, так і в
разі скасування судового наказу, суд
постановляє ухвалу, у випадку
скасування судового наказу роз'яснює,
що стягувач має право на розгляд
заявлених вимог у позовному
провадженні з додержанням загальних
правил щодо пред'явлення позову. У разі
зміни судового наказу суд видає новий
судовий наказ, який за змістом має
відповідати вимогам статті 103 ЦПК.

Тобто, наявність між сторонами спору
про право виключає можливість
стягнення суми з боржника в порядку
наказного провадження.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала суду про відмову в
скасуванні судового наказу є
необґрунтованою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
в порядку ст. 312 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що ухвала
про залишення без задоволення заяви
про скасування судового наказу
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 28 травня 2014 року
скасувати, заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про скасування судового наказу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: