Провадження № 22-ц/779/1535/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Шалаути
Г.І., Пнівчук О.В.,

секретаря Драганчук
У.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення неустойки за перевищення
термінів виконання робіт та
зобов'язання виконати роботи, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
08 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
зобов'язання виконати в строк до 01.12.2013
року роботи передбачені договором на
виконання робіт від 19.11.2007 року і
пред'явити акт здачі приймання
виконаних робіт, а також стягнення
неустойки за прострочення терміну
виконання робіт в сумі 5632,34 грн.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
відповідач належним чином не виконав
умови договору підряду, укладеного між
сторонами 19.11.2007 року №Д-2-42/17 по
проведенню ремонтних робіт в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_2,
відповідно до якого плановий термін
закінчення додаткових робіт у
приміщенні четвертий квартал 2008 року,
хоча вартість обумовлених умовами
договору робіт згідно календарного
графіку в сумі 46936,22 грн. ним сплачено
повністю.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 08.05.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на неповне з'ясування
обставин справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не враховано, що не
зважаючи на повну оплату замовлених
робіт, відповідно до умов договору,
укладеного між сторонами 19.11.2007 року,
роботи в квартирі АДРЕСА_2 до цього часу
підприємцем ОСОБА_3 виконані частково.

Суд не звернув уваги, що попередній
договір №Д-2-42/17 був укладений 19.11.2007
року, а нові креслення будинку були
розроблені у 2011 році. Посилання на те,
що квартира планувалась по типовому
проекту без перегородної стіни не
відповідає дійсності. Так, в типовому
проекті була передбачена засклена
лоджія з металопластиковими дверима і
вікном в сторону кімнати, незасклений
балкон з металопластиковими дверима і
вікном до кухні.

Той факт, що будинок зданий в
експлуатацію в 2010 році не спростовує
позовні вимоги, оскільки відповідач не
пред'явив замовнику для підпису акт
здачі-приймання виконання робіт до
цього часу, чим порушив п.4.1 та 4.2
Договору.

Висновок суду про те, що в квартирі
АДРЕСА_2 збільшився обсяг робіт не
відповідає дійсності, оскільки при
незмінних розмірах фундаменту площа
квартири не могла збільшитись з 44,9 кв.м
до 51,3 кв.м.

Крім того, посилання на те, що
відповідачем виконано роботи по
більшій площі, ніж передбачено
договором, що призвело до збільшення
ціни договору, не впливає на суть
позовних вимог, оскільки пунктом 3.3.
договору встановлено, що вартість
додаткових робіт може бути змінена
виконавцем лише у разі виконання
додаткових робіт за згодою замовника.

Щодо часткової оплати комори
виконавцю, то така оплата відбулась
помилково, тому що дане приміщення є
самочинним будівництвом та не
передбачене планом будинку.

Відмова суду у стягненні неустойки, з
посиланням на те, що роботи були
виконані вчасно та не прийняті
позивачем є необґрунтованою, оскільки
жодного доказу своєчасного виконання
робіт виконавцем, пред'явлення їх до
здачі-приймання замовнику, відмови чи
ухилення від їх прийняття відповідачем
не надано.

За наведених обставин просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав по вищенаведених
мотивах.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну
скаргу заперечив, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено неякісне
виконання робіт по внутрішній
штукатурці, необхідності
переустановки деяких розеток по
електромережі, роботи по яких
здійснено ще в 2008-2009 роках і передати
від виконавця та отримати ці роботи
позивач відмовляється. Натомість актом
обстеження квартири встановлено повне
виконання умов договору виконавцем
робіт.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції зазначеним вимогам закону не
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 19
листопада 2007 року між ПП «Скол» та
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
продавець зобов'язувався передати у
власність покупця квартиру АДРЕСА_2.

Планове закінчення будівництва та
ведення в експлуатацію 4 квартал 2008
року.

Встановлено, що в цей же день, 19
листопада 2007 року, між ОСОБА_2 та
приватним підприємцем ОСОБА_3 було
укладено договір виконання робіт
№Д-2-42/17.

Згідно п. 1.1 даного договору замовник
(позивач) доручає, а виконавець
(відповідач) проводить виконання
наступних робіт: встановлення
металопластикових вікон та балконних
дверей, внутрішня штукатурка приміщень
та внутрішньобудинкові електромережі.

Вартість виконання додаткових робіт
встановлена та погоджена сторонами
складає 46 936 грн. 22 коп.

Відповідно до п.1.3 зазначеного
договору, замовник зобов'язаний у
визначені договором строки
перерахувати виконавцю погоджену
сторонами суму коштів, а виконавець
зобов'язаний у погоджені сторонами
строки виконати всі додаткові роботи.

Плановий термін закінчення додаткових
робіт у приміщенні - 4 квартал 2008 року
(п.1.5 договору).

На виконання вказаних зобов'язань,
позивач вчасно здійснив оплату
необхідних коштів за вказаним
договором, що підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру і відповідачем не
заперечується.

Згідно п.п. 4.1 та 4.2 вищезазначеного
договору, по закінченні робіт
виконавець зобов'язаний надати
замовнику акт здачі-приймання
виконаних робіт, передбачених умовами
договору.

Замовник протягом 3-х днів з дня
одержання акту здачі-приймання
виконаних робіт зобов'язаний
направити виконавцю підписаний акт.
Якщо по закінченню 3 днів замовник не
підпише акт здачі-приймання виконаних
робіт і не надасть виконавцю письмової
аргументованої відмови в прийнятті
виконаних робіт, то такі роботи
вважаються виконаними належним чином і
у повному обсязі, а акт здачі-приймання
виконаних робіт вважається прийнятим і
погодженим замовником.

Таким чином, відповідач за умовами
договору від 19 листопада 2007 року
прийняв на себе зобов'язання виконати
повний перелік робіт, зазначених у
договорі та передати позивачу виконані
роботи на підставі актів
здачі-приймання.

Проте, взяті на себе зобов'язання
ОСОБА_3 не виконав, акти виконаних робіт
позивачу не направив.

Жодних доказів про те, що позивач, як
замовник робіт, відмовлявся прийняти
виконані роботи, суду не надано.

Що стосується представленого акту
обстеження квартири від 24 жовтня 2013
року, то колегія суддів вважає, що такий
акт не свідчить про повне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, оскільки обстеження
квартири проводилася представниками
забудовника - ПП «Скол» та відповідачем
за відсутності позивача.

Доводи відповідача про те, що після
виконання робіт було встановлено, що
площа квартири є більшою, що призвело
до додаткової вартості робіт, які
позивач відмовляється оплатити не
заслуговують на увагу і позовні вимоги
не спростовують, оскільки доказів того,
що вартість додаткових робіт була
змінена виконавцем за згодою
замовника, як це передбачено п. 3.3
договору, суду не надано.

Відповідачем не представлено
розрахунків, які б підтверджували об'єм
проведених робіт.

Щодо здійснення відповідачем робіт по
облаштуванню комори, то такі роботи
проводилися по додатковій угоді від 23
грудня 2010 року, яка не є предметом
судового розгляду.

Крім того, в засіданні апеляційного
суду відповідач підтвердив, що
металопластикові двері в квартирі
позивача не встановлено.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Належним є виконання зобов'язання, яке
прийняте кредитором і в результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання,
сплата неустойки, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.5.3 укладеного між
сторонами договору, у випадку
перевищення встановлених термінів
виконання додаткових робіт більше ніж
на шість місяців, виконавець сплачує
замовнику неустойку в розмірі 1% від
фактично перерахованих за приміщення
коштів за кожний місяць прострочки.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Отже, неустойка є видом забезпеченням
виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), як
зазначено у ч. 1 ст. 549 ЦК України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Правова природа неустойки така, що
строк позовної давності щодо її
стягнення обчислюється по кожному дню
(місяцю), за яким нараховується
неустойка, окремо. Право на позов про
стягнення неустойки за кожен день
(місяць) виникає щодня (щомісяця) на
відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Таким чином, з врахуванням того, що
зобов'язання щодо проведення
додаткових робіт у квартирі не було
виконано відповідно до умов договору,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким слід
зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_3 виконати роботи передбачені
пунктом 1.1 договору від 19 листопада 2007
року та передати ОСОБА_2 акти виконаних
робіт відповідно до п. 4.1 договору.

Крім того, з врахуванням строку
позовної давності в один рік, на
користь позивача з приватного
підприємця ОСОБА_3 підлягає стягненню
сума неустойки за прострочення терміну
виконання робіт згідно договором за
період з 2 вересня 2013 року (часу подання
позову) по 2 вересня 2012 року в розмірі
5632,34 грн.( 46 936, 22 х 12 місяців х 1%).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 334,10 грн. сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 08 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_3 виконати роботи передбачені
пунктом 1.1 договору на виконання робіт
№Д-2-42/17 від 19 листопада 2007 року та
передати ОСОБА_2 акти виконаних робіт
відповідно до п. 4.1 договору.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_3 мешканця АДРЕСА_3
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 мешканця АДРЕСА_4
ідентифікаційний номер НОМЕР_2
неустойку за прострочення терміну
виконання робіт в сумі 5632,34 грн. та 334,10
грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді
Г.І. Шалаута

О.В. Пнівчук