Кіровський районний суд міста Макіївки
№ 2/268/269/14
Справа №
268/3587/13-цР і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуючий суддя
секретарі Покашовій
участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
16 вересня 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, мотивуючи свої
вимоги фактичним припиненням
подружнього життя і неможливістю
У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, в
обґрунтування яких послалася на факти
і обставини, викладені у заяві, та
зазначила, що з 8 вересня 2011 року
перебуває з громадянином Республіки
Італія ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.
Від даного шлюбу дітей не мають. Життя з
ОСОБА_2 не склалося, оскільки у кожного
з них різні, не співпадаючи погляди на
питання поведінки та взаємовідносин у
сім'ї. За період знаходження в
офіційному шлюбі вони проживали
протягом 2-3 місяців на рік в Італії та
Україні, куди тимчасово приїздили один
до одного. Стосунки з відповідачем
остаточно припинені з 20 квітня 2013 року.
Вони не ведуть сумісне господарство,
проживають в різних країнах, не мають
спільних прав і обов'язків. Будь - якого
майна ними за час шлюбу не нажито,
матеріальних претензій до ОСОБА_2 вона
не має. На теперішній час вона
перебуває у цивільному шлюбі з іншим
чоловіком, з яким бажає створити сім'ю.
Позивачка вважає, що примирення
між ними та подальше подружнє життя
неможливе, а збереження шлюбу
суперечить інтересам кожного з них.
Посилаючись на наведене, позивачка
просить суд не надавати строк на
примирення, оскільки це питання нею
вирішено остаточно, та розірвати шлюб
Відповідач, який повідомлений у
встановленому законом порядку про час
і місце судового розгляду, за викликом
суду не з'явився, надавши суду письмову
заяву про визнання позову та розгляду
справи за його відсутності.
У письмовій інформації на адресу суду
від 15 січня 2014 року ОСОБА_2 зазначив, що
його сімейне проживання з ОСОБА_1
обмежилося одним місяцем у квітні 2012
року і двома тижнями у листопаді 2012
року та спільним проживанням за місцем
його мешкання в Італії з 12 лютого по 20
квітня 2013 року. ОСОБА_1 повернулась до
України і приїхати в Італію
відмовилась. З того часу він та
позивачка проживають у різних
державах, не ведуть спільне
господарство і практично не
спілкуються між собою. Він зрозумів, що
у нього і дружини діаметрально
протилежні погляди на сімейні
відносини. Майнових спорів між ними не
Відповідач вважає, що їх шлюб є
формальним, тому визнає заявлений
ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу.
Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.
За приписами статті 3 Сімейного
Кодексу України (далі - СК України) сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.
Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.
Рішення про розірвання шлюбу, як
визначено нормою статті 112 СК України,
суд постановляє якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1 громадянка України ОСОБА_1
і громадянин Республіки Італія ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 8 вересня 2011 року,
актовий запис № 868 в книзі реєстрації
шлюбів міського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Макіївського міського управління
юстиції у Донецькій області. Від шлюбу
подружжя дітей не має.

Наявними в матеріалах справи
доказами підтверджено, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з 20 квітня 2013 року припинили
будь - які шлюбні відносини, не
проживають спільно однією сім'єю та не
ведуть сумісне господарство. За цей час
подружжя не здійснили дій щодо
збереження родинних стосунків. Сторони
не мають наміру зберегти свій шлюб.
Позивачка на теперішній час перебуває
у цивільному шлюбі з іншим чоловіком.

Враховуючи викладене, суд визнає,
що надання у даному випадку подружжю
строку для примирення суперечить
моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності, суд,
приймаючи до уваги існуючи взаємини
між подружжям, причини розлучення, їх
проживання у різних країнах,
категоричне небажання позивачки
продовжувати шлюбні відносини та згоду
на їх припинення відповідача, дійшов
висновку, що подальше подружнє життя
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є
неможливим та суперечить їх інтересам.

У разі визнання відповідачем позову, як
передбачено частиною 4 статті 174 ЦПК
України, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
заява позивачки відповідає дійсній
волі подружжя, тому її позов про
розірвання шлюбу є обґрунтованим і
підлягає задоволенню. Матеріальних
претензій сторонами один до одного не
заявлено.

Позивачка не наполягає на відновленні
її дошлюбного прізвища та не вимагає
компенсації за понесені судові
витрати, пов'язані із зверненням до
суду.

На підставі вищенаведеного,
керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 3, 110-112 Сімейного
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 08
вересня 2011 року у міському відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Макіївського міського
управління юстиції Донецької області,
актовий запис № 868, розірвати.

За вибором позивачки її прізвище
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: М.М.
Перевєрзєв