22-ц/773/277/14 Головуючий у 1 інстанції:
Кирилюк В.Ф. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчук М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
Леонтієвої І.С.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом кредитної спілки
(далі - КС) «Інкомвклад» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою відповідачів на рішення
Луцького міськрайонного суду від 20
грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

КС «Інкомвклад» звернулася в суд з
даним позовом, який обґрунтований тим,
що 12.12.2006 року між нею та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 1212/06-02,
за яким останньому було надано кредит в
розмірі 216000 грн. зі сплатою 18 % річних з
кінцевим терміном повернення 12.12.2010
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
12.12.2006 року між КС «Інкомвклад» та
ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за
умовами якого остання поручилася в
повному обсязі за виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором та зобов'язалася відповідати
перед спілкою разом із ним як
солідарний боржник.

Позивач вказує на те, що позичальник
неналежним чином не виконує взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором щодо своєчасної сплати суми
кредиту та відсотків за користування
грошовими коштами у зв'язку з чим
станом на 01.09.2013 року виникла
заборгованість в розмірі 481 097 грн. 78
коп., яку просив стягнути солідарно з
відповідачів в користь КС
«Інкомвклад», а також судові витрати по
справі.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_4, покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просили скасувати оскаржуване рішення
суду із закриттям провадження у справі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що позичальник ОСОБА_2 належним
чином не виконував взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим виникла заборгованість, а
тому вона підлягає стягненню в
солідарному порядку з відповідачів в
користь банку.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції погодитись не
може, так як суд зробив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Так судом першої інстанції
встановлено, що 12.12.2006 року між КС
«Інкомвклад» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №1212/06-02 (далі -
кредитний договір) за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 216000
грн. зі сплатою 18 % річних з кінцевим
терміном повернення кредиту до 12.12.2010
року (а.с.5).

Відповідно до п. 3.2.1. позичальник
зобов'язувався забезпечити своєчасне
повернення одержаних кредитних коштів,
сплату нарахованих відсотків та
належне виконання інших умов даного
договору.

Згідно із п. п. 3.2.7., 3.2.8. кредитного
договору, у разі порушення
(невиконання) умов даного договору
позичальник зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 30 % річних від
простроченої суми, а також штраф у
розмірі 30 % від простроченої суми боргу,
незалежно від нарахованої пені,
збитків та інших стягнень.

Цього ж дня між КС «Інкомвклад» та
ОСОБА_2 був укладений додатковий
договір до кредитного договору, яким
було змінено щомісячний платіж по
кредитному договору. Відповідно до
умов цього додаткового договору
позичальник зобов'язувався щомісячно,
починаючи з січня 2007 року сплачувати 4500
грн. на визначений спілкою рахунок, а
решту суми сплатити одноразово при
настанні терміну погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
12.12.2006 року між КС «Інкомвклад» та
ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за
умовами якого остання поручилася в
повному обсязі перед кредитором за
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором та
додатковими до нього договорами і
зобов'язалася відповідати перед
кредитором разом із позичальником як
солідарний боржник (а.с.7).

12.06.2008 року між КС «Інкомвклад» та
ОСОБА_2 був укладений додатковий
договір до вказаного кредитного
договору, яким збільшено процентну
ставку по кредиту до 21%, а додатковим
договором від 31.10.2008 року розмір
процентної ставки збільшено до 23%
річних, починаючи з 01.11.2008 року (а.с.39-40).

Як вбачається з матеріалів справи, за
розрахунком банку заборгованість
відповідача ОСОБА_2 у зв'язку з
неналежним виконанням ним своїх
зобов'язань за кредитним договором від
12.12.2006 року станом на 01.09.2013 року
становить 481097,78 грн., з яких: 214000 грн.
залишок заборгованості по кредиту,
156075,21 грн. заборгованість за
несплаченими відсотками, 46822,56 грн.
штраф за несвоєчасне погашення боргу
по оплаті відсотків та 64200 грн. штраф за
несвоєчасне погашення боргу по
кредиту, що підтверджується письмовим
розрахунком заборгованості (а.с.8,9).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою
може забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Ч. 1 ст. 554 ЦК України зазначає, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б підтверджували
повідомлення банком поручителя про
підвищення процентної ставки, що
збільшує обсяг відповідальності
останнього, за кредитним договором
згідно із згаданими додатковими
договорами до нього, та згоду
поручителя на такі зміни.

Оскільки банк без згоди поручителя
змінив зобов'язання позичальника за
кредитним договором в сторону їх
збільшення, внаслідок чого збільшився
обсяг відповідальності за договором
поруки, у місцевого суду не було
передбачених законом підстав для
солідарного стягнення кредитної
заборгованості з поручителя в користь
банку, оскільки в цьому випадку порука
припинилася.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 559 ЦК України,
законодавець пов'язує припинення
договору не з фактом пред'явлення до
поручителя вимог більшого розміру, ніж
це передбачено договором поруки, а з
фактом внесення сторонами кредитного
договору змін до нього в частині
розміру зобов'язань позичальника без
згоди на це поручителя, які призводять
до збільшення обсягу відповідальності
останнього. В цьому випадку не має
значення, чи фактично реалізував ці
зміни кредитор, вимагаючи від
поручителя сплати заборгованості за
зміненими умовами кредитного договору,
чи ні. Для припинення договору поруки
достатньо самого факту внесення таких
змін до кредитного договору щодо
зобов'язань позичальника (як то
підвищення відсоткової ставки,
введення нових чи додаткових,
порівняно з первинними умовами
договору, платежів тощо), які тягнуть за
собою збільшення обсягу
відповідальності поручителя порівняно
з тими умовами, що існували до цих змін.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
неправильного висновку про стягнення
кредитної заборгованості в
солідарному порядку з поручителя
ОСОБА_4, оскільки ним не враховано, що
укладений з названим відповідачем
договір поруки припинений, а тому його
вимоги в цій частині не підлягають до
задоволення.

Крім того, стягуючи кредитну
заборгованість місцевий суд не
врахував тієї обставини, що
відповідачем ОСОБА_2 частково було
сплачено на погашення кредитної
заборгованості, зокрема за
нарахованими відсотками, кошти в
розмірі 6000 грн., що підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру № № 191, 268 (а.с.106). З врахуванням
даної обставини розмір заборгованості
за несплаченими відсотками
становитиме 150075 грн. 21 коп. (156075,21-6000).
Внаслідок зменшення розміру
заборгованості за несплаченими
відсотками відповідно і зменшується
розмір штрафу, який відповідно до п. 3.2.7.
кредитного договору становить 30% від
простроченої суми, і складатиме 45022 грн.
56 коп. (150075,21 х 30%).

Отже, загальна сума заборгованості
відповідача ОСОБА_2 за кредитним
договором № 1212/06-02 від 12 грудня 2006 року
становить 473 297 грн. 77 коп., в тому числі:
214 000 грн. заборгованості за тілом
кредиту, 150 075 грн. 21 коп. заборгованості
за відсотками, 64 200 грн. штрафу за
прострочення сплати кредиту, 45 022 грн. 56
грн. штрафу за прострочення сплати
відсотків, яка підлягає до стягнення в
користь КС «Інкомвклад».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до наведеної правової норми
з відповідача ОСОБА_2 підлягає
стягненню в користь КС «Інкомвклад» 1720
грн. 50 коп. судового збору.

Таким чином, у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, рішення суду
підлягає відповідно до ст. 309 ЦПК
України скасуванню з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову КС «Інкомвклад» до ОСОБА_2 та
відмову в позові до ОСОБА_4 про
стягнення кредитної заборгованості та
судових витрат.

Доводи відповідачів про те, що кредит
ОСОБА_2 був наданий КС «Західінком» ще в
лютому 2006 року, тобто до укладення з КС
«Інкомвклад» кредитного договору
№1212/06-02 від 12.12.2006 року колегією суддів
до уваги не приймаються, оскільки на
підтвердження даної обставини
апелянтами відповідно до ст. 60 ЦПК
України не надано жодних доказів.

Безпідставними є також доводи
відповідачів про те, що КС «Інкомвклад»
не мала права видавати кредит, оскільки
наділена правом видавати їх тільки
членам кредитної спілки, яким
відповідач ОСОБА_2 не являється, і на
час видачі кредиту не мала ліцензії на
здійснення такої діяльності внаслідок
чого укладений 12.12.2006 року кредитний
договір є недійсним, оскільки наведені
обставини правового значення для
вирішення розглядуваних позовних
вимог не мають, а можуть мати таке
значення в разі пред'явлення названим
позичальником відповідного позову про
недійсність зазначеного правочину.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 20 грудня 2013 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь кредитної
спілки «Інкомвклад» заборгованість за
кредитним договором № 1212/06-02 від 12
грудня 2006 року в сумі 473 297 (чотириста
сімдесят три тисячі двісті дев'яносто
сім) грн. 77 коп., в тому числі: 214 000 грн.
заборгованості за тілом кредиту, 150 075
грн. 21 коп. заборгованості за
відсотками, 64 200 грн. штрафу за
прострочення сплати кредиту, 45 022 грн. 56
грн. штрафу за прострочення сплати
відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь кредитної
спілки «Інкомвклад» 1720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору.

В позові кредитної спілки «Інкомвклад»
до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: