У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Кафідової О.В., Нагорняка
В.А.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Кристал», про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя від
24 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») про визнання
договору поруки припиненим.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
між акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль», правонаступником якого
є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Кристал»
(далі - ТОВ «Кристал») 25 липня 2006 року
була укладена генеральна кредитна
угода, за умовами якої банк
зобов'язався надавати позичальнику
кредитні кошти, в порядку і на умовах,
визначених у кредитних договорах та
додаткових угодах до них, укладених в
рамках цієї генеральної кредитної
угоди, які є її невід'ємними частинами.
Вказана генеральна угода була
забезпечена договором поруки від 25
липня 2006 року, укладеним між банком та
ОСОБА_6 та договором поруки від 04
вересня 2007 року, укладеним між банком
та ОСОБА_7

У зв'язку із тим, що покладені на себе
зобов'язання щодо виконання кредитного
договору ТОВ «Кристал» належним чином
не виконав, у 2009 році в судовому порядку
банком була достроково стягнута
заборгованість за вищевказаною
генеральною угодою, при цьому вимог до
поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 банк
не пред'являв.

Посилаючись на вказані обставини
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили суд ухвалити
рішення, яким визнати припиненими
договори поруки від 25 липня 2006 року
та від 04 вересня 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя від 24 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 28 березня 2014 року, позов задоволено.

Визнано поруку за договором від 25 липня
2006 року, укладеним між акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» та
ОСОБА_6, та за договором від 04 вересня 2007
року, укладеним між відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_7, такою, що
припинена.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить скасувати ухвалені
у справі судові рішення судів обох
інстанцій та ухвалити нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 липня 2006 року між акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» та
ТОВ «Кристал» укладено генеральну
кредитну угоду, за умовами якої банк
зобов'язався надавати позичальнику
кредитні кошти в порядку і на умовах,
визначених у кредитних договорах та
додаткових угодах до них, укладених в
рамках цієї генеральної кредитної
угоди, які є невід'ємними її частинами.

Зазначена генеральна угода була
забезпечена договором поруки,
укладеним 25 липня 2006 року між банком та
ОСОБА_6, та договором поруки, укладеним
04 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_7

На виконання вказаної вище генеральної
угоди між акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» та
ТОВ «Кристал» було укладено три
кредитних договори: від 25 липня 2006 року
на надання не відновлювальної
кредитної лінії в розмірі 106 тис. грн зі
строком дії договору до 25 липня 2013
року; від 25 липня 2006 року на надання не
відновлювальної кредитної лінії в
розмірі 90 тис. грн зі строком дії
договору до 25 липня 2013 року; від
04 вересня 2007 року на надання
відновлювальної кредитної лінії в
розмірі 200 тис. доларів США зі
строком дії договору до 25 липня 2013 року.

Відповідно до судових рішень
господарського суду Донецької області
від 08 вересня 2009 року в справах за № 1/208,
№ 1/206, № 1/207 за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ
«Кристал» з останнього достроково
стягнуто заборгованість: за кредитним
договором від 25 липня 2006 року в розмірі
589 564 грн 68 коп.; за кредитним договором
від 25 липня 2006 року в розмірі 500 664 грн
90коп.; за кредитним договором від 04
вересня 2007 року в розмірі 1 295 995 грн та 2
464 грн 83 коп. пені.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до у часті у вказаних
справах не притягувались.

У червні 2013 року банком на адресу
поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
направлено листи-вимоги, відповідно до
яких банк повідомив останніх про
наявну у ТОВ «Кристал» кредитну
заборгованість та просив у строк до 22
липня 2013 року здійснити її погашення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з наявності правових підстав
для їх задоволення, обґрунтованості та
доведеності заявлених вимог. Висновок
суду обґрунтовано тим, що банк протягом
шести місяців від ухвалення 08 вересня
2009 року господарським судом Донецької
області судових рішень у справах за №
1/208, № 1/206, № 1/207, не пред'явив вимоги до
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як поручителів, у
зв'язку з чим договори поруки
підлягають припиненню.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано погодився з такими
висновками суду першої інстанції.

Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст.
559 ЦК України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Позивач використав своє право на
дострокове стягнення кредиту, про що
свідчать судові рішення
господарського суду за 2009 рік. При
цьому вимоги до поручителів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 не пред'являлись ні в судах, ні в
письмових претензіях.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову, при цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання. Сама
по собі умова договору про дію поруки
до повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитором або до
повного виконання поручителем взятих
на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно умов договорів поруки,
укладеними між сторонами, строк
закінчення договору визначається
моментом повного погашення
заборгованості позичальником по
кредитному договору (п. 4.1.)

За таких обставин, враховуючи, що
позивач скористався своїм правом на
дострокове стягнення грошових коштів
за договорами позики з боржника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кристал» та не
пред'являв вимог до поручителів ОСОБА_6
та ОСОБА_7 протягом чотирьох років,
колегія суддів вважає, що ухвалені у
справі судові рішення є законними і
обґрунтованими, а тому касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Маріуполя від 24 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук В.А.
Нагорняк І.М. Фаловська