У х в а л а

12 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Журавель В.І., Хопти С.Ф., Червинської
М.Є., Черненко В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства
«Грандфінресурс» про встановлення
нікчемності правочину, застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину та стягнення коштів,
сплачених за договором,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
встановити нікчемність договору від 5
жовтня 2012 року, застосувати до нього
наслідки нікчемного правочину та
стягнути на його користь з відповідача
сплачену ним грошову суму у розмірі 1 950
грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
між ним та приватним підприємством
«Грандфінресурс» було укладено
договір на придбання товару на суму 30
тис. грн та додатки до нього № 1 і № 2,
предметом якого є надання послуги по
адмініструванню системи придбання
товару у групах на умовах діяльності
програми «Альянс Україна», яка
базується на створенні груп учасників,
метою яких є придбання бажаних товарів
з розстроченням платежу. Вказував, що
за умовами договору ним було сплачено
одноразовий комісійний внесок у сумі 1
950 грн, однак відповідач так і не надав
йому грошові кошти. Зазначав, що 5
листопада 2012 року ним була подана
вимога про повернення сплачених
коштів, яка до цього часу не виконана.
На його думку, що оспорюваний договір
укладений з порушенням вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»
внаслідок застосування відповідачем
нечесної підприємницької практики, яка
вводить споживача в оману, не
відповідає вимогам ст. 19 цього Закону,
оскільки містить несправедливі умови
щодо його розірвання без будь-яких
негативних наслідків для відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10
вересня 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено.

Стягнуто з приватного підприємства
«Грандфінресурс» на користь ОСОБА_1
суму коштів, сплачених за договором №
215189 від 5 жовтня 2012 року у розмірі 1 950
грн. ти витрати на правову допомогу - 300
грн.

Вирішено питання про судові витрати на
користь держави.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 12 грудня 2013 року рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 10
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 січня 2014 року
відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів».

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник додав рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 червня 2012 року та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 вересня 2012 року,
постановлені за результатом розгляду,
на його думку, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та поданих ним
копій рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2012 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 вересня 2012
року, не вбачається наявних ознак, які
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 січня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства
«Грандфінресурс» про встановлення
нікчемності правочину, застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину та стягнення коштів
сплачених за договором за заявою
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: В.І.
Журавель

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко