Справа № 159/3951/14-ц
Провадження № 2/159/887/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
11 липня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді: Лесика В.О.

при секретарі: Федорук Г.Б.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
управління житлового будівництва
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
про стягнення заробітної плати та
середньої заробітної плати за затримку
розрахунку при звільненні з роботи,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
управління житлового будівництва
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
про стягнення заробітної плати та
середньої заробітної плати за затримку
розрахунку при звільненні з роботи в
сумі 40 608 грн. 58 коп.

В обґрунтуванні зазначеного позову
позивач зазначив, що працював на посаді
сторожа в управлінні житлового
будівництва Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву», і 20.01.2014 року був
звільнений з роботи на підставі ст. 38
КЗпП України. Відповідач по даний час
не провів з ним розрахунок по
заробітній платі. До часу звільнення з
роботи, ухвалою господарського суду м.
Києва від 16.12.2013 року у справі № 910/7021/13
його внесено в реєстр кредиторів і
затверджено окремо внесені вимоги,
щодо виплати заробітної плати на суму
33097, 18 грн., станом по червень 2013 року.
Проте дана сума заробітної плати до
сьогоднішнього дня відповідачем не
виплачена. Рішенням Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 08.04.2014 року у справі №
159/1166/14-ц стягнуто в його користь з
управління житлового будівництва
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» не
виплачену заробітну плату (за період
червень-грудень 2013 року та січень 2014
року), грошову компенсацію за
невикористану відпустку та середній
заробіток за затримку розрахунку за
період з 20.01.2014 року по 20.03.2014 року в сумі
5007 грн. 60 коп. Однак, відповідач по даний
час не виконав вказане рішення і тим
самим затримує з ним остаточний
розрахунок у зв'язку із звільненням з
роботи. Вважає за необхідне подати
даний позов до суду про стягнення з
відповідача також ще середній
заробіток за затримку розрахунку за
період з 20.03.2014 року по 20.06.2014 року в сумі
7511 грн. 40 коп.

В зв'язку з чим, позивач просить
стягнути з відповідача в його користь
заробітну плату в сумі 33097 грн. 18 коп.,
середню заробітну плату за затримку
розрахунку в сумі 7511 грн. 40 коп., а
всього 40608 грн. 58 коп.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та просить
їх задовольнити, не заперечує щодо
ухвалення у справі заочного рішення.

Представник відповідача по справі у
судове засідання не з 'явився, причини
неявки суду не повідомив, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
стверджують зворотні повідомлення.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши
матеріали цивільної справи, приходить
до висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі доказів,
наданих особами, які беруть участь у
справі. Кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено, що згідно вкладишу
до трудової книжки серії НОМЕР_1, 04.06.2009
року, ОСОБА_1, був прийнятий на посаду
сторожа будівельно-монтажної дільниці
управління житлового будівництва
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
наказом № 94-к від 04.06.2009 року та був
звільнений з роботи 20.01.2014 року наказом
№ 1 від 17.01.2014 року. За весь період
роботи ОСОБА_1 не отримував від
роботодавця заробітної плати, не
використав відпустки, з часу
звільнення з ним не проведено
розрахунків у встановленому порядку.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 року у справі № 910/7021/13
визнано, що ОСОБА_1 за період з 2009 по
червень 2013 року управління житлового
будівництва Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» визначено до виплати 33097,18
гривні заробітної плати. Проте дана
сума заробітної плати до
сьогоднішнього дня відповідачем не
виплачена.

Згідно рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 08.04.2014 року у справі №
159/1166/14-ц дійсно стягнуто в користь
позивача з управління житлового
будівництва Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» не виплачену заробітну
плату (за період червень-грудень 2013
року та січень 2014 року), грошову
компенсацію за невикористану
відпустку та середній заробіток за
затримку розрахунку за період з 20.01.2014
року по 20.03.2014 року в сумі 5007 грн. 60 коп.
Однак, відповідач по даний час не
виконав вказане рішення і тим самим
затримує з позивачем остаточний
розрахунок у зв'язку із звільненням з
роботи.

Відповідач заперечень щодо даних
вимог позивача не подав та не
спростував їх, тому доводи позивача є
обґрунтованими.

Право кожного громадянина на своєчасне
одержання винагороди за працю та
соціальних виплат закріплено у статтях
43, 46 Конституції України. Реалізація
цих прав врегульована Законом України
«Про оплату праці»,Кодексом законів
про працю України та іншими
законодавчими актами.

Згідно ст. 21 ч. 1 Закону України «Про
оплату праці», працівник має право на
оплату своєї праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору.

Оплата роботи в надурочний час
передбачена ст. 106 КЗпП України.

Оплата роботи в нічний час передбачена
ст. 108 КЗпП України.

Оплата роботи в святкові та неробочі
дні передбачена ст.107 Кз п П України.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КЗпП України та
ч. ст. 24 Закону України «Про відпустки»
у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки, які мають дітей.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільнені працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільнені,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно розрахунку позивача виплата
коштів за затримку розрахунку з 20.03.2014
року по 20.06.2014 року становитиме 7511, 40
грн.

Відповідач заперечень щодо даної
вимоги позивача не подав та не
спростував її, тому доводи позивача є
обґрунтованими.

Статтею 117 КЗпП України встановлена
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні, а саме в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, загальна сума до виплати
ОСОБА_1 складаєть із заробітної плати в
сумі 33097 (тридцять три тисячі дев'яносто
сім) грн. 18 коп, середньої заробітної
плати за затримку розрахунку в сумі 7511
(сім тисяч пя`тсот одинадцять) грн. 40
коп., а всього слід стягнути 40608 (сорок
тисяч шістсот вісім) грн. 58 коп..

Оскільки позивач на підставі ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
звільнений від сплати судового збору,
відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України,
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218,
225-230, ЦПК України, на підставі ст.ст. 106,
107, 108, 116, 117 КЗпП України, ст. 21 Закону
України «Про оплату праці», суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повнісю.

Стягнути з управління житлового
будівництва Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" (юридична адреса
підприємства: м. Київ, вул. Максима
Кривоноса, 2а, корпус 1, фактична адреса
підприємства: м. Київ, вул. Максима
Кривоноса, 2а, корпус 3, 8,
номер поточного рахунку 759, МФО та
місто банку 351607 № 31 ПАТ" Східно -
Український Банк" Грант" в м. Києві) в
користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі
33097 (тридцять три тисячі дев'яносто сім)
гривень 18 копійок, середню заробітну
плату за затримку розрахунку в сумі 7511
(сім тисяч пя`тсот одинадцять) гривень 40
копійок, а всього 40608 (сорок тисяч
шістсот вісім) гривень 58 копійок.

Стягнути з управління житлового
будівництва Державної спеціалізованої
фінансової установи" Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" в дохід держави 406
(чотириста шість) грн. 08 коп. судового
збору.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошені -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:В. О. Лесик