У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Світлогірської сільської ради
Кобеляцького району Полтавської
області, відділу Держземагенства у
Кобеляцькому районі Полтавської
області, треті особи: Полтавська
регіональна філія державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», приватне
підприємство «Архі-Терра», ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, про визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_13, на
рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 27 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 6 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5
звернулися до суду із указаним позовом,
у якому просили визнати недійсними
державні акти про право власності на
земельну ділянку серії

ЯЕ № 646764, виданий на ім'я ОСОБА_7, серії
ЯЕ № 646765, виданий на ім'я ОСОБА_8, серії
ЯЕ № 646762, виданий на ім'я ОСОБА_9

В обґрунтування позову зазначали, що
відповідно до державного акта на землю
від 20 грудня 2003 року, виданого на
підставі рішення виконавчого комітету
Світлогірської сільської ради від 14
грудня 1999 року № 201, у приватну
власність ОСОБА_15 передано земельну
ділянку площею 0,25 га, яка розташована
за адресою: с. Кишеньки Кобеляцького
району Полтавської області, з цільовим
призначенням: 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, та 0,10 га для
ведення особистого підсобного
господарства. Після смерті ОСОБА_15 27
липня

2004 року, вони як спадкоємці першої
черги за законом, отримали свідоцтва
про право на спадщину, успадкувавши по
1/3 частині земельної ділянки кожний.
Однак, звернувшись до землевпорядної
організації для виготовлення
землевпорядної документації, вони
дізналися, що згідно даних Збірного
кадастрового плану розташування
земельних ділянок в с. Кишеньки на
території Світлогірської сільської
ради Кобеляцького району Полтавської
області існує перетин успадкованої
ними земельної ділянки із суміжними
земельними ділянками ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, які отримали їх у власність на
підставі рішень 14 сесії 5 скликання
Світлогірської сільської ради від 27
липня 2007 року № 250/14, № 250/14, № 250/13,
№ 250/11, тобто через 5 років після видачі
держаного акта ОСОБА_15

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від

27 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 6 лютого 2014 року, позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5
задоволено. Визнано недійсним:

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_13,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_5

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов правильного висновку про те, що
позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 підлягає
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. ст. 118, 152, 155 ЗК України, ст. 391
ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_13, відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від

27 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від

6 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник