АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

08 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської
О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 07 березня 2014
року,

встановила:

у липні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача, в якому
просила стягнути з нього аліменти на її
користь на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у
розмірі 1 400 грн. щомісячно з моменту
подачі позову до повноліття дитини.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07 березня 2014 року
позов було задоволено та стягнуто на
користь позивача аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
твердій грошовій сумі 1 400 грн. на
місяць, починаючи з 31 липня 2013 року до
повноліття дитини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить змінити рішення суду
першої інстанції, зменшивши розмір
стягнутих аліментів з 1 400 грн. до 605 грн.,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи..

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення позивача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підставами.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилалась на те, що 22 листопада 2003 року
між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилася донька ОСОБА_3, яка проживає
з нею та перебуває на її утриманні. 01
квітня 2013 року рішенням Святошинського
районного суду м. Києва шлюб між
сторонами розірвано. Оскільки
відповідач ухиляється від надання
матеріальної допомоги на утримання
дитини, позивач просила суд
задовольнити її вимоги.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07 березня 2014 року
позов було задоволено та стягнуто на
користь позивача аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
твердій грошовій сумі 1 400 грн. на
місяць, починаючи з 31 липня 2013 року до
повноліття дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач як батько зобов'язаний
утримувати дитину та визначив розмір
аліментів у розмірі 1 400 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст.ст.180, 181, 182,
184, 191 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини присуджуються у частці від
доходу батька (матері) або у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Враховуючи вартість життя та
забезпечення соціально-побутових
потреб розвитку, навчання, здоров'я
дитини, а також розмір прожиткового
мінімуму для дитини віком від 6 до 18
років, який складає 1 210 грн., розмір
аліментів, встановлений судом першої
інстанції, на думку колегії суддів, є
справедливим.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що суд першої інстанції
не взяв до уваги матеріальне становище
відповідача, а саме те, що він на
сьогоднішній день не має роботи, є
безпідставними, оскільки доказів на
підтвердження того, що відповідач не в
змозі надавати допомогу в такому
розмірі до суду надано не було.
Відповідач по справі є працездатною
особою, має задовільний стан здоров'я,
на утриманні нікого не має.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд
враховує, що дотримуючись рівноваги
між інтересами дитини та інтересами
батьків, особлива увага має бути до
найважливіших інтересів дитини, які за
своєю природою та важливістю мають
переважати над інтересами батьків
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 07.12.2006 року по справі «Хант
проти України»).

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5416/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Мазур І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.