21.01.2014 103/4259/13-ц
Справа № 103/4259/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.
м. Бахчисарай

Бахчисарайський районний суд
Автономної Республіки Крим в складі:

судді Нікіщенко
М.І.

при секретарі
Княгницькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бахчисарай
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - приватний
нотаріус Бахчисарайського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 про
тлумачення змісту заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2013 року до Бахчисарайського
районного суду АРК звернувся ОСОБА_1 із
позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Бахчисарайського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про тлумачення заповіту. Позовні
вимоги мотивовані тим, що після смерті
ОСОБА_4, яка залишила заповіт на ім'я
позивача, відповідно до якого
заповідала йому земельний пай площею
2,2536 га, який належав їй на праві
власності на підставі державного акту
серії ЯД № 584833, виданий 06.08.2007 року на
підставі розпорядження
Бахчисарайської райдержадміністрації
№ 50 від 16.01.2007 року, кадастровий номер
земельної ділянки 110010332,
відкрилась спадщина, але при зверненні
до приватного нотаріуса
Бахчисарайського нотаріального
округу ОСОБА_3 для оформлення свідоцтва
про права на спадщину йому було
відмовлено, у зв'язку з чим ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом про
визнання права власності на земельну
ділянку. Рішенням Бахчисарайського
районного суду АРК від 16.02.2012 року по
справі № 2-216/2012 було відмовлено в
задоволені позову, та роз'яснено право
на звернення до суду із заявою про
тлумачення тексту заповіту.
Представник позивача вважає, що
порівнюючи словосполучення «земельний
пай» зі змістом інших частин правочину,
усім його змістом, намірами заповідача,
майном, що заповідано ОСОБА_1 в заповіті
ОСОБА_4 є земельна ділянка з
кадастровим номером 110010332, а не
земельна частка (пай), що узгоджується,
на думку представника позивача, з
приписами ст. 213 ЦК України.

У ході судового розгляду представник
позивача ОСОБА_5, який діє на підставі
довіреності № 3733 від 19.11.2011 року,
наполягав на задоволенні позову,
посилаючись на те, що заповіт складений
не коректно, але зазначено конкретне
майно з усіма ідентифікуючими ознаками
земельної ділянки, заповідач мала на
увазі саме земельну ділянку, а не пай.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином
про дату, час та місце розгляду справи,
направив до суду заяву про розгляду
справи за його відсутністю, позовні
вимоги визнає.

Третя особа - приватний нотаріус
Бахчисарайського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 проти
задоволення позову заперечувала та
пояснила, що при вирішення питання про
спадкування права на земельну частку
(пай) документом, що підтверджує таке
право, є сертифікат на право на
земельну ділянку (пай). Сертифікат на
право на земельну ділянку (пай) є
дійсним до виділення власником
земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості) та видачі йому державного
акту на право власності на земельну
ділянку. Оскільки заповідач
розпорядилась конкретним належним їй
правом на земельну частку (пай), а після
відкриття спадщини з'ясувалось, що вона
набула права власності на земельну
ділянку, заповіт у частині
розпорядження правом на земельну
ділянку (пай) є нечинним, і нотаріус не
має права оформлювати на користь
спадкоємця -позивача у справі
свідоцтво про право на спадщину на
земельну ділянку за цим заповітом.
Також нотаріус зазначила, що
тлумачення заповіту не може змінювати
цивільні права та обов'язки, але
запропоноване позивачем тлумачення
заповіту передбачає по суті зміну
предмета спадкового майна.

Суд, заслухавши представника позивача,
третю особу, дослідивши та оцінивши
докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно заповіту,
посвідченого 27.08.2007 року виконавчим
комітетом Голубинської сільської ради
Бахчисарайського району АРК ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Полоузівка
Осипенковського району Запоріжської
області, Україна, зареєстрована
АДРЕСА_1, ІПН № НОМЕР_1 відповідно
картки фізичної особи - платника
податків, виданої Державною податковою
інспекцією в Бахчисарайському районі
18.05.2000 року на випадок смерті заповіла
земельний пай площею 2,2536 га, який
належав їй на праві власності на
підставі державного акту серії ЯД №
584833, виданий 06.08.2007 року на підставі
розпорядження Бахчисарайської
райдержадміністрації № 50 від 16.01.2007
року, кадастровий номер земельної
ділянки 110010332 гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3).

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 584833 від 06.08.2007 року ОСОБА_4 на підставі
розпорядження Бахчисарайської
райдержадміністрації № 50 від 16.01.2007
року передано у власність земельну
ділянку площею 2,2536 га, що розташована
на території Голубинської сільської
ради Бахчисарайського району АРК з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
110010332 (а.с. 4)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2. 12.05.2011 року приватним
нотаріусом Бахчисарайського районного
нотаріального округу АРК ОСОБА_3
заведено спадкову справі до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, про що
свідчить витяг зі Спадкового реєстру №
26901314.

Судом також встановлено, що 22.11.2011 року
приватним нотаріусом ОСОБА_3 була
ухвалена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, а саме: було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом за
зазначену земельну ділянку, у зв'язку
із тим, що в заповіті йдеться мова про
земельний пай, і тому вирішення питання
про спадкування права на земельну
ділянку (пай) документом, який
підтверджує дане право, є сертифікат на
право на земельну частку, який є
дійсним до виділення власником
земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості) та видачі йому державного
акту на право власності на земельну
ділянку. Оскільки заповідач
розпорядилася правом на земельну
частку (пай), то видати свідоцтво про
право на спадщину на земельну ділянку
нотаріус не може, так як на час
відкриття спадщини з'ясувалося, що
спадкодавець за життя отримала
державний акт на спірну земельну
ділянку.

Рішенням Бахчисарайського районного
суду АРК від 16.02.2012 року у цивільній
справі №2-216/2012 в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
-Приватний нотаріус Бахчисарайського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
Голубінська сільська рада
Бахчисарайського району АРК, про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування
відмовлено, зазначене рішення набрало
законної сили.

02.04.2012 року ОСОБА_8 представник позивача
за довіреністю звернувся до приватного
нотаріусу Бахчисарайського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою
про тлумачення заповіту, видачу
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1,
зазначивши у заяві, що порівнюючи
словосполучення «земельний пай» зі
змістом інших частин правочину» усім
його змістом, намірами заповідача, він
дійшов висновку, що майном, що
заповідано ОСОБА_1 в заповіті ОСОБА_4 є
земельна ділянка з кадастровим номером
110010332.

02.04.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
приватного нотаріусу Бахчисарайського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
із заявою про тлумачення заповіту,
зазначивши, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1
земельну ділянку з кадастровим номером
110010332, а не земельний пай.

Постановою приватного нотаріусу
Бахчисарайського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 № 184/02-31/2012
від 06.04.2012 року відмовлено у вчинені
нотаріальної дії з мотивів того, що
земельна частка (пай) та земельна
ділянка не є синонімами чи тотожними
поняттями, Земельний кодекс України
чітко розмежує поняття цих видів
власності.

Відповідно до приписів ст.. 1256 ЦК
України тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями. У разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до ст. 213
ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема заяв ОСОБА_2, ОСОБА_8
представника позивача за довіреністю,
від 02.04.2012 року про тлумачення заповіту,
поданих до приватного нотаріусу
Бахчисарайського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та заяв
відповідача, що надійшли до суду про
визнання позовних вимог, спір між
спадкоємцями щодо тлумачення заповіту
відсутній, оскільки обидва спадкоємця
згодні з тлумаченням заповіту щодо
заповідання спадкодавцем саме
земельної ділянки , а не земельної
частки (паю).

Виходячи з аналізу положень норм ст. ст.
213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту
здійснюється з метою встановлення
точної волі заповідача і може мати
місце, якщо заповіт викликає питання у
спадкоємців, має суперечливий
характер, у зв'язку з чим необхідно
уточнити його зміст.

При цьому ч. 2 ст. 213 ЦК України не
допускає, щоб при тлумаченні правочину
здійснювався пошук волі учасника
правочину, який не знайшов
відображення у тексті самого
правочину.

Таким чином, при тлумаченні заповіту не
допускається внесення змін у сам зміст
заповіту, ураховуючи також, що заповіт -
це особисте розпорядження фізичної
особи щодо належного їй майна, майнових
прав і обов'язків на випадок своєї
смерті ( ст. 1233 ЦК України).

Зазначені висновки викладені в рішенні
Верховного суду України від 27 серпня 2008
року у цивільній справі № 6-11329 св 08.

Відповідно до Указу Президента України
від 10.11.1994 р. № 666/94 «Про невідкладні
заходи щодо прискорення земельної
реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
земельна частка (пай) - це оцінена в
грошовому виразі та визначена в
грошовому виразі та визначена в
умовних кадастрових гектарах частина
переданих у колективну власність
сільськогосподарських угідь
сільськогосподарського підприємства ,
яка визначає рівновелику долю участі
члена підприємства в земельному
пайовому фонді господарства і може
бути в установленому чинним
законодавством порядку витребувана в
натурі (на місцевості) у самостійну
земельну ділянку. Відповідна державна
адміністрація видає громадянинові
сертифікат на право на земельну частку
(пай) єдиного в Україні зразка і
проводить його реєстрацію за місцем
знаходження реформованого
сільськогосподарського підприємства,
з земель якого виділені земельні
частки (паї). Сертифікат фіксує право на
ідеальну частку землі без реального
виділення. За заявою власника
здійснюється відведення земельної
ділянки в натурі, в установленому
порядку і видається державний акт на
право власності на земельну ділянку.
Після видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку
сертифікат на право власності на
земельну частку (пай) повертається до
районної державної адміністрації.
Відповідно до ст.126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом.

Отже, оскільки за своєю правовою
природою земельна ділянка - це майно, а
право на земельну частку (пай) - майнове
право, запопоноване сторонами
тлумачення змісту заповіту по суті
зводиться до внесення змін у сам зміст
заповіту шляхом підміни майнового
права на майно, що є недопустимим у
розумінні приписів ст. 213, 1256 ЦК України,
та зумовлює відмову у задоволені
позову.

При цьому, позивач в майбутньому не
позбавлений можливості звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом в
порядку та у спосіб, передбачені діючим
цивільним і цивільно-процесуальним
законодавством України.

За змістом приписів ст. 88 ЦПК України у
разі відмови у задоволенні позову
питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується.

Повний текст рішення суду складений
відповідно до приписів ч. 3 ст. 209 ЦПК
України 22.01.2014 року

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 213, 1256, ст.ст. 10, 11, 57, 59-61, 208, 209, 212-215,
218, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Бахчисарайський
районний суд Автономної Республіки
Крим шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: