У Х В А Л А

7 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,

розглянувши заяву компанії «Найт Френк
Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед» про виплату заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просила
поновити її на роботі на посаді
директора департаменту професійних
послуг і інвестицій у товаристві з
обмеженою відповідальністю «Найт
Френк»та стягнути заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 29 квітня 2013
року у розмірі 179 754 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що її
було звільнено на підставі п. 1 ч. ст. 40
КЗпП України з порушенням ч. 3 ст. 184 КЗпП
України, тому ліквідаційна комісія
підприємства чи власник зобов'язані
виплатити на її користь заробітну
плату за весь час вимушеного прогулу
відповідно до ст. 240-1 КЗпП України.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 13 вересня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,
провадження у справі в частині
позовних вимог до товариства з
обмеженою відповідальністю «Найт
Френк», голови ліквідаційної комісії
товариства з обмеженою
відповідальністю «Найт Френк»
Проніної В.І. про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - закрито.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 13 вересня 2013
року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2013 року заочне рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про задоволення позову.
Стягнуто з компанії «Найт Френк
Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» на користь
ОСОБА_4 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 29 квітня 2013 року
до 13 вересня 2013 року у розмірі 179 754 грн.
20 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2014
року касаційні скарги ОСОБА_4 та
компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед» відхилено. Ухвалу
Подільського районного суду м. Києва
від 13 вересня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 11 грудня
2013 року залишено без змін.

17 червня 2014 року компанією «Найт Френк
Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» подано
заяву про перегляд ухвали суду
касаційної інстанції від 20 березня 2014
року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: ст. ст. 184, 240-1
КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня та 12
грудня 2012 року.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Постановляючи ухвалу від 20 березня 2014
року, яку просить переглянути заявник,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодилась із висновком
апеляційного суду про те, що оскільки
позивач є одинокою матір'ю, а
роботодавець не дотримався вимог ст. 184
КЗпП України щодо працевлаштування
одиноких матерів при її звільненні на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, то з
огляду на ліквідацію роботодавця, із
відповідача необхідно стягнути
заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу.

Постановляючи ухвалу від 12 вересня 2012
року, яку надано заявником як приклад
неоднакового застосування судом
касаційної норм матеріального права,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився із висновками судів
першої та апеляційної інстанції про
відсутність порушень ст. 184 КЗпП
України при звільненні позивача з
роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Як убачається із ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року, яку надано
заявником як приклад неоднакового
застосування норм матеріального права,
суд касаційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції про
відмову в позові про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу з огляду на
те, що позивачем не доведено, що вона є
одинокою матір'ю.

Таким чином, надані заявником ухвали
суду касаційної інстанції
постановлена у справах за подібних
правовідносин, але за різних фактичних
обставин у порівнянні зі справою, в
якій постановлено ухвалу, яку просить
переглянути заявник.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4 до компанії «Найт Френк
Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» про виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, за заявою компанії «Найт Френк
Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Є.П. Євграфова

О.М. Ситнік