У х в а л а

7 липня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф. Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Калинівської
сільської ради, Тячівської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 про
визнання недійсними заповіту та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом,

в с т а н о в и л а:

У березні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила визнати недійсним заповіт,
складений від імені ОСОБА_5 та
посвідчений 20 травня 2007 року
секретарем Калинівської сільської
ради за реєстром № 25, та свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від 19
грудня 2008 року, видане Тячівською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на
момент учинення заповіту, 20 травня
2007 року, заповідач знаходився на
стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні Тячівської
центральної районної лікарні, де і
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у заповіті від
20 травня 2007 року указано інше місце
його вчинення - с. Калини Тячівського
району. Крім того, ОСОБА_5 на момент
учинення заповіту перебував під дією
сильнодіючих наркотичних препаратів,
що призначалися йому для знеболення.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від
26 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 07 лютого 2014
року, у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у вказаній
справі.

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 березня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції норм ст. 37 Закону
України «Про нотаріат», ст. 1252 ЦК
України та положень Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів від 25серпня 1994
року.

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучила до заяви копії ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року та від 17
січня 2013 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Із доданих до заяви копій ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року та від 17
січня 2013 року випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із судовим
рішенням, про перегляд якого подається
заява.

Таким чином, зі змісту доданих копій
ухвал не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, тому у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Калинівської сільської ради,
Тячівської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_4 про визнання
недійсними заповіту та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко