Михайлівський районний суд
Справа № 321/867/13-ц
Провадження № 2/321/10/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2014
смт.
Михайлівка

Михайлівський районний суд
Запорізької області,

у складі: головуючого судді
Мовчана О.Г.

при секретареві
Лапезіній Н.О.

за участю: прокурора
Чорноблавської В.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Михайлівка справу за
позовом прокурора Михайлівського
району Запорізької області в інтересах
ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Агро-Дніпро» про розірвання договору
оренди земельної ділянки та стягнення
заборгованості по сплаті орендної
плати, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Михайлівського району
Запорізької області в інтересах ОСОБА_1
звернувся до Михайлівського районного
суду з позовними вимогами до
Приватного підприємства «Агро-Дніпро».

Відповідно до остаточних позовних
вимог, прийнятих судом до розгляду,
прокурор просив суд:

1. Розірвати договір оренди
земельної ділянки від 12.02.2004 року,
укладений між ОСОБА_1 та приватним
підприємством «Агро-Дніпро» та
зареєстрований у Михайлівському
районному відділі Запорізької
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру під № 38;

2. Зобов'язати приватне
підприємство «Агро-Дніпро» повернути
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,0100 га
відповідно до державного акту ЯЗ № 222764,
розташовану на території Пришибської
селищної ради Михайлівського району
Запорізької області;

3. Стягнути з приватного
підприємства «Агро-Дніпро» на користь
ОСОБА_1 орендну плату за 2012 рік в
розмірі 3595 грн. 32 коп.;

4. Стягнути з приватного
підприємства «Агро-Дніпро» на користь
ОСОБА_1 відсотки за користування
орендою платою в розмірі 166 грн. 17 коп.

Крім того прокурор просив суд покласти
на відповідача судові витрати.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує
посиланням на положення ст.121
Конституції України, ст.ст.611, 626, 629 ЦК
України, ст.ст.1, 21, 24, 25, 31, 32, 35 Закону
України «Про оренду землі», ст.158 ЗК
України, ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру», ст.ст.2-5, 15, 45, 88, 114, 118-120 ЦПК
України.

Зокрема відповідно до змісту позовної
заяви, своє представництво інтересів
ОСОБА_1, прокурор мотивує посиланням на
положення ст.121 Конституції України,
відповідно до яких на прокуратуру
покладено функцію представництва у
суді інтересів громадянина або держави
у випадках визначених законом. Крім
того відповідно до вимог ст.20 Закону
України «Про прокуратуру» при
виявленні порушень закону, прокурор
або його заступник, у межах своєї
компетенції, мають право звертатись до
суду з заявами про захист прав і
законних інтересів громадян, держави, а
також підприємств та інших юридичних
осіб. Частиною 1 статті 36-1 Закону
України «Про прокуратуру» закріплено,
що представництво прокуратурою
інтересів громадянина або держави в
суді полягає у здійсненні прокурорами
від імені держави процесуальних та
інших дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у
випадках, передбачених законом. Однією
з форм представництва є звернення до
суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.
Відповідно до вимог ч.2 ст.36-1 Закону
України «Про прокуратуру» підставою
представництва у суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний чи матеріальний стан,
похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені або
оспорюванні права або реалізувати
процесуальні повноваження. Також,
згідно вимог ч.2 ст.45
Цивільно-процесуального кодексу
України з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою, бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може виступати за своєю
ініціативою у справу, провадження у
якій відкрито за позовом інших осіб, на
будь-якій стадії її розгляду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, є людиною похилого віку,
не працює, забезпечує себе лише за
рахунок пенсії, а отже не спроможна
через свій фізичний та матеріальний
стан самостійно захищати свої права в
суді, прокурором у відповідності до
вище зазначених нормативних актів
подано позов в інтересах вказаної
особи.

Вимоги, викладені у позовній заяві,
прокурор мотивує тим, що на підставі
дублікату Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№222764 від 13 вересня 2003 року, виданого
відділом земельних ресурсів у
Михайлівському районі ОСОБА_1 є
власницею земельної ділянки площею 5,0100
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Пришибської селищної ради
Михайлівського району Запорізької
області.

12.02.2004 року, між ОСОБА_1 та приватним
підприємством «Агро-Дніпро» (далі -
Відповідач) був укладений договір
оренди зазначеної земельної ділянки
(далі - Договір), який 09.04.2004 році,
зареєстровано за № 38 у Михайлівському
районному відділі Запорізької
регіональної філії ДЗК.

Згідно з п.4.1 договору, Відповідач
прийняв в строкову платну оренду
виділену в натурі земельну ділянку,
площею 5,01 га, строком на 10 років.

На підставі п.2.4 договору
нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки складала 52572 грн. 46 коп.

Відповідно до витягу з технічної
документації про нормативно-грошову
оцінку окремої земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
виданого відділом Держкомзему у
Михайлівському районі №740 від 06.03.2012
року, вартість земельної ділянки на
даний час складає 119843 грн. 88 коп.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.1.1 Договору,
розмір орендної плати розраховано на
один рік за загальну площу земельної
ділянки в розмірі 1,5% від нормативної
грошової оцінки та складає 1000,00
гривень. Розмір орендної плати за землю
обчислюється з урахуванням індексів
інфляції.

Відповідно до вимог п.5.4 договору
орендна плата вноситься щорічно з
урахуванням індексів інфляції з
оплатою до 25 жовтня поточного року, але
не пізніше 30 грудня поточного року.

На теперішній час Відповідачем
порушені права ОСОБА_1, як орендодавця,
та обов'язки Відповідача, як орендаря,
передбачені Договором та Законом, а
тому Договір підлягає припиненню
шляхом його розірвання за наступних
підстав.

Так, починаючи з 2009 року, Відповідач
постійно порушує умови п. 5.4 Договору та
своєчасно не сплачує ОСОБА_1 орендну
плату. Орендну плату за користування її
землею у 2009 році Відповідач їй сплатив
тільки після винесення заочного
рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 20.08.2010 року, про
розірвання Договору в обмін на те, що
під час розгляду цієї ж справи в
апеляційному суді Запорізької області
ОСОБА_1 відмовилась від позову.

Така сама ситуація склалась і з сплатою
орендної плати за 2010 та 2011роки.

До теперішнього часу Відповідач не
сплатив ОСОБА_1 орендну плату також за
2012 рік, що знов таки є грубим порушенням
п.5.4 Договору.

Відповідно до вимог ст.32 Закону, на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 п.6.3 Договору, орендар
земельної ділянки, тобто Відповідач,
зобов'язаний своєчасно вносити орендну
плату.

Відповідно до п.13.5 Договорів, на вимогу
однієї із сторін Договір може бути
достроково розірваний за рішенням суду
у разі:

- невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 та 25 Закону та
умовами Договору...

Таким чином, на думку позивача,
порушене Відповідачем зобов'язання
своєчасного внесення орендної плати
(підпункт 10 ч. 2 п. 6.3 Договору) є
підставою, відповідно до п. 13.5 Договору,
для дострокового його розірвання за
рішенням суду.

Відповідно до вимог ст.611 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Разом з тим, умови договору суперечать
вимогам Указу Президента України №725
від 19.08.2008 «Про невідкладні заходи щодо
захисту власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)». Так, згідно п.1
зазначеного Указу плата за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв), повинна
складати 3% визначеної відповідно до
законодавства вартості земельної
ділянки, земельної частки (паю).

Згідно витягу № 740 від 06.03.2012 року з
технічної документації про
нормативно-грошову оцінку окремої
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
складеного відділом Держкомзему у
Михайлівському районі Запорізької
області, вартість земельної ділянки
складає 119843 грн. 88 коп. З урахуванням
вимог Указу Президента України №725 від
19.08.2008 «Про невідкладні заходи щодо
захисту власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)» орендна плата
за 2012 рік складає 3595 грн. 32 коп. (119843 грн.
88 коп. X 3% = 3595грн. 32 коп.).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Згідно ст.21 Закону України «Про оренду
землі» орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди.

Ст. 96 Земельного кодексу України
передбачає обов'язок
землекористувачів своєчасно
сплачувати земельний податок або
орендну плату.

Таким чином, внаслідок неналежного
виконання прийнятого на себе
зобов'язання щодо сплати орендної
плати за договором відповідачем були
порушені права ОСОБА_1

Крім того, розділом 14 Договору
передбачена відповідальність сторін
за невиконання умов договору на умовах
і в порядку, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відтак, облікова ставка Національного
банку України з 30.12.2012 по 09.06.2013 складала
7,5% річних, в наслідок чого за 162 дні
користування орендною платою процент
від суми 3595,32 гривень становить 119,68
гривень.

Облікова ставка Національного банку
України з 09.06.2013 по 12.08.2013 складала 7,0%
річних.

За 64 дні користування орендною платою
процент від суми 3595,32 гривень становить
44,13 гривень.

Облікова ставка Національного банку
України з 12.08.2013 складає 6,5% річних.

За 4 дні користування орендною платою
процент від суми 3595,32 гривень становить
2,36 гривень.

Загальна сума відсотків за
користування орендною платою
становить 166,17 гривень.

В судовому засіданні прокурор та
ОСОБА_1, в інтересах якої, заявлено
позов, підтримали позовні вимоги у
повному обсязі пославшись на доводи
викладені у позовній заяві. Крім того в
судовому засіданні прокурор та ОСОБА_1
погодилися з твердженнями
представника відповідача, щодо
закінчення строку дії договору 12
лютого 2014 року, що безпосередньо
передбачено п.4.1 Договору, а отже
закінченням його дії на час розгляду.
Також прокурор та ОСОБА_1 повідомили, що
строк дії договору не поновлювався у
відповідності до п.4.2 Договору.

На обґрунтування своїх доводів,
прокурором та ОСОБА_1 були надані в
якості письмових доказів:

- Світлокопія державного акту на
право власності на землю (а.с.8);

- Світлокопію паспорту ОСОБА_1
(а.с.5);

- Світлокопію пенсійного
посвідчення ОСОБА_1 (а.с.6);

- Світлокопію заяви ОСОБА_1 до
прокурора Михайлівського району з
вимогою допомогти у вирішенні спору
(а.с.7);

- Світлокопію договору оренди
земельної ділянки (а.с.9 - 11);

- Світлокопію витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки сільського господарського
призначення (а.с.12);

- Світлокопію заочного рішення
Михайлівського районного суду від 20
серпня 2010 року (а.с.15 - 16) - скасованого
ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Запорізької області справа №
22-466/2011 від 09 лютого 2011 року, провадження
у справі закрито в зв'язку з відмовою
позивача від позову;

- Світлокопію рішення колегії
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області у справі № 22-5521/12 від 31 жовтня
2012 року (а.с.17 - 20);

- Світлокопію довідки № 06 від 13
листопада 2013 року, виданої ПП
«Агро-Дніпро» відповідно до якої
земельна ділянка ОСОБА_1 перебуває у
оренді;

- Світлокопію листа ОСОБА_1 від 07
листопада 2013 року на адресу прокурора
про надання допомоги у поверненні
земельної ділянки;

- Світлокопію заяви ОСОБА_1 від
28.02.2012 року на адресу прокурора про
надання допомоги у поверненні
земельної ділянки;

- Світлокопію скарги ОСОБА_1 від
09.02.2012 року на адресу прокурора на дії
директора ПП «Агро-Дніпро»;

- Світлокопію з газети що
містить повідомлення ОСОБА_1 про
небажання продовження договору оренди
землі ПП «Агро-Дніпро»;

- Світлокопію листа ОСОБА_1 на
адресу ПП «Агро-Дніпро» від 23.02.2013 року;

- Світлокопію заяви ОСОБА_1 на
адресу прокурора Михайлівського
району від 28.04.2012 року;

- Світлокопію листа ОСОБА_1 на
адресу ПП «Агро-Дніпро» від 12 лютого 2012
року.

В судовому засіданні, ОСОБА_1,
підтримала доводи прокурора й
додатково пояснила, що дійсно
неодноразово з боку відповідача мала
місце заборгованість зі сплати
орендної платні, в зв'язку з чим вона
зверталася до суду. Крім того ОСОБА_1
повідомила суду, що зверталася до
відповідача з вимогами про виплату
орендної платні з урахуванням 3% від
вартості, проте будь яких змін до
договору оренди, сторонами не
вносилось.

Також ОСОБА_1, підтвердила, що дійсно
зверталася до суду з клопотаннями про
закриття справи через відмову від
позовних вимог за попередні роки.

Відповідно до письмових заперечень
наданих суду, представник відповідача
частково заперечує проти задоволення
позовних вимог, мотивуючи тим, що
дійсно, 12 лютого 2004 року між ОСОБА_1 та
ПП «Агро-Дніпро» був укладений договір
оренди земельної ділянки на 10 років до
12 лютого 2014 року.

В своїх позовних вимогах, прокурор
зазначає, що підприємством не
сплачується оренда плата в розмірі 3%
від нормативно грошової оцінки
земельної ділянки як визначено Указом
Президента України №725 від 19.08.2008 року
«Про невідкладні заходи щодо захисту
власників земельних ділянок та
земельних часток», що є порушенням умов
договору.

З таким висновком погодитись не
можливо, постільки договір оренди
земельної ділянки був укладений 12
лютого 2004 року за 4 роки до винесення
зазначеного Указу Президента України і
тому його дія не може поширюватись на
ті договірні відносини, які вже
існували.

Більше того, Указ Президента
України носить рекомендаційний
характер і його застосовування можливо
до тих правовідносин, які виникли вже
після його винесення.

В позові зазначається, що
підприємством не сплачена орендна
плата за 2012 рік.

Дійсно, в зв'язку з скрутним
економічним становищем підприємства,
ОСОБА_1 не була сплачена орендна плата
за користування земельною ділянкою за
2012 рік, але не в розмірі - 3 595,32 гривень,
з розрахунку 3% від нормативно -
грошової оцінки земельної ділянки, яка
складала 119 843,88 гривень, а в розмірі - 1
797,66 гривень, з розрахунку 1,5% від
нормативно - грошової оцінки земельної
ділянки, як визначено в п.5.1.1. Договору.

Саме таку суму підприємство визнає і не
заперечує проти винесення рішення суду
про стягнення орендної плати за 2012 рік
в сумі 1 797,66 гривень.

Крім того, однією з позовних вимог є
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 12.02.2004 року та зобов'язання
повернути ОСОБА_1 земельну ділянку,
площею - 5, 0100 га., яка належить їй на
праві приватної власності.

Зазначені позовні вимоги не можуть
бути задоволені з наступних підстав:

Відповідно до п.«д» ст.141 Земельного
кодексу України підставою для
припинення права користування
земельною ділянкою є систематичне
несплата земельного податку або
орендної плати.

Судова практики, яка існує на даний час,
вказує що розірвання договору оренди
земельної ділянки можливо виключно при
систематичному порушенні суттєвих
умов договору.

Оскільки, не сплата орендної
плати підприємством допущено лише за
2012 рік, то в даному випадку відсутня
ознака «системності», що є підставою
для відмови в задоволені вказаних
позовних вимог.

Окрім цього, однією з позовних
вимог є стягнення з підприємства на
користь ОСОБА_1 відсотків за
користування орендною платою в розмірі
166,17 гривень. При цьому, як на підставу
задоволення цієї позовної вимоги,
позивач посилається на ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст.625 ЦК України,-
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір проценті не встановлений
договором або законом.

Згідно п.5.10 Договору про оренду
земельної ділянки від 12.02.2004 року
передбачено, що в разі несвоєчасного
внесення орендної плати виплачується
пеня у розмір - 0,01% орендної плати.
Зазначене право виникає від останнього
терміну сплати.

Тобто, в зв'язку з тим, що наслідки
порушення терміну сплати орендної
плати, передбачені умовами Договору
про оренду земельної ділянки,
відповідно в такому випадку
виключається застосування вимог ст. 625
ЦК України, і тому в цій частині судом
також повинно бути відмовлено.

В судовому засіданні представник
відповідача підтвердив позицію
відповідача викладену у письмових
запереченнях наданих суду, додатково
пояснивши, що у відповідності до п.4.1.
Договору на час розгляду справи
сплинув строк дії договору, будь яких
дій передбачених положеннями п.4.2
Договору щодо продовження строку дії
сторонами не вжито.

Крім того, представник відповідача
стверджує, що, до вказаного спору не
можливо застосовувати посилання
позивача щодо затримок у розрахунках
за інші роки, оскільки відповідно до
наданих судових рішень провадження у
спорах закривалося або відмовлялося у
їх задоволенні через відмову позивача
від заявлених позовних вимог або через
невідповідність фактичним обставинам.

На обґрунтування своїх заперечень
представником відповідача були надані:

- Світлокопію рекомендованого
листа директора ПП «Агро-Дніпро»
Терехової Л.М. на адресу ОСОБА_1
відповідно до змісту якого вимоги
ОСОБА_1 щодо орендної плати не
відповідають фактичним обставинам;

- Довідку голови ПП
«Агро-Дніпро» Терефхової Л.П.
відповідно до якої протягом 2008 - 2013
років ОСОБА_1 з письмовими заявами до ПП
«Агро-Дніпро» про зміну умов договору
оренди земельної ділянки не
зверталося;

- Світлокопію ухвали
колегії суддів апеляційного суду від 09
лютого 2011 року у справі № 22-466/2011 року,
якою скасовано заочне рішення
Михайлівського районного суду від 20
серпня 2010 року;

- Світлокопію рішення
колегії суддів апеляційного суду у
справі № 22-5521/2012 року від 31жовтня 2012
року, відповідно до якого рішення
Михайлівського районного суду від 11
вересня 2012 року скасовано й ухвалено
нове рішення яким ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, надані
суду докази на обґрунтування позовних
вимог та заперечення проти позову, суд
приходить до висновку про можливість
часткового задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного:

- відповідно до ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі;

- відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях;

- відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню;

- відповідно до положень ч.1 ст.15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання;

- з наданих суду доказів
встановлено, що згідно Державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЗП № 222764 від 13 вересня 2003 року
позивач є власником земельної ділянки
площею 5.0100 га, розташованої на
території Пришибської сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області;

- судом також встановлено, що на
підставі договору оренди землі від 12
лютого 2004 року, укладеного між ОСОБА_1
та ПП «Агро-Дніпро», зареєстрованого 09
квітня 2004 року за № 58, з 2004 року
земельна ділянка позивача знаходиться
в користуванні відповідача до 12 лютого
2014 року (так передбачено п.4.1 Договору).
Договір оренди був чинним до 12 лютого
2014 року, після чого по закінченню
строків дії договору, термін його дії у
відповідності до положень п.4.2 Договору
- не продовжувався. Вказані обставини
не заперечувались сторонами, в зв'язку
з чим у відповідності до положень
ст.ст.60, 61 ЦПК України, не підлягають
доказуванню;

- згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі»
за договором оренди землі орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства;

- відповідно до ст.21 ЗУ «Про оренду
землі» орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди. Пунктом 5.1
Договору, передбачено орендну плату у
розмірі 1000 грн. Пунктом 5.1.1. Договору,
передбачено, що річна орендна плата за
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
які перебувають у власності громадян у
розмірі не менше 1,5% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

- Указом Президента України № 92/2002
«Про додаткові заходи щодо соціального
захисту селян - власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)»
підтримано ініціативу виборчого блоку
політичних партій, Асоціації фермерів
та землевласників України щодо
підвищення розміру плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв), а також
диференціації її мінімального розміру
залежно від особистої участі
орендодавців у використанні наданих в
оренду зазначених земельних ділянок та
земельних часток (паїв) у такому
порядку: для орендодавців, що є
працівниками сільськогосподарських
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, яким вони надали в оренду
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення чи
земельні частки (паї), - не менше 1,5
відсотка визначеної відповідно до
законодавства вартості такої
орендованої земельної ділянки,
земельної частки (паю). Пунктом 2
вказаного Указу, доручено Кабінету
Міністрів України, Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, обласним,
Севастопольській міській державним
адміністраціям здійснити
організаційні заходи щодо:
забезпечення встановлення сторонами
договорів оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) плати за їх
оренду в розмірах не менших, ніж
визначені статтею 1 цього Указу, тобто
рекомендовано вчинити заходи по
приведенню договорів оренди в частині
орендної плати до 1,5%. Указом Президента
№ 830/2002 року «Про внесення змін до ст.1
Указу президента України від 02.02.2002
року № 92» внесено зміни в частину 1, яку
викладено у наступній редакції : « 1.
Визнати одним із пріоритетних
завдань пореформеного

розвитку аграрного сектора економіки
забезпечення підвищення рівня

соціального захисту сільського
населення, зокрема шляхом

запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі не
менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, земельної частки
(паю) та поступового збільшення цієї
плати залежно від результатів

господарської діяльності та
фінансово-економічного стану
орендаря". Указом Президента № 725/2008
«Про невідкладні заходи щодо захисту
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)» передбачено
внесення змін в Указ Президента № 92
шляхом заміни слова та цифри «у розмірі
не менше 1,5 відсотка» на «у розмірі не
менше 3 відсотків». Як встановлено в
судовому засіданні, позивач та
відповідач, якими було укладено
договір оренди земельної ділянки, під
час дії договору не вчиняли дій
направлених на приведення договору у
відповідність до рекомендацій вище
зазначених Указів Президента, що
підтверджується відповідною довідкою
ПП «Агро-Дніпро», змістом ухвали
колегії суддів апеляційного суду від 09
лютого 2011 року у справі № 22-466/2011 року,
якою скасовано заочне рішення
Михайлівського районного суду від 20
серпня 2010 року через відмову позивача
ОСОБА_1 від позовних вимог, серед яких й
платні у розмірі 3% річних, рішенням
колегії суддів апеляційного суду у
справі № 22-5521/2012 року від 31 жовтня 2012
року, відповідно до якого рішення
Михайлівського районного суду від 11
вересня 2012 року скасовано й ухвалено
нове рішення яким ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову. Відповідно до
змісту вказаного рішення, позивач
звертаючись до суду з позовними
вимогами до відповідача посилався на
положення п.5.1.1. Договору й просив
стягнути орендну плату в розмірі 1,5% від
нормативно грошової оцінки земельної
ділянки, чим підтверджував доводи
відповідача про відсутність змін у
Договорі;

- відповідно до положень ст.24 ЗУ
«Про оренду землі», орендодавець має
право вимагати від орендаря
своєчасного внесення орендної плати;

- за умовами п.5.4 орендна плата
вноситься орендарем 25 жовтня поточного
року, але не пізніше 30 грудня поточного
року. В судовому засіданні на підставі
пояснень позивача, з якими погодився
відповідач, встановлено не дотримання
відповідачем вище вказаних положень
Договору. Крім того на час розгляду
справи, відповідач так і не сплатив
орендну плату за 2012 рік, в зв'язку з чим
вказані вимоги підлягають задоволенню
в сумі виходячи з умов договору
визначених у п.5.1 та п.5.1.1.

- з огляду на те, що в судовому
засіданні сторони дійшли згоди, щодо
закінчення строку дії договору на час
розгляду справи, відсутністю підстав
обумовлених п.4.2. Договору, суд доходить
висновку про неможливість задоволення
вимог в частині розірвання Договору,
оскільки термін його дії закінчився.

- не можуть бути задоволенні й
вимоги в частині зобов'язання ПП
«Агро-Дніпро» повернути земельну
ділянку ОСОБА_1 з підстав розірвання
договору, оскільки Договір не
розірвано, а закінчився термін його
дії, в наслідок чого питання щодо
повернення земельної ділянки підлягає
вирішенню у порядку визначеному главою
восьмою (п.п.8.1 - 8.8) Договору;

- крім того, не підлягають
задоволенню вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача відсотків за
користування орендною платою в розмірі
166,17 грн., мотивовані посиланням на
положення ст.625 ЦК України, оскільки
п.5.10 Договору про оренду земельної
ділянки від 12.02.2004 року передбачено, що
в разі несвоєчасного внесення орендної
плати виплачується пеня у розмір - 0,01%
орендної плати. Зазначене право
виникає від останнього терміну сплати.
Тобто вказане питання має вирішуватися
у відповідності до умов договору.

Питання щодо судових витрат підлягає
вирішенню відповідно до положень ст.88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції
України, ст.15, 23, 1167 ЦК України, ст.ст.13, 21,
24 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.10, 11, 27, 30,
60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І ШИ В:

Позов прокурора Михайлівського району
Запорізької області в інтересах ОСОБА_1
до Приватного підприємства
«Агро-Дніпро» про розірвання договору
оренди земельної ділянки та стягнення
заборгованості по сплаті орендної
плати - задовольнити частково.

Стягнути з приватного
підприємства «Агро-Дніпро» на користь
ОСОБА_1 1797 (одну тисячу сімсот
дев'яносто сім) грн. 66 коп., що
становлять заборгованість з орендної
плати за 2012 рік. В решті позовних вимог
відмовити.

Стягнути з приватного
підприємства «Агро-Дніпро» на користь
Держави 18 (вісімнадцять) грн., що
становлять судові витрати по справі й
підлягають стягненню з відповідача.
Решту судових витрат віднести на
рахунок Держави.

Сторони та інші особи, які брали участь
у справі, а також особи, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області
О.Г. Мовчан