Номер провадження: 22-ц/785/4906/14
Головуючий у першій інстанції Целух А.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів -Таварткіладзе О.М., Фальчука
В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів, звільнення від виплати
заборгованості по аліментам та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
аліментам, пені за прострочення сплати
аліментів, зміну розміру аліментів за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 18 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

04.06.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, уточнивши який,
просив суд змінити розмір аліментів,
визначений за рішенням Овруцького
районного суду Житомирської області
від 26.04. 2002 р., яким з нього були стягнуті
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частини /доходу/ заробітку щомісячно,
починаючи з 18.01.2002 року і до 19.03.2008 року,
та 1/4 частини заробітку до 27.04.2014 року;
зменшити розмір аліментів, які він
повинен сплачувати на утримання сина
ОСОБА_6 до 386,00 грн. щомісяця; звільнити
від сплати заборгованості у розмірі
35457,81 грн., посилаючись на скрутне
матеріальне становище (а.с.4-5;72).

09.10.2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 та
просила стягнути з останнього на її
користь заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі 35 457,81 грн.;
неустойку (пеню) - 90 752 грн.; змінити
розмір аліментів до 1/3 частини стягнень
з усіх видів доходів відповідача на
утримання неповнолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на місяць, до
досягнення повноліття, посилаючись на
те, що відповідач на протязі більш ніж 10
років аліменти на утримання дітей не
сплачував (а.с.50-52).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 18.03.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість по аліментам у розмірі
10 000,00 грн.

У задоволенні решти вимог зустрічного
позову - відмовлено (а.с.85-89).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 фактично
оскаржує рішення суду тільки в частині
стягнення заборгованості по аліментам
в розмірі 10 000,00 грн. та в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення пені і просить задовольнити
її позовні вимоги в цій частині в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному
порядку не оскаржує.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаній нормі права рішення суду в
частині, в якій оскаржується, не
відповідає.

Задовольняючи часткового позовні
вимоги ОСОБА_3 і стягуючи на її користь
заборгованість по аліментам в розмірі
10 000,00 грн. і відмовляючи в вимогах про
стягнення пені, суд посилався на
матеріальний і сімейний стан
відповідача і на безпідставність
позовних вимог відносно стягнення
пені.

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно постанови № 5687475 від 27.12.2012 року
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Овідіопольського РУЮ в Одеській
області сума заборгованості по
аліментам ОСОБА_2 щодо стягнення
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і
сина ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 35
457,81 грн.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_3 і
стягуючи на її користь заборгованість
по аліментам в розмірі 10 000,00 грн., судом
1-ої інстанції не враховано те, що є
судове рішення, яке набрало законної
сили щодо стягнення аліментів і
повинно виконуватися в примусовому
порядку, в зв'язку з чим, її позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості не ґрунтуються на
законі і задоволенню не підлягають.

За таких підстав, рішення суду в цій
частині, як постановлене з порушенням
норм матеріального права, підлягає
скасуванню.

Не засновано на законі рішення і в
частині відмови ОСОБА_3 в позові про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

Статтею 96 СК України передбачено, що
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від несплачених аліментів за
кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідальність за несвоєчасне
виконання аліментного зобов'язання
спрямовано на стимулювання боржника -
платника аліментів своєчасно
сплачувати аліменти, та компенсувати
одержувачеві аліментів ті втрати, які
він поніс у зв'язку із затримкою їх
сплати.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів від 15.05.2006 року №3,
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Матеріалами справи не встановлено
обставин, які б свідчили про те, що
заборгованість утворилася з
незалежних від відповідача причин.

Колегія вважає, що заборгованість по
аліментам виникла з вини відповідача і
він повинен сплачувати пеню на
підставі ч.1 ст.196 СК України.

У Постанові Верховного Суду України
від 11.09.2013 року по справі №6-81цс13
міститься висновок про те, що
зобов'язання по сплаті аліментів
носять періодичний характер і повинні
виконуватися щомісячно, тому при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк на протязі
якого кожне з цих зобов'язань повинні
бути виконані, і з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожний місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розмір нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму.

Позивач у зустрічному позові виходить
з того, що заборгованість по сплаті
аліментів в сумі 35 457,81 грн. виникла у
ОСОБА_2 за період з 18.01.2002 року по 27.12.2012
року, про що не заперечував і
відповідач в суді 1-ої інстанції.

Сума заборгованості нарахована
державним виконавцем згідно Постанови
№5687475 ВДВС Овідіопольського районного
управління юстиції в Одеській області
від 27.12.2012 року.

Розмір пені ОСОБА_3 розрахований з
27.12.2012 року по жовтень 2013 року з
вищевказаної суми заборгованості і на
її думку становить 90 752,00 грн.(а.с.51;53).

Однак, з таким розрахунком колегія не
погоджується з вищевикладених мотивів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
наданий розрахунок пені вже з 18.01.2002
року по 09.10.2013 року за 4587 днів і складає
399 632,00 грн. (а.с.114-117).

Колегія також не погоджується з цим
розрахунком, оскільки позивачкою в
позовній заяві не ставилося питання
про стягнення пені за даний період.

Крім того, Сімейний кодекс України,
яким на підставі ст. 196 передбачено
стягнення пені, набрав чинності з 01.01.2004
року.

Зроблений розрахунок також суперечить
позиції Верховного суду України,
викладений в Постанові від 11.09.2013 року
по справі №6-81цс13.

Виходячи з меж позовної заяви і
наявності помісячного розрахунку по
аліментам, зробленого державним
виконавцем за період з 01.01.2013 року по
травень 2014 року (а.с.112), колегія вважає,
що ОСОБА_3 має право на стягнення з
відповідача пені з 01.01.2013 року по день
постановлення рішення суду (по 18.03.2014
року), тобто за 14 місяців і 17 днів.

Розрахунок пені проводиться судом
апеляційної інстанції за наступною
формулою:

- січень 2013 року - 31 день (31%) х 363 х 14 міс. =
1 575,42 грн.

- лютий 2013 року - 28 днів (28%) х 363 х13 міс. =
1321,32 грн.

- березень 2013 року - 31 день (31%) х 363 х 12
міс. = 1350,36 грн.

- квітень 2013 року - 30 днів (30%) х 363 х 11 міс.
= 1197,90 грн.

- травень 2013 року - 31 днів (31%) х 363 х 10 міс.
= 1125,30 грн.

- червень 2013 року - 30 днів (30%) х 363 х 9 міс. =
980,10 грн.

- липень 2013 року - 31 днів (31%) х 363 х 8 міс. =
900,24 грн.

- серпень 2013 року - 31 днів (31%) х 363 х 7 міс. =
787,71 грн.

- вересень 2013 року - 30 днів (30%) х 363 х 6 міс.
= 653,40 грн.

- жовтень 2013 року - 31 днів (31%) х 363 х 5 міс. =
562,65 грн.

- листопад 2013 року - 30 днів (30%) х 363 х 4 міс.
= 435,60 грн.

- грудень 2013 року - 31 днів (31%) х 385,8 х 3 міс.
= 358,79 грн.

- січень 2014 року - 31 днів (31%) х 385,8 х 2 міс. =
239,20 грн.

- лютий 2014 року - 28 днів (28%) х 385,8 х 1 міс. =
108,02 грн.

- березень 2014 року - 17 днів (17%) х 385,8 = 65,58
грн.

Тобто, загальна сума пені складає за
вказаний час 11 661,59 грн.

З урахуванням матеріального та
сімейного стану відповідача, який має
на своєму утримання двох неповнолітніх
дітей від другого шлюбу і повинен
сплачувати заборгованість по
аліментам в розмірі 35 457,81 грн., колегія
на підставі ч.2 ст.196 СК України вважає
можливим зменшити суму пені до 10 000,00
грн.

Враховуючи викладене та відповідно до
ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суду
приходить до висновку, що рішення у
вказаній вище частині підлягає
скасуванню, з ухваленням нового про
відмову ОСОБА_3 в позові про стягнення
заборгованості по аліментам і
частковому задоволенню позову про
стягнення на її користь пені в розмірі
10 000,00 грн.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 18 березня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по
аліментам в розмірі 10 000 грн. і відмови в
стягненні пені - скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по аліментам -
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню за прострочення сплати аліментів
в розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині позову про стягнення
пені - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук