ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/253/14-ц
номер провадження 2-з/695/1/14
УХВАЛА

21.01.2014 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Матвієнко М.В., при секретарі Біленко Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 міжрайонного прокурора про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 міжрайонний прокурор звернувся в суд з заявою про забезпечення позову по справі за його позовом в інтересах держави в особі Піщанської сільської ради до ОСОБА_2 про примусове припинення права власності на земельну ділянку.

В своїй заяві в порядку забезпечення позову заявник просить вжити заходів до забезпечення позову, а саме: накласти арешт та заборонити відчуження земельної ділянки площею 1,125 га, що розташована на території Піщанської сільської ради, Золотоніського р-ну, Черкаської обл., яка належить на праві приватної власності згідно акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 525567 від 13.01.2010р. з кадастровим номером земельної ділянки на плані :17:004:0071 ОСОБА_2, до вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Якщо заходи забезпечення позову вживаються за ініціативою прокурора або осіб, яким за законом надано право звертатися до суду за захистом прав, свобод та інтересів інших осіб, то їх заява має бути у будь-який спосіб підтверджена особою, в інтересах якої вони діють, оскільки відшкодування можливих збитків і його забезпечення здійснюється лише за рахунок цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що дана заява не підлягає до задоволення, оскільки в заяві не наведено обставин неправомірності відчуження відповідачем земельної ділянки, право власності на яку було набуте ним правомірно, в порядку спадкування та заява прокурора не підтверджена особою, в інтересах якої він діє, а саме Піщанською сільською радою, оскільки відшкодування можливих збитків і його забезпечення здійснюється лише за рахунок цієї особи, крім того, задоволення заяви являється вирішенням спору наперед.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 міжрайонного прокурора про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3