У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
грошових коштів, за касаційною скаргою,
поданою представником ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 - ОСОБА_8, на рішення
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 11 лютого 2014
року та рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 26 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним вище позовом,
доповнивши який просила стягнути з
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на свою користь
суми позики, зокрема: з ОСОБА_6 - 4 тис.
Євро; з ОСОБА_5 - 1 500 Євро; з ОСОБА_5,
ОСОБА_6 солідарно - 5 тис. Євро і 30
тис. грн; з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
солідарно - 14 400 Євро. Також ОСОБА_4
заявила вимогу про стягнення з
відповідачів на свою користь 8 111,42 Євро
процентів від суми позики та 2 121,92
Євро процентів від простроченої суми.

Зазначила, що протягом 2009-2012 років вона
позичила відповідачам грошові кошти на
певний строк, а саме: 04 січня 2009 році -
ОСОБА_5 14 400 Євро до 15 травня 2010
року; 04 січня 2009 року - ОСОБА_5, ОСОБА_6 30
тис. грн до 01 січня 2010 року; 01 жовтня 2010
року - ОСОБА_6 2 тис. Євро до 01 жовтня
2012 року; 01 березня 2011 року - ОСОБА_6 2 тис.
Євро до 01 липня 2011 року; 04 травня 2011 року
- ОСОБА_5 1 500 Євро до 15 червня 2011
року; 29 лютого 2012 року - ОСОБА_6 5 тис.
Євро до 26 грудня 2012 року. На
підтвердження укладення сторонами
договорів позики відповідачі видали їй
розписки. ОСОБА_5 поручилась перед
позивачем за повернення ОСОБА_6 5 тис.
Євро до 26 грудня 2012 року, а ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 - за повернення ОСОБА_5 14 400 Євро
до 15 травня 2010 року. Відповідно до ст. 1048
ЦК України позивач має право на
одержання від відповідачів процентів
від суми позики в розмірі облікової
ставки Національного Банку України, а
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зобов'язані
сплатити позивачеві вказані проценти
за весь період користування чужими
грошовими коштами (до 31 січня 2014
року включно). Відповідачі прострочили
виконання грошових зобов'язань, тому на
підставі ст. 625 ЦК України вони мають
сплатити позивачеві три проценти
річних від простроченої суми станом на
31 січня 2014 року включно.

Рішенням Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 11 лютого
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 500
Євро боргу, що еквівалентно 17 627 грн; 303,93
Євро процентів від суми позики, що
еквівалентно 3 571 грн; 118,48 Євро
процентів від простроченої суми, що
еквівалентно 1 392 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4
тис. Євро боргу, що еквівалентно 47 006
грн; 928,96 Євро процентів від суми позики,
що еквівалентно 10 915 грн 28 коп.; 235,74 Євро
процентів від простроченої суми, що
еквівалентно 2 769 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 14 400 Євро
боргу, що еквівалентно 169 220 грн; 6 185
Євро процентів від суми позики, що
еквівалентно 72 688 грн; 1 604,96
Євро процентів від простроченої суми,
що еквівалентно 18 860 грн; 1 тис. грн
судового збору.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 5 тис. Євро боргу,
що еквівалентно 58 757 грн; 693,05 Євро
процентів від суми позики, що
еквівалентно 8 144 грн; 162,74 Євро
процентів від простроченої суми, що
еквівалентно 1 913 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь Держави 3 654 грн
судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 26 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено у справі нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 900
Євро суми позики, що за курсом
Національного Банку України
еквівалентно 22 7245 грн 63 коп., 92 747 грн 80
коп. процентів від суми позики, 24 631 грн
71 коп. трьох процентів річних від
простроченої суми, а всього 15 900 Євро та
117 379 грн 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4
тис. Євро суми позики, що за курсом
Національного Банку України
еквівалентно 57 168 грн 71 коп., 13 276 грн 86
коп. процентів від суми позики, 3 364 грн 24
коп. трьох процентів річних від
простроченої суми, а всього 4 тис. Євро
та 16 641 грн 10 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 5 тис. Євро суми
позики, що за курсом Національного
Банку України еквівалентно 71 460 грн 89
коп., 9 905 грн 19 коп. процентів від суми
позики, 2 325 грн 91 коп. трьох процентів
річних від простроченої суми, а всього 5
тис. Євро та 12 231 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 805
грн 93 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Держави 1
422 грн 44 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Держави 477
грн 30 коп. судового збору.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь Держави 541 грн 26 коп. судового
збору.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій в частині задоволених
позовних вимог та ухвалити у справі
нове рішення про відмову в позові у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі в установлений строк не
повернули ОСОБА_4 кошти за договорами
позики, не виплатили останній проценти
за користування цими коштами та
прострочили виконання грошового
зобов'язання, внаслідок чого вони мають
сплатити позивачеві доведену
заборгованість і нести
цивільно-правову відповідальність
перед ОСОБА_4 за неналежне виконання
свого грошового зобов'язання. Також суд
дійшов висновку, що 04 січня 2009 року
позивач не передавала ОСОБА_5 і ОСОБА_6
позику в сумі 30 тис. грн, тому ці кошти
не можуть бути стягнуті з останніх на
користь позивача.

Апеляційний суд, ухвалюючи у справі
нове рішення про часткове задоволення
позову, погодився з висновками суду
першої інстанції про те, що: ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 не виконали свій обов'язок з
повернення ОСОБА_4 сум позики та сплати
позивачеві процентів від цих сум;
оскільки відповідачі прострочили
виконання грошового зобов'язання, то
вони мають сплатити позивачеві три
проценти річних від простроченої суми;
безпідставні позовні вимоги ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на свою
користь 30 тис. грн, оскільки позивач не
передавала останнім вказані кошти;
укладені між сторонами договори поруки
є дійсними, тому стягненню солідарно з
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь позивача
підлягає заборгованість за договором
позики від 29 лютого 2012 року.

Разом з тим, апеляційний суд прийшов до
висновків, що при стягненні з усіх
відповідачів на користь ОСОБА_4
заборгованості за договорами позики
від 04 січня 2009 року суд припустився
помилки. З договорів поруки (т. 2 а. с. 160,
161) вбачається, що в них не встановлено
строку припинення поруки, тому в цьому
випадку підлягають застосуванню
положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про
припинення поруки, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Кінцевим терміном
виконання ОСОБА_5 зобов'язання з
повернення позивачеві 14 400 Євро було
15 травня 2010 року. Порука ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 припинена, внаслідок чого
ОСОБА_5 має самостійно відповідати за
зобов'язаннями які випливають з
договорів позики від 04 січня 2009 року. За
договорами позики від 01 жовтня 2010 року
та 01 березня 2011 року - відповідальність
покладається на ОСОБА_6, а за договором
позики від 29 лютого 2012 року -
солідарно на ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Крім того, враховуючи правову природу
процентів від суми позики, які є платою
за користування чужими грошовими
коштами, та процентів від простроченої
суми, які є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
їх стягнення має здійснюватись
виключно у національній валюті
України, а не в іноземній валюті - Євро,
що зроблено судом першої інстанції.

Також, апеляційний суд виходив з того,
що рішення районного суду не містить
усіх розрахунків, з яких він виходив
при задоволенні грошових вимог, крім
того, було допущено помилку при
обчисленні процентів, тому суд
апеляційної інстанції зробив нові
розрахунки які відображено в рішенні
та не спростовано доводами касаційної
скарги, а також судом розподілено
судові витрати з дотриманням правил
пропорційності сплати судового збору.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 26 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Кафідова О.В.,
Фаловська І.М.