Провадження №2/592/228/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд
м. Суми в складі:

головуючого - судді Катрич О.М.

при
секретарі - Гробовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом та
свої вимоги мотивує тим, що 31 березня
2011 року між ним та відповідачем було
укладено договір позики грошей,
відповідно до якого відповідач
позичив у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі
58 000 грн. Відповідач зобов'язався
повернути суму позики в строк по 01
лютого 2012 року включно, або надати
документи щодо оформлення права
власності на недобудовану частину
АДРЕСА_1, для чого, власне, і запозичував
ці кошти. У зазначений строк відповідач
борг не повернув, вищевказані
документи не надав. Тому позивач
просить стягнути з ОСОБА_2 60764,93 грн.
боргу, з яких: 58000 грн. - сума основного
боргу, 3112,93 грн. - 3% річних, 348,00грн. -
інфляційні збитки за мінусом дефляції
- а також сплачену суму судового збору у
розмірі 607,65 грн.

Представник позивача у судовому
засідання позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши заперечення, в яких
позовні вимоги визнав частково та
просить замінити первісні вимоги
зобов'язання новими зобов'язаннями, на
які представник позивача погодився.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Під час розгляду справи
встановлено, що 31 березня 2011 року між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, шляхом складання
боргової розписки, за яким позивач
передав відповідачеві у борг грошові
кошти в сумі 58 000 гривень для
оформлення об'єкту незавершеного
будівництва по АДРЕСА_1 та його
подальшої реалізації разом з земельною
ділянкою. В свою чергу відповідач
зобов'язувався в термін до 01.02.2012
дооформити об'єкт незавершеного по
АДРЕСА_1 або повернути кошти (а.с. 7).

У зазначений строк Відповідач борг не
повернув, тобто порушив свої договірні
зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України
встановлено, що договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. При цьому, ч. 2 даної
статті ЦК України передбачено, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З урахуванням зазначених норм закону,
сума боргу з урахуванням індексу
інфляції за мінусом дефляції , яку
Відповідач зобов'язаний сплатити на
користь Позивача, станом на 14 листопада
2013 року складає 60764,93 грн. боргу, з яких:
58000 грн. - сума основного боргу, 3112,93 грн.
- 3% річних (58000,00 грн. х 3%/365 дн. х 653 дн. =
3112,93 грн.), 348,00грн. - інфляційні збитки з
мінусом дефляції ( а.с.5,6) Слід
зазначити, що ОСОБА_2 не спростував
зазначені вище суми та їх розрахунки та
навпаки в судовому засіданні погодився
з такими розрахунками.

Таким чином, між сторонами склалися
цивільні правовідносини, які у
відповідності до вимог ст. ст. 509, 526 ЦК
України повинні виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, є всі правові
підстави та достатні докази для
ухвалення рішення про задоволення
позову в повному обсязі. Що ж
стосується заміни первісного
зобов»язання іншими зобов»язанням, то
позивач свої вимоги про стягнення саме
суми коштів не змінив, однак сторони не
позбавлені можливості в порядку
виконання судового рішення дійти згоди
мирним шляхом.

На підставі ст. 88 ЦПК України на
відповідача належить покласти й
судові витрати, пов'язані з
поверненням позивачу сплаченого
судового збору у сумі 607 грн. 65 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
загальну суму боргу в розмірі 60 764 грн.
93 коп., а також 607 грн. 65 коп. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М. Катрич