АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/306/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді
Фанди В.П.,

суддів : Пастощука М.М.,
Купельського А.В.,

при
секретарі : Байдич О.В.

за участі: представника ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, як
представника ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
11 грудня 2013 року

у справі за позовом публічного
акціонерного товариства ,,Комерційний
банк ,,Надра'''' до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звертаючись
до суду з позовом, просив звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, як на
предмет іпотеки в рахунок задоволення
грошових вимог на суму 80791 дол. США, що
еквівалентно 645764 грн. 30 коп. у
визначений ним спосіб її реалізації.
Зазначав, що між сторонами було
укладено кредитний договір на суму в
47438,8 дол. США під 12,89 %, строком до 31.01.2028
року, виконання якого було забезпечено
шляхом укладення 01.02.2008 року договору
іпотеки.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 11 грудня 2013
року позов задоволений частково. В
рахунок погашення заборгованості на
суму 72005,95 дол. США та 10 000 грн. неустойки
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу на праві приватної
власності, шляхом її продажу на
прилюдних торгах за початковою ціною
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. У решті в задоволені
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
апелянта ОСОБА_2 з рішенням суду не
погоджується, посилається на порушення
норм матеріального та процесуального
законодавства, просить його скасувати
та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.
Зазначає, що судом не було взято до
уваги, що відповідачу не направлялася
письмова вимога про усунення порушень,
не було перевірено правильність
нарахування заборгованості, не було
враховано, що в спірній квартирі
проживають малолітні діти, тому її
реалізація не можлива без дозволу
органу опіки та піклування, не
застосовано строк позовної давності.
Крім того, відповідно до укладеного
кредитного договору позивачу
необхідно його

________________________________________________________________________
______________

Головуючий у першій інстанції -
Демінська А.А.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія : 19

достроково розірвати і лише після
цього звернути стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання
зобов'язання.

ОСОБА_3 на перегляд справи не
з'явилася, належним чином повідомлена
про день, час і місце слухання справи,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення від 14.01.2014 року.

На апеляційному перегляді рішення
суду першої інстанції представник
ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної
скарги, вважає, що її слід задовольнити
з підстав вказаних у апеляції. Не
заперечив визначення сторонами у
кредитному договорі строку позовної
давності у 10 років та реєстрацію місця
проживання неповнолітніх дітей у
спірній квартирі після укладення
договору іпотеки.

Представник банку ОСОБА_1 апеляційну
скаргу не визнав, вважає, що в її
задоволені слід відмовити.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 01.02.2008 року між
сторонами укладено кредитний договір
за яким відповідач отримала 47 438,80 дол.
США під 12,89 % з кінцевим терміном
повернення до 31.01.2028 року для
проведення розрахунків по договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В якості забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
цього ж дня, відповідач передала у
іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Позивачем взяті на себе зобов'язання
за договором виконано, тоді як
відповідачем допущено прострочення по
сплаті кредиту та процентів за
користування ним, внаслідок чого
станом на 29.07.2013 року утворилася
поточна заборгованість на суму 6326,34
дол. США по тілу кредиту та 25516,13 дол. США
по процентам.

У зв'язку із цим банком правомірно
заявлено про дострокове стягнення
всієї суми кредиту на загальну суму 72
005,95 дол. США, з яких: 46 489,82 дол. США тіло
кредиту, 25516,13 дол. США проценти за
користування кредитом.

Рішення суду першої інстанції у
частині зменшення розміру пені до 10 000
грн. та відмови у стягненні штрафу
банком не оскаржується, а тому колегією
суду не досліджується.

Не заслуговує на увагу посилання
представника апелянта щодо
передчасності звернення банку із
позовом до суду, так як відповідач не
отримувала направлену їй претензію
щодо необхідності повернення всієї
суми кредиту. При цьому колегія суддів
враховує, що не направлення такої
претензії не є перешкодою для
звернення до суду із таким позовом, так
як відповідач мала можливість у
судовому засіданні заперечувати щодо
заявлених вимог, надавати свої
заперечення з цього приводу.

Крім цього, положення частини першої
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
від 05.06.2003 року щодо надсилання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

З наданого розрахунку вбачається, що
сплачені відповідачем платежі
спрямовувалися банком на погашення
процентів та пені, тому тіло кредиту з
14.10.08 року не погашалося.

Відповідно до умов кредитного
договору, п.7.3., сторони збільшили строк
позовної давності до 10 років. З
врахуванням цього не заслуговує на
увагу посилання апелянта на пропуск
строку давності щодо вимог про
стягнення тіла кредиту, оскільки з часу
останньої проплати тіла кредиту
пройшло менше десяти років, а тому
строк позовної давності не пропущено
позивачем.

На апеляційному перегляді рішення
суду першої інстанції сторони визнали,
що неповнолітні діти відповідача
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися після
укладення 01.02.08 року кредитного та
іпотечного договорів. Таким чином на
час укладення даних договорів у
вказаних дітей не могло виникнути
право власності чи право користування
спірним житлом (п.44 постанови №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.12року.)

Умовами кредитного договору, п.4.2.4,
передбачено право банку вимагати
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту у разі не
внесення чергового щомісячного
мінімального платежу.

Звернення до суду з вимогою про
дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки у зв'язку із порушенням
умов договору (ч.2 ст.1050 ЦК України) не
означає односторонньої відмови від
договору, а є наслідком неналежного
виконання боржником своїх договірних
зобов'язань. Це є спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника.

У відповідності до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється його
виконанням проведеним належним чином,
але не в силу лише ухвалення рішення
суду. Відсутність вимог про дострокове
розірвання умов договору узгоджується
з вимогами ст.589 ЦК України, ст.33 Закону
«Про іпотеку». Пред'явлення такого
позову банком не залежить від спливу
терміну дії кредитного договору.

З врахуванням викладеного колегія
приходить до висновку про
безпідставність посилання
представника апелянта на відмову у
задоволенні позову через не
пред'явлення банком вимог про
дострокове розірвання кредитного
договору.

Таким чином, місцевий суд дав
обґрунтовану оцінку наданим
представником апелянта доводам, дійшов
правильного висновку щодо часткової
доведеності позовних вимог та
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Доводи апеляційної скарги, на які
посилається представник апелянта, не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді : підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду В.П.
Фанда