Справа №621/2261/14-ц
Пр. №2/621/877/14
УХВАЛА

18.08.2014 року суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

06 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 27 серпня 2013 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області.

18 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок № 8 по вул.. Леніна в с. Лиман Зміївського району Харківської області, що належить на праві власності померлій 25.08.2013 року ОСОБА_4.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Вивчивши заяву, суд дійшов до наступного:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є вимоги нематеріального характеру, а способом забезпечення позову позивач обрала накладення арешту на майно, вартість якого складає приблизно 160 000 грн., та не належить відповідачу на праві власності. Отже, суд вважає, що забезпечення позову саме у такий спосіб не є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме, не надано достатнього обгрунтування щодо необхідності забезпечення позову, а також, вищевказаних інших відомостей.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст. 15, 151-153, 208-210 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на будинок № 8, розташований по вулиці Леніна в с. Лиман Зміївського району Харківської області, належний на праві власності померлій 25.08.2013 року ОСОБА_4, відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Харківської області у пятиденний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні під час оголошення ухвали у той самий строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: О.В.Бібік