Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/6732/13-ц

Провадження № 2/116/111/14

13.02.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді Томащака А.С.,

при секретарі Літвінєнко В.В., Аджиєвої
А.Ш.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів

встановив:

Позивач звернувся до суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів що утворилась станом на
31.08.2013 року в сумі 138 565,10грн., мотивуючі
своїх вимоги тим, що рішенням
Сімферопольського районного суду АР
Крим від 19.01.2011 року з відповідача на
користь позивача на утримання сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто
аліменти в розмірі 650грн. щомісяця та на
утримання позивачки до досягнення
дитиною трьох річного віку в розмірі
150грн., щомісяця. Разом з цим відповідач
аліменти сплачує несвоєчасно та не в
повному розмірі, в зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість по аліментам
станом на 31.08.2013 року в розмірі 26 586,0грн.,
в зв'язку з чим відповідач повинен
сплатити на користь позивача пеню у
вищезазначеному розмір.

В судовому засіданні позивач
збільшив розмір заявлених позовних
вимог та просив суд стягнути з
відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів за період з 24.11.2010 року
по 30.01.2014 року в розмірі 162 359,18грн.

В ході судового засідання
позивач, її представник заявлені
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач заявлені позовні
вимоги не визнав та просив суд у їх
задоволенні відмовити, оскільки він не
працевлаштований, періодично
сплачував аліменти, розрахунок
неустойки здійснений без врахування
сплачених ним сум.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Рішенням Сімферопольського
районного суду АР Крим від 19.01.2011 року з
відповідача на користь позивача на
утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було
стягнуто аліменти в розмірі 650грн.
щомісяця та на утримання позивачки до
досягнення дитиною трьох річного віку
в розмірі 150грн., щомісяця.

З наданого, уточненого
розрахунку ВДВС Сімферопольського РУЮ,
стягнення аліментів проводиться з
листопада 2010 року та у боржника ОСОБА_3
станом на 24.01.2014 року виникла
заборгованість в загальному розмірі 29
069,22грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного
суду України №3 від 15 травня 2006 року
"Про практику застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів "
роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх слати у виді
неустойки (пені) настає за наявності
вини цієї особи. На платника аліментів
не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Відповідно до ст. 10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідачем не було надано доказів
того, що заборгованість зі сплати
аліментів утворилась з незалежних від
нього причин.

У зв'язку з чим, суд приходить до
висновку про наявність вини
відповідача, який зобов'язаний
сплачувати аліменти за рішенням суду.

Таким чином у позивачки, як
одержувача аліментів виникло права на
стягнення неустойки.

Відповідно до розрахунку,
здійсненого позивачем, розмір
неустойки (пені) за несвоєчасну сплату
аліментів за період з 24.11.2010 року по
30.01.2014 року складає 162 359,18грн., при цьому,
перевіривши зазначений розрахунок, суд
погоджується з ним, оскільки він
проведений з урахуванням вимог чинного
законодавства за наступною формулою:
пеня = С х 1 % х Д: 100, де С - сума
заборгованості за період, 1 % - розмір
пені, Д - кількість днів прострочення,
при цьому здійснюючи зазначений
розрахунок позивачем враховано усі
суми сплачені позивачем в
добровільному порядку, а також той
факт, що позивачем при розрахунку пені
враховано, що з 23.06.2011 року право
позивача на отримання аліментів на
своє утримання закінчилось, внаслідок
досягнення дитини трьох річного віку,
що не враховано у наданій довідці ВДВС
Сімферопольського РУЮ.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Суд, враховуючи матеріальний стан
відповідача, а саме те, що відповідач не
працевлаштований, розмір неустойки
значно перевищує розмір
заборгованості по аліментам, вважає
можливим знизити розмір неустойки до 30
000грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 300грн.

На підставі статей , 184, 196
Сімейного кодексу України, керуючись
статтями 212, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів за період з 24.11.2010 року
по 31.01.2014 року у розмірі 30 000грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави
судовий збір в розмірі 300грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через
Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.С.Томащак