Номер провадження: 22-ц/785/5556/14
Головуючий у першій інстанції Гура А.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Кодимського районного суду Одеської
області від 07 квітня 2014року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, і
за позовом третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

встановила:

30 квітня 2013року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_2, який остаточно
уточнив, просила суд призвести поділ
спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала,
що з 11 липня 2003р. до 23 квітня 2013р. вона
знаходилася в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2

Під час шлюбу вони за спільні кошти
придбали майно, яке вона просила
поділити, виділив їй: автомобіль марки
«ВАЗ-211540», державний номер НОМЕР_1
вартістю 50000грн., причеп до автомобіля
вартістю 3000грн., хлібопічку вартістю
1300грн., ліжко вартістю 1200грн., пральну
машину вартістю 300грн., електричну
духовку вартістю 200грн., холодильник
вартістю 1500грн., пилосос вартістю
800грн., кухонний комбайн вартістю
1000грн., електрогриль вартістю 400грн.,
мікрохвильову піч вартістю 600грн.,
морозильну камеру вартістю 2500грн.,
блендер вартістю 300грн., кухонні меблі
вартістю 2000грн., два столи загальною
вартістю 500грн., дві тумбочки загальною
вартістю 600грн., корову вартістю 6000грн.,
а всього майна на суму 72200грн., а
відповідачу ОСОБА_2 вона просила
виділити наступне майно: коня, підводу
та сани загальною вартістю 13000грн.,
мотокосилку вартістю 1000грн.,
громаділку вартістю 1000грн., станок
свердлильний вартістю 1000грн., станок
для заточки ланцюга вартістю 250грн.,
станок для заточки свердл вартістю
200грн., зварювальний апарат вартістю
1000грн., електрорубанок вартістю 300грн.,
компресор вартістю 2000грн., дві
«електроболгарки» загальною вартістю
500грн., дві бензопилки загальною
вартістю 5000грн., електродріль вартістю
500грн., будівельний фен вартістю 250грн.,
мотокосу вартістю 2000грн., мотоблок
вартістю 8000грн., косілку вартістю
2000грн., пилку циркулярну вартістю
1500грн., дошки, шифер загальною вартістю
1500грн., сіно та дрова загальною
вартістю 4000грн., одну тонну
металобрухту загальною вартістю
1000грн., а всього майна на суму 46000грн.

ОСОБА_2 фактично позов ОСОБА_3 визнав,
погодився з вартістю вказаного нею
майна, але подав 05 серпня 2013р.
зустрічну позовну заяву, і просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
грошову компенсацію у вигляді половини
вартості здійсненого ремонту будинку
та літньої кухні, будівництва сіновалу
та сараю, половину вартості спільно
нажитого майна. При цьому ОСОБА_2
вказав, що вони мешкали в будинку, який
ОСОБА_3 отримала у спадщину після
смерті тітки ОСОБА_5 Під час спільного
проживання з ОСОБА_3, він вклав значні
кошти у покращення вказаного будинку,
здійснювалися капітальний та поточні
ремонти під час яких було виконано такі
роботи: замінювалися двері, вікна,
підлога, стіни та стеля обшивалися
гіпсокартоном, ремонтувався зовнішній
фасад будинку, також здійснювався
капітальний ремонт літньої кухні з
заміною дверей, вікон, підлоги, була
змінена електрична проводка,
замінювалися електоролічильники, а
також він побудував сіновал для
зберігання сіна, на що було витрачено
значну кількість шифера, балок та було
здійснено ремонт сараю (а.с.31-32).

06 серпня 2013р. до суду звернулася ОСОБА_4
з позовом до ОСОБА_3 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
посилаючись на те, що вона у 2002р. за
особисті кошти придбала коня, у 2006р.
придбала корову, та передала їх в сім'ю
свого сина ОСОБА_2, а також вона
передала в сім'ю сторін належні їй
особисто: бензомоторну пилку
«Мотор-Січ-270», мотокосу «Атлант»,
мотоблок «Зубр», після розірвання між
сторонами шлюбу 23 квітня 2013р, вона
вважає, що вищевказане майно
безпідставно і незаконно знаходиться у
ОСОБА_3, тому просила витребувати у неї
це майно (а.с.42).

ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_4
не визнала.

Рішенням суду від 07 квітня 2014року позов
ОСОБА_3 задоволений частково (а.с.124-128).

Суд виділив у власність ОСОБА_3:
автомобіль марки «ВАЗ-211540», державний
номер НОМЕР_1 вартістю 50000грн., причеп до
автомобіля вартістю 3000грн., хлібопічку
вартістю 1300грн., ліжко вартістю 1200грн.,
пральну машину вартістю 300грн.,
електричну духовку вартістю 200грн.,
холодильник вартістю 1500грн., пилосос
вартістю 800грн., кухонний комбайн
вартістю 1000грн., електрогриль вартістю
400грн., мікрохвильову піч вартістю
600грн., морозильну камеру вартістю
2500грн., блендер вартістю 300грн., кухонні
меблі вартістю 2000грн., два столи
загальною вартістю 500грн., дві тумбочки
загальною вартістю 600грн., корову
вартістю 6000грн., а всього майна на суму
72200грн., а у власність ОСОБА_2 суд
виділив: коня, підводу та сани
загальною вартістю 13000грн., мотокосилку
вартістю 1000грн., громаділку вартістю
1000грн., станок свердлильний вартістю
1000грн., станок для заточки ланцюга
вартістю 250грн., станок для заточки
свердл вартістю 200грн., зварювальний
апарат вартістю 1000грн., електрорубанок
вартістю 300грн., компресор вартістю
2000грн., дві «електроболгарки»
загальною вартістю 500грн., дві
бензопилки загальною вартістю 5000грн.,
електродріль вартістю 500грн.,
будівельний фен вартістю 250грн.,
мотокосу вартістю 2000грн., мотоблок
вартістю 8000грн., косілку вартістю
2000грн., пилку циркулярну вартістю
1500грн., дошки, шифер загальною вартістю
1500грн., сіно та дрова загальною
вартістю 4000грн., одну тонну
металобрухту загальною вартістю
1000грн., а всього майна на суму 46000грн.

В решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, і у
задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовлено.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рішення суду не
оскаржили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про поділ майна подружжя,
задовольнив його позов, та позов ОСОБА_4
в повному обсязі, повернувши у
власність ОСОБА_4 коня вартістю 3000грн,
підводу, мотокосілку вартістю1000грн.,
бензопилу вартістю 3000грн, корову,
посилаючись на те, що суд в порушені
вимог процесуального і матеріального
права необґрунтовано і безпідставно
прийняв рішення суду про задоволення
позову ОСОБА_3, та відмову у задоволені
його позову і позову ОСОБА_4 (а.с.135-139).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 частково підтримав
свою апеляційну скаргу, і просив
виключити з поділу майна подружжя
майно, яке належить його мати ОСОБА_4,
надане їм для тимчасового
користування, а також виключити з
поділу майна подружжя автомобіль,
посилаючись на те, що на день ухвалення
рішення суду, він продав автомобіль
своїй сестрі за 35000грн., і згоден
повернути позивачці ОСОБА_3 половину
вартості автомобіля не грошами, а
майном яке судом було виділено йому, а
саме: бензомоторну пилку «Мотор-Січ-270»,
станок для заточки свердл,
електроболгарку, бензопилу,
електродриль.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, сторони, адвокатів в
інтересах сторін, вивчивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з
урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановлені фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2
знаходилися в зареєстрованому шлюбі з
11 липня 2003р. до 23 квітня 2013р.

Під час шлюбу вони за спільні кошти
придбали наступне майно: автомобіль
марки «ВАЗ-211540», державний номер НОМЕР_1
вартістю 50000грн., причіп до автомобіля
вартістю 3000грн., хлібопічку вартістю
1300грн., ліжко вартістю 1200грн., пральну
машину вартістю 300грн., електричну
духовку вартістю 200грн., холодильник
вартістю 1500грн., пилосос вартістю
800грн., кухонний комбайн вартістю
1000грн., електрогриль вартістю 400грн.,
мікрохвильову піч вартістю 600грн.,
морозильну камеру вартістю 2500грн.,
блендер вартістю 300грн., кухонні меблі
вартістю 2000грн., два столи загальною
вартістю 500грн., дві тумбочки загальною
вартістю 600грн., корову вартістю 6000грн.,
коня, підводу та сани загальною
вартістю 13000грн., мотокосилку вартістю
1000грн., громаділку вартістю 1000грн.,
станок свердлильний вартістю 1000грн.,
станок для заточки ланцюга вартістю
250грн., станок для заточки свердл
вартістю 200грн., зварювальний апарат
вартістю 1000грн., електрорубанок
вартістю 300грн., компресор вартістю
2000грн., дві «електроболгарки»
загальною вартістю 500грн., дві
бензопилки загальною вартістю 5000грн.,
електродріль вартістю 500грн.,
будівельний фен вартістю 250грн.,
мотокосу вартістю 2000грн., мотоблок
вартістю 8000грн., косілку вартістю
2000грн., пилку циркулярну вартістю
1500грн., дошки, шифер загальною вартістю
1500грн., сіно та дрова загальною
вартістю 4000грн., одну тонну
металобрухту загальною вартістю
1000грн., а всього майно на загальну суму
118200грн.

Статтею 60 Сімейного кодексу України
визначено, що майно набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.68 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до вимог ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Частина 2 ст.70 СК України зазначає, що
при вирішені спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї.

Фактично сторони не заперечували про
поділ вищевказаного майна.

Але відповідач ОСОБА_2 не надав суду
першої та апеляційної інстанції
відповідні та належні докази відносно
витрат, пов'язаних з ремонтом будинку,
літньої кухні, будівництва сіновалу та
сараю. Судова колегія, вважає, що
вказані витрати ОСОБА_2 поніс разом з
дружиною ОСОБА_3 під час сумісного
проживання в шлюбі, що було його
обов'язком як чоловіка.

Також ОСОБА_2 не були надані відповідні
докази відносно того, що його мати
надала для їх сім'ї в тимчасове
користування корову, коня та інше
майно, та суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, а саме: коня,
корову, бензомоторну пилку
«Мотор-Січ-270», мотокосу «Атлант»,
мотоблок «Зубр».

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що на час
ухвалення рішення суду від 07 квітня
2014року, автомобіль марки «ВАЗ-211540»,
державний номер НОМЕР_1, зареєстрований
на ім'я ОСОБА_2, був проданий ним ОСОБА_4 -
14 лютого 2014року, що підтверджується
довідкою № 602 від 07 червня 2-014року,
виданою управлінням державтоінспекції
на а.с.169.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що він
продав автомобіль сестрі ОСОБА_4 за
35000грн., не сповістив про це суд першої
інстанції, оскільки у нього про це не
питали.

При вказаних обставинах слід
виключити автомобіль з поділу майна
подружжя, ухвалив рішення про відмову у
задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ автомобіля марки «ВАЗ-211540»,
державний номер НОМЕР_1.

Суд апеляційної інстанції не може
стягнути з ОСОБА_2 компенсацію за
проданий автомобіль і не може замість
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
компенсації виділити їй майно, яке
просив ОСОБА_2, оскільки між сторонами є
спір відносно вартості вказаного
автомобіля, яку ОСОБА_3 в суді першої
інстанції визначила в сумі 50000грн. в
судовому засіданні апеляційної
інстанції стала стверджувати, що
вважає, що автомобіль коштує 80000грн., а
згідно висновку експерта від 25 січня
2014року на а.с. 165-167 вартість автомобіля
складає - 36719грн.

Позивач ОСОБА_3 не позбавлена права
звернутися до суду з відповідним
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
половину вартості вищевказаного
автомобіля, який сторони придбали за
час шлюбу, проти чого вони не
заперечували.

Апеляційний суд приходить до висновку
про те, що судом першої інстанції дана
належна оцінка доводам сторін у
сукупності з наданими сторонами
доказами, висновки суду відповідають
обставинам справи, а доводи, викладені
у апеляційній скарзі, крім обставин,
пов'язаних з проданим автомобілем, не
спростовують їх, тому підстав для
повного скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції, крім в
частині відмову у задоволені позову
про поділ автомобіля, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду
Одеської області від 07 квітня 2014року -
скасувати в частині задоволення позову
ОСОБА_3 про поділ автомобіля марки
«ВАЗ-211540», державний номер НОМЕР_1.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ автомобіля марки «ВАЗ-211540»,
державний номер НОМЕР_1 - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова