АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/467/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2548/14
Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т. О.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,
Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Котелевського районного суду
Полтавської області від 17 червня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом, у якому
зазначало, що відповідно до укладеного
договору №б/н від 23 квітня 2007 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,0% річних.

Позичальник належним чином не виконав
взятих на себе зобов'язань та станом на
31 березня 2014 року має заборгованість за
тілом кредиту у сумі 6 283,20 грн.,
заборгованість по процентам у сумі 20
637,76 грн., крім того банком нараховано
штраф (фіксована частина) у сумі 500,00
грн. та штраф (процентна складова) у
сумі 1 346,05 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором на загальну суму 28
767,01 грн.

Рішенням Котелевського районного суду
Полтавської області від 17 червня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
у апеляційній скарзі зазначає, що
позовна давність на пред'явлення
банком позовних вимог до ОСОБА_1 не
сплинула, оскільки кредитний договір є
безстроковим , просить зазначене
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та у порядку, що
встановлені договором.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Місцевим судом встановлено, що 23 квітня
2007 року між ВАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
та ОСОБА_1 було укладено договір про
споживчий кредит «Розстрочка»
(Стандарт) №PLXRRX03480060, за умовами якого
банк надав відповідачу кредит у сумі 1
608,00 грн. на строк з 23 квітня 2007 року по 23
квітня 2008 року включно з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на залишок
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 4,02 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 268,00
грн.

Водночас, з заяви позичальника та
наданих банком відомостей вбачається,
що разом з отриманням споживчого
кредиту «Розстрочка» (Стандарт), ОСОБА_1
отримувалась кредитна картка НОМЕР_1 з
безкоштовним періодом користування
кредитом до 55 днів (а.с. 112, 128).

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення заборгованості, банк
обґрунтовував свої вимоги тим, що за
кредитною карткою НОМЕР_1 станом на 31
березня 2014 року рахується
заборгованість за тілом кредиту у сумі
6 283,20 грн., заборгованість по процентам -
20 637,76 грн., крім того банком нараховано
штраф (фіксована частина) у сумі 500,00
грн. та штраф (процентна складова) у
сумі 1 346,05 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

У свою чергу, у правових позиціях
Верховного Суду України, викладених у
постановах від 6 листопада 2013 року в
справі №6-116цс13, та від 19 березня 2014 року
в справі №6-14цс14, роз'яснено, що початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, при цьому, за
кредитною карткою такий строк щодо
місячних платежів погашення кредиту
починає відраховуватись після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінчення строку дії договору.

За наданою банком інформацією по
кредитній картці НОМЕР_1, строк її дії
сплинув у січні 2009 року (а.с. 128).

Між тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з цим позовом лише у травні
2014 року, тобто з пропуском
встановленого ст. 257 ЦК України
трирічного строку позовної давності.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 не
заперечує тієї обставини, що допустив
заборгованість за кредитною карткою
НОМЕР_1, проте, заперечуючи проти
пред'явленого до нього позову, просив
застосувати наслідки спливу позовної
давності (а.с. 29).

З огляду на положення ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та заяви відповідача про
застосування позовної давності до
позовних вимог банку, місцевий суд
дійшов вірного висновку щодо наявності
підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК
України, для відмови у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з
підстав пропуску строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що картковий рахунок відкрито
на необмежений строк, а кредитна картка
щороку проходила лонгацію, що не
відповідає положенням чинного
законодавства та умовам кредитного
договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою, які
разом з заявою ОСОБА_1 про отримання
кредитної картки, складають договір
про надання банківських послуг, строк
дії картки вказаний на лицевій стороні
картки (місяць, рік), при цьому, картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця (а.с. 13 зі звороту).

Банком не заперечується, що строк дії
картки сплинув у січні 2009 року,
перевипуск кредитної картки
здійснювався, проте клієнтом нова
картка не отримувалась (а.с. 128).

Таким чином, за наявності чітко
визначеного строку дії кредитної
картки, підстав виходити з іншого
невизначеного строку її дії, колегією
суддів не вбачається.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та не спростовують вірних
висновків місцевого суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування чи зміни.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Котелевського районного суду
Полтавської області від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
В.А. Чічіль

Судді:
О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя
В.А. Чічіль