Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України/

09 липня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та маральної шкоди,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом до відповідача.
В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те що, 28 листопада 2013
року відповідач керуючи автомобілем
«Шевроле» державний номер НОМЕР_1,
рухаючись в м. Дніпропетровську по вул.
Космічна біля буд. 115 відволікся від
керування та скоїв зіткнення з
попереду зупинившимся автомобілем
позивача Черрі Тігго державний номер
НОМЕР_2, після чого автомобіль Черрі
Тігго відкинуло вперед де він
зіткнувся з автомобілем Санг Йонг
державний номер НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_3. В результаті ДТП
автомобіль позивача зазнав ушкоджень.
Постановою Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 грудня 2013 року в скоєнні вказаного
ДТП було визнано винним ОСОБА_2. Діями
відповідача позивачу було спричинено
матеріальну та моральну шкоду яку він
просить стягнути з відповідача на його
користь.

Позивач в судове засідання не
з*явився про день, час та місце розгляд
у справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву про слухання справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з*явився про день, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причин неявки суду не повідомив.

Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні, 28
листопада 2013 року ОСОБА_2 керуючи
автомобілем «Шевроле» державний номер
НОМЕР_1, рухаючись в м. Дніпропетровську
по вул. Космічна біля буд. 115 відволікся
від керування та скоїв зіткнення з
попереду зупинившимся автомобілем
позивача Черрі Тігго державний номер
НОМЕР_2, після чого автомобіль Черрі
Тігго відкинуло вперед де він
зіткнувся з автомобілем Санг Йонг
державний номер НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_3. В результаті ДТП
автомобіль позивача зазнав ушкоджень.

Постановою Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 грудня 2013 року ОСОБА_2 було визнано
винним у скоєні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124 КУ
пАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400
грн.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду в
справі про адміністратвине
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою Амур
- Нижньодніпровського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 грудня 2013
року встановлено факт вчинення
відповідачем на своєму автомобілі
адміністративного правопорушення
відносно позивача, факт завдання діями
вказаної особи шкоди позивачу, а також
наявність причинно-слідчого зв'язку
між винними діями ОСОБА_2 та
зазначеними наслідками у вигляді шкоди
позивачу і відповідно винність
відповідача в завданні шкоди, ця вина
встановлена і доведена.

Постанова Амур -
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 грудня 2013 року
відносно ОСОБА_2 набрала законної сили,
а тому є достатньо підстав для
звільнення позивача від доказування
даного позову в частині питань чи мали
місце винні дії відповідача на своєму
автомобілі, а саме дії, що містять в
собі склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУПАПП, факт завдання ушкоджень
позивачу, наявність причинно-слідчого
зв'язку між винними діями, пов'язаними з
порушенням вимог Правил дорожнього
руху України, відповідачем і завданням
шкоди позивачу. Вказаними
протиправними діями позивачу було
завдано матеріальної шкоди.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на
захист цивільних прав та інтересів: « 1.
Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України
передбачає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Винними діями відповідача на вказаному
автомобілі позивачу ОСОБА_1 було
завдано матеріальної шкоди.
Матеріальна шкода полягає в наступному
- вартість ремонтно-відновлювального
ремонту пошкодженого її автомобіля,
витрати на складання звіту.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, ..., що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.... Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними
діями саме відповідача, пов'язаними з
використанням джерела підвищеної
небезпеки (транспортного засобу)
позивачу було завдано майнової шкоди
та прямих збитків, які знаходяться в
безпосередньому причинно-слідчому
зв'язку зі вказаними діями ОСОБА_2 та
підлягають відшкодуванню за рахунок
винної особи.

Звітом № 1649 від 20 грудня 2013 року
вартість матеріального збитку,
нанесеного власнику автомобіля Черрі
Тігго державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, пошкодженого у наслідок ДТП,
становить 24 550,20 грн.

Відповідно п. 14 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки»
встановлено, що при визначенні розміру
та способу відшкодування шкоди,
завданої майну потерпілого, судам слід
враховувати положення статті 1192 ЦК.
Наприклад, з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ такого ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Коли відшкодування
шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди…Якщо
для відновлення попереднього стану
речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації.

Отже, враховуючи вищезазначені докази
та надані суду документи, матеріальна
шкода завдана ОСОБА_1 становить 24 550,20
грн., яка і підлягає стягнення з
відповідача на користь позивача, також
суд вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на
складання звіту в розмірі - 600 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК
України, а саме, наявність вини особи,
яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичної особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до роз*яснень, даних в п. 5
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (не майнової) шкоди ",
обов*язковому з*ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв*язку між шкодою та протиправними
діяннями її заподіювача та вина
останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору».

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає частковому
задоволенню.

При таких обставинах суд вважає
можливим позовні вимоги задовольнити
частково і стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1 збитки пов'язані з
відновленням попереднього стану речі у
розмірі 24 550,20 грн. та збитки в сумі 600
грн., а також судові витрати позивача
по сплаті судового збору 251,50 грн. в
іншій частині позовних вимог
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212-215, 218, 224
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
маральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 25 150 грн. 20
коп. та судові витрати в розмірі 251 грн.
50 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
С.О.Демидова