Справа № 378/958/13-ц Головуючий у І
інстанції Галич Ю.М.Провадження №
22-ц/780/3538/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 24
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О. М., Мережко М.В.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Апеляційного
суду Київської області матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ставищенського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року по справі за позовом
Моторного (Транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_2, про
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Моторне (транспортне) страхове
бюро України звернулось до суду з
позовом до відповідача про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування в розмірі 11296
грн. 77 копійок витрати на правову
допомогу в розмірі 1000 грн. та судового
збору в розмірі 229 грн. 40 коп. Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що 12.01.2010
року на 157 кілометрі траси Житомир -
Ставище мала місце
дорожньо-транспортна пригода із участю
автомобіля „ВАЗ 2106", державний №
НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2, власник: ОСОБА_4.)
та автомобіля „Daewoo", державний №
НОМЕР_2 (водій та власник ОСОБА_5).
Відповідно до постанови
Ставищанського районного суду
Київської області від 11.02.2010 року в діях
відповідача є наявність
адміністративного правопорушення і
винним у скоєнні ДТП є відповідач. У
позивача ОСОБА_5, на момент ДТП був
чинний поліс обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а у відповідача, такий поліс
був відсутній. Отже на момент вчинення
ДТП (12.01.2010 року), цивільно - правова
відповідальність відповідача, як водія
транспортного засобу, не була
застрахована. Оскільки, винуватець ДТП,
яким є відповідач, не застрахував свою
цивільно - правову відповідальність, то
після вищезазначеної події ОСОБА_5
Звернувся до позивача із повідомленням
про відшкодування шкоди, заподіяної в
ДТП, яка мала місце 12.01.2010 року. Так як в
даному випадку позивач зобов'язаний
згідно чинного законодавства
здійснити регламентну виплату
(страхове відшкодування) потерпілому в
ДТП , то позивачем вищевказана заява
була прийнята та були здійснені дії по
встановленню всіх обставин подій,
визначенню розміру збитку та виплаті
відшкодування. Так позивач, на підставі
звіту авто товарознавчого дослідження
№ 736 та інших зібраних документів по
цій справі, здійснив регламентну
виплату (страхове відшкодування)
ОСОБА_5 В розмірі 11296,77 (одинадцять тисяч
двісті дев'яносто шість гривень) 77
копійок. Це є факт підтверджується
наказом № 2505 та платіжним дорученням №
3799. Крім того, позивач, при врегулюванні
даної страхової справи поніс додаткові
витрати пов'язані із замовленням
правової допомоги у СПД "ОСОБА_6.",
необхідної для юридичного
супроводження даного страхового
випадку, які становлять 1000,00 грн.. Це
підтверджується платіжним дорученням
та контрактом про надання юридичної
допомоги № 58 від 17.09.2012 року відповідно.
До позивача перейшло право вимоги, яке
ОСОБА_5 має до особи, відповідальної за
завдані збитки. На підставі вище
викладеного та керуючись ст.1191
Цивільного кодексу України, ст. 38
Закону України „про ОЦВ", позивач
направив на адресу відповідача лист №
20378/3-2-05 з вимогою відшкодувати збиток у
розмірі 11296,77 гривень. На сьогоднішній
день відповідач не вжив ніяких дій щодо
відшкодування завданої ним шкоди в
добровільному порядку. Позивач просить
стягнути з ОСОБА_2, матеріальну шкоду у
розмірі 11296,77 гривень, на користь
позивача. Стягнути з ОСОБА_2 витрати на
правову допомогу у розмірі 1000,00
гривень. Стягнути з ОСОБА_2 витрати по
сплаті позивачем державного мита у
розмірі 229,40 гривень.

В судове засідання представник
позивача не прибув, надіслав до суду
клопотання в якому підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на обставини
справи викладені в позовній заяві та
просить суд здійснити розгляд справи
без присутності представника позивача,
тому суд вважає можливим розглянути
справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
направив до суду свого представника з
належним чином оформленими
повноваженнями, тому суд вважає
можливим розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні проти позову
заперечив, поскільки вважає, що
відповідачем по справі має бути не
ОСОБА_2, а страхова компанія «ПРО100» яка
застрахувала автомобіль ЗАЗ- ДЕО .
Також не погоджується із звітом про
оцінку автомобіля, поскільки вважає, що
сума оцінки є завищеною і позивачу
ніхто не повідомляв про про час
проведення оцінки пошкодженого
автомобіля та не погоджується на
компенсацію витрат 1000 гривень на
правову допомогу, поскільки ввважає, що
ця компенсація не передбачена діючим
законодавством. Крім того цивільно-
правову відповідальність ОСОБА_2
застраховано не було, проте автомобіль
ВАЗ яким керувала відповідачка був
застрахований власником автомобіля
ОСОБА_4 і він мав страховий поліс на
свою цивільно-правову
відповідальність, а тому цей спір має
вирішуватись між страховими
компаніями.

Рішенням Ставищенського районного
суду від 10 квітня 2014 року позов
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, задоволено частково.

Стянуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, на користь Моторного
(Транспортного) страхового бюро
України, в м. Київ. бул. Русанівський, 8,
виплачене страхове відшкодування у
розмірі 10992 (десять тисяч дев'ятсот
дев'яносто дві гривні) 63 копійки, 229
гривень 40 копійок сплаченого судового
збору, а всього в розмірі 11222 (
одинадцять тисяч двісті двадцять дві)
гривні 03 копійки.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона не
обґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 12.01.2010 року на 157
кілометрі траси Житомир - Ставище мала
місце дорожньо-транспортна пригода із
участю автомобіля „ВАЗ 2106", державний
№ НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2, власник:
ОСОБА_4.) та автомобіля „Daewoo", державний
№ НОМЕР_2 (водій та власник ОСОБА_5).,
внаслідок якої було пошкоджено
належний ОСОБА_5, автомобіль „Daewoo",
державний № НОМЕР_2.

Згідно з Полісом № ВВ/ 9351064 термін дії
якого з 23.07.2009 р. по 22.07.2010 р. -
страхувальник ОСОБА_5 на автомобіль
ЗАЗ-ДЕО номер НОМЕР_2 (а.с.5).

В подальшому МТСБУ зверталось до
відповідача з листом про компенсацію
вказаних витрат у добровільному
порядку, проте відповідач вказані
кошти не сплатив. На підставі
викладеного, позивач просив стягнути з
відповідача суму виплаченого ним
страхового відшкодування у розмірі 11296
грн. 77 коп. витрати на правову допомогу
в розмірі 1000 грн. та судового збору в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Постановою Ставищенського районного
суду Київської області від 11 лютого 2010
року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні
вказаної ДТП. (а.с. 9-зворот).

Відповідно до п.п. "а" п.41.1 ст.41 Закону
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Як вбачається з пояснень представника
відповідача та матеріалів справи,
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2 застраховано не було.

Згідно звіту № 736 від 28 січня 2010 року,
про оцінку автомобіля « ЗАЗ-ДЕО » д/н
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5,
матеріальний збиток внаслідок
пошкодження автомобіля, заподіяний
власнику автомобіля становить 10992 грн.
63 коп.

Оскільки цивільно-правову
відповідальність відповідача
застраховано не було, МТСБУ за заявою
ОСОБА_5 на підставі ст.41 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон), здійснило
виплату потерпілому відшкодування
шкоди в розмірі 11296 грн. 77 коп., за шкоду
заподіяну в результаті
дорожно-транспортної пригоди.( наказ №
2505 від 27.08.2010 року та платіжне доручення
№ 3799 від 20 вересня 2010року-а.с. 19, 60).

Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Пунктом 38.2 ст. 38 Закону визначено, що
МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, з
яким погоджується колегія суддів, про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача в порядку регресу
виплаченого позивачем страхового
відшкодування в розмірі 10992 грн.63 коп.,
поскільки саме ця сума збитку
зазначена у звіті про оцінку
автомобіля (а.с.13).

Намагаючись спростувати висновки суду,
апелянт посилається на те, що позивач,
належним чином не довів свої позовні
вимоги, а тому у задоволенні позову -
відмовити.

Натомість, колегія суддів приймає до
уваги, щ позивачем надані всі належні
докази про наявність вини апелянта у
скоєнні зіткнення з автомобілям
ОСОБА_5, а тому позов по суті позовних
вимог обґрунтований та задоволений в
доведеній частині, саме з урахуванням
суми збитків, які нанесені діями
відповідачки.

Суд першої інстанції задовольнив позов
частково та визнав, що стягненню
підлягає сума матеріального збитку
зазначена у звіті, а саме в розмірі 10992
грн.63 коп.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи прийшла до висновку , що по даній
справі саме ОСОБА_2 є відповідачем, а не
страхові компанії, як вказує апелянт в
апеляційній скарзі, поскільки, саме
вона керувала автомобілем ВАЗ, який
належить ОСОБА_4 і який знаходився в
автомобілі і мав поліс обов'язкового
страхування лише на себе, та попрохав
її щоб вона сіла за руль автомобіля і
керувала ним бо погано себе почував ( із
пояснень представника відповідача) і
ОСОБА_2 не маючи такого полісу та не
пересвідчившись у наявності такого
полісу щодо керування даним
автомобілем іншими особами у ОСОБА_4,
сіла за кермо автомобіля та допустила,
під час його керування, зіткнення із
автомобілем під керуванням ОСОБА_5 і
поскільки, вона не мала полісу
обов'язкового страхування, то ОСОБА_5
правомірно звернувся до
моторного(транспортного ) страхового
бюро та отримав відшкодування.

Апелянт вказує, що вона не погоджується
із звітом про оцінку автомобіля,
поскільки вважає, що сума оцінки є
завищеною і її ніхто не повідомляв про
час проведення оцінки пошкодженого
автомобіля. Протее, під час розгляду
справи по суті позову, в судовому
засіданні, відповідач та його
представник не заявляли клопотання про
призначення судової експертизи по
оцінці матеріального збитку, завданого
внаслідок даної дорожньої пригоди, а
тому суд першої інстанції правомірно
виходив із розміру збитку
встановленого звітом про оцінку
пошкодженого автомобіля а таким чином,
колегія суддів вважає, що розмір
збитку, доведений в розмірі
встановленому вищезгаданим звітом. Суд
витребував всі докази, про які просили
сторони по справі і які є в справі,
інших клопотань про витребування
доказів від сторін не надходило.

Так само, апелянт, в апеляційну
інстанції не надала нових доказів та не
вказала нових обставин, які б могли
призвести до скасування рішення суду,
передбачених вимогами ст. 309 ЦПК
України.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.
293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду
від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: