Справа №582/718/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Жмурченко В. Д.Номер
провадження 22-ц/788/129/14 Суддя-доповідач -
ОСОБА_2 Категорія - 44
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г., Левченко Т. А.,

з участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 05
грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Недригайлівського районного
суду від 05 грудня 2013 року визнано
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1

На зазначене рішення суду представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення на користь
ОСОБА_3 В доводах апеляційної скарги
ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_3 виїхав з смт.
Терни Недригайлівського району до м.
Києва не на постійне місце проживання,
а на тимчасове, так як відповідач є
студентом денної формі навчання
Київського кооперативного інституту
бізнесу і права, а тому за ним
зберігається право користування
спірною квартирою. Вказує, що
відповідач тимчасово проживає разом з
матір'ю ОСОБА_7 на найманій квартирі,
так як власної квартири не має.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
заперечення ОСОБА_5, представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_8, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, відповідно до
Свідоцтва про право власності на житло
від 26 лютого 2001 року ОСОБА_5, її чоловіку
ОСОБА_9 та сину ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1 (а.с.12). Після смерті ОСОБА_9,
належну йому частку квартири,
відповідно до закону і заповіту
прийняли в спадок позивачка ОСОБА_5 та
позивач ОСОБА_6 в рівних частинах
(а.с.9-10). На даний час в спірній квартирі
проживають позивачі по справі.

ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7 і шлюб між ними
розірвано 24 вересня 1996 року (а.с.7). Від
шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

З довідки Виконавчого комітету
Тернівської селищної ради від 14
листопада 2013 року вбачається, що
ОСОБА_3 при народженні був
зареєстрований по місцю реєстрації
батьків за адресою: АДРЕСА_2. У
господарській книзі №3 за 1996-2000 р.р. по
АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_3
зареєстрованими не значаться, а ОСОБА_5
значиться знятим з реєстрації за
зазначеною адресою 31.10.1997 року, у
зв'язку з вибуттям його за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.58).

Крім того, з довідок Тернівського ДНЗ
ясла-садок «Теремок» та Тернівської
ЗОШ І-Ш ступенів Недригайлівської
районної ради Сумської області
вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
відвідував дитячий садок та навчався в
1 класі Тернівської ЗОШ І-Ш ступенів
Недригайлівської районної ради
Сумської області (який знаходився на
базі дошкільного навчального закладу)
з 2001 по 15 серпня 2003 року.

ОСОБА_3 в 2005 році виїхав до м. Києва на
постійне місце проживання до своєї
матері ОСОБА_7 . На даний час відповідач
є студентом третього курсу денної
форми навчання Економіко-правового
коледжу Київського кооперативного
інституту бізнесу і права (а.с.39,46).

Як вбачається з довідки КП «Лісове»
Подільської районної у м. Києві ради,
ОСОБА_7 зареєстрована по АДРЕСА_3. Проте,
за вказаною адресою її син ОСОБА_3 не
зареєстрований (а.с.59).

В квітні 2011 року відповідач звернувся
до Тернівської селищної ради про його
реєстрацію за місцем проживання
батька і селищною радою було зроблено
запис в господарську книгу про його
реєстрацію по АДРЕСА_1.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що за
місцем реєстрації ОСОБА_3 в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1 не проживає більше 8
років, не є власником цієї квартири,
його особистих речей в приміщенні
немає, жодних дій, які б свідчили про
наявність у нього інтересу до цього
житла протягом усього часу відсутності
він не вчиняв, участі в оплаті
комунальних послуг не приймав,
реєстрація відповідача перешкоджає
позивачам на свій розсуд користуватися
і розпоряджатися власністю в повному
обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для часткового
задоволення позову ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В
той же час в частині мотивів за яких
позов підлягає задоволенню, рішення
суду підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України в зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 після народження
був зареєстрований за адресою
проживання своїх батьків АДРЕСА_2.
Також, з пояснень позивачки ОСОБА_5
вбачається, і дані обставини
підтверджує апелянт у своїй
апеляційній скарзі, після розірвання
шлюбу між батьками, ОСОБА_3 разом з
матір'ю ОСОБА_7 наприкінці 1996 року
перейшов проживати в будинок свого
діда - ОСОБА_4, який знаходиться в
АДРЕСА_4, а його батько ОСОБА_5 31.10.1997
року перейшов проживати в квартиру
АДРЕСА_1 де також проживали і його
батьки. Вподальшому, вони
приватизували спірну квартиру, що
підтверджується Свідоцтво про право
власності на житло від 28 березня 2001
року.

Незважаючи на те, що неповнолітній син
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - ОСОБА_3 перейшов
проживати разом з матір'ю до свого діда
ОСОБА_4, він до 2005 року мав можливість, з
дозволу власників квартири АДРЕСА_1,
користуватись нею. Наприкінці 2005 року
відповідач виїхав на постійне місце
проживання до своєї матері в м.Київ, і з
того часу проживає разом з нею,
перебуває на її утриманні, а з позивача
ОСОБА_5 рішенням суду стягнуті аліменти
на її користь на утримання сина.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

При вирішенні спору, місцевий суд
помилково застосував до спірних
правовідносин положення ст.167 ЖК
України, якою урегульований порядок
розірвання наймачем договору найму
жилого приміщення в будинку( квартирі),
що належить громадянинові.

В той же час, з обставин справи
вбачається, що відповідач втратив
право користування житлом не як наймач
за договором найму житлового
приміщення, а як член сім'ї власника
житла, який понад рік без поважних
причин не користувався ним, а тому спір
підлягав вирішенню відповідно до ст. 405
ЦК України. Однак колегія суддів не
вбачає підстав для зміни рішення суду,
оскільки це порушення не призвело до
неправильного вирішення справи.

Також не заслуговують на увагу доводи
апелянта в тій частині, що відповідач
зберігає за собою право користування
спірною квартирою, оскільки тимчасово
виїхав з постійного місця проживання,
у зв'язку з навчанням. В той же час, як
встановлено в судовому засідання,
відповідач ще з 2005 року припинив
користуватися спірною квартирою і дане
житлове приміщення ніколи не було його
постійним місцем проживання і
посилання апелянта на ст.71 ЖК України є
безпідставним, оскільки даною нормою
права урегульовано право тимчасово
відсутніх громадян на збереження за
ними житлового приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду, а не в будинках (квартирах)
приватного житлового фонду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку щодо
необхідності зміни мотивувальної
частини рішення та залишення без зміни
рішення суду першої інстанції в інших
частинах.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 4, 309, 313, 316
ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення
Недригайлівського районного суду
Сумської області від 05 грудня 2013 року в
даній справі, залишивши без зміни
рішення суду в інших частинах.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -