№ 201/4450/14-ц
провадження 2-др/201/21/14
УХВАЛА

9 липня 2014 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
питання про ухвалення додаткового
рішення та виправлення описки у
судовому рішенні по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради про
визнання неправомірними дії та
відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 1 квітня 2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідача
Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради про визнання
неправомірними дії та відшкодування
шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Ухвалою судді апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 червня
2014 року цивільна справа повернута до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська для вирішення
питання щодо ухвалення додаткового
рішення та виправлення описки у
рішенні суду по справі.

У зв'язку закінченням строку
повноважень судді Федорішева С.С.
розгляд зазначених питань, згідно
встановленого законом порядку, було
розподілено автоматизованою системою
документообігу суду для розгляду судді
Антонюку О.А.

Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з
власної ініціативи або за заявою осіб,
які беруть участь у справі, виправити
допущені у судовому рішенні описки чи
арифметичні помилки. Питання про
внесення виправлень вирішується в
судовому засіданні, про що
постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

Особи, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 4 ст. 219 та ч. 3 ст. 220 ЦПК
України суд вважає можливим розглядати
зазначені питання за відсутності цих
осіб.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає необхідним виправити описки
допущені в рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014 року стосовно найменування
відповідача Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради замість «Комунального
підприємства «Теплоенерго»» зазначити
вірно «Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради», оскільки згідно
матеріалів цієї справи вірне
найменування відповідача - Комунальне
підприємство «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради, а не
Комунальне підприємство
«Теплоенерго», а тому у судовому
рішенні дійсно були допущені описки
стосовно зазначеного.

Вирішуючи питання щодо ухвалення
додаткового рішення по справі суд
приходить до висновку, що підстав для
його ухвалення цим складом суду не має,
при цьому виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 220 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік
випадків, коли судом повинно бути
ухвалено додаткове рішення.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Згідно ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014 року позов задоволено
частково, а саме: визнано припинення
опалення будинку №39/41 по вул.
Жуковського у м. Дніпропетровську
Комунальним підприємством
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради 04.04.2013 р. Неправомірним;
визнано ненадання Комунальним
підприємством «Теплоенерго»
Дніпропетровськоїміської ради
споживачу ОСОБА_1 достовірної
інформації про дату припинення
опалення будинку №39/41 по вул.
Жуковського у м. Дніпропетровську та
зниження у зв'язку з цим вартості
послуг з опалення неправомірним;
стягнуто з Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_1 05 грн. 86
коп. в рахунок відшкодування переплати
за теплопостачання у квітні 2013 р;
стягнуто з Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_1 170 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
спричиненої йому у зв'язку із
порушенням його прав на отримання
необхідної та достовірної інформації
про послуги, що надаються; стягнуто з
Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради на користь держави 243 грн.
60 коп. в рахунок сплати судового збору,
судом при розгляді справи досліджені
всі обставини справи, розглянуті
конкретно всі заявлені позовні вимоги,
саме такі вимоги були заявлені
позивачем у позовній заяві і саме на
них він наполягав в судовому засіданні,
їх формулювання знайшли своє вірне
відображення в зазначеному рішенні
суду, також в рішенні конкретно
відображено аналіз обставин справи та
правового обґрунтування,
проаналізовано надані та добуті судом
докази, по всім заявленим позовним
вимогам надано висновок суду та в
рішенні суду містяться посилання на
відповідні норми матеріального та
процесуального права, а тому з
урахуванням зазначеного та вище
викладеного передбачених законом
підстав, для ухвалення додаткового
рішення суду не має.

Також слід зазначити, що згідно ч. 1 ст.
220 ЦПК України ухвалити додаткове
рішення, може суд, що ухвалив рішення, а
не інший склад суду.

Крім того, в п. 20 постанови № 14 пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009 року «Про судове рішення у цивільній
справі» зазначено, що додаткове
рішення може бути ухвалено лише у
випадках і за умов, передбачених
статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може
змінити суті основного рішення або
містити в собі висновки про права та
обов'язки осіб, які не брали участі у
справі, чи вирішувати вимоги, не
досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення може ухвалити лише
той склад суду, що ухвалив рішення в
даній справі. В іншому разі особа має
право звернутися до суду з тими ж
вимогами на загальних підставах. При
порушенні питання про ухвалення
додаткового рішення з інших підстав
суд ухвалою відмовляє в задоволенні
заяви.

За таких обставин та з урахуванням
всебічного дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, суд
приходить до висновку, що передбачених
законом підстав для ухвалення цим
складом суду додаткового рішення не
має.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11, 210, 219, 220, 293 ЦПК
України, суд -

У Х В А Л И В:

Виправити описки допущені в
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2014 року
стосовно найменування відповідача
Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради замість «Комунального
підприємства «Теплоенерго»» зазначити
вірно «Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради».

Передбачених законом підстав для
ухвалення цим складом суду додаткового
рішення не має.

Суддя -