У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 24 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки,

в с т а н о в и в :

У листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08
грудня 2007 року між сторонами було
укладено договір оренди належної
позивачу на праві власності земельної
ділянки, яка розташована на території
Новоюріївської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області. Умовами укладеного договору
передбачено, що орендна плата
вноситься орендарем у строк до 31 грудня
кожного року, однак, відповідач порушує
вказані умови договору оренди так як не
сплатив орендну плату за 2011 та 2012 роки у
встановлений договором строк.

Посилаючись на наведені обставини,
ОСОБА_3 просила суд ухвалити рішення,
яким розірвати укладений з
відповідачем договір оренди.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 24 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 29 квітня 2014 року,
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3
Розірвано договір оренди земельної
ділянки площею 8,20 га, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований в
Новобузькому окрузі реєстрації 16 січня
2008 року за № 69. Вирішено питання
про судові витрати.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Судами правильно встановлено, що
орендар порушив істотні умови
укладеного договору оренди щодо
своєчасної сплати орендної плати та
дійшли вірного висновку про те, що таке
порушення є підставою для розірвання
договору оренди згідно зі ст. 32 Закону
України «Про оренду землі» та п. 38
укладеного договору оренди.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про розірвання договору оренди
земельної ділянки.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук