У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Олійник А.С.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- Комунальне підприємство
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації», про визнання
недійсними довіреності та договору
дарування, визнання права власності на
квартиру, усунення перешкод у
користуванні квартирою, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
зобов'язання поновити в реєстрі прав
власників нерухомого майна реєстрацію
квартири та видати правовстановлюючі
документи, відшкодування упущеної
вигоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 5 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про визнання за нею
права власності на квартиру АДРЕСА_1 з
тих підстав, що вказану квартиру їй
подарував ОСОБА_3 25 грудня 2003
року, вона виконала в даній квартирі
капітальний ремонт, після чого ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом
про визнання договору дарування
фіктивним.

Крім того, зазначала, що в жовтні 2007
року ОСОБА_2 зареєструвала в
Маріупольському бюро технічної
інвентаризації за собою право
власності на спірну квартиру на
підставі рішення третейського суду і
таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
визнають за нею права власності на дану
квартиру.

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, який у подальшому
уточнила, і остаточно просила визнати
недійсними довіреність від 24 квітня 2003
року, посвідчену від її імені
нотаріусом Другої маріупольської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_3, та договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, що діяв від імені ОСОБА_2;
витребувати із чужого незаконного
володіння ОСОБА_5 зазначену квартиру;
усунути перешкоди в користуванні та
розпорядженні спірною квартирою,
зобов'язавши комунальне
підприємство«Маріупольське бюро
технічної інвентаризації» поновити в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно реєстрацію спірної квартири на
її ім'я і видати правовстановлюючі
документи на квартиру; стягнути на її
користь на відшкодування упущеної
вигоди з ОСОБА_1 - 482 241,67 грн, ОСОБА_4 -
247 783 грн і ОСОБА_5 - 149 205,33 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що
посвідчену від її імені нотаріусом
Другої маріупольської державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_3
довіреність вона не видавала і не
підписувала. Договір дарування
зазначеної квартири укладений без її
відома і таку угоду вона не схвалювала
На підставі ухвали Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 6 квітня 2009 року про
затвердження мирової угоди між ОСОБА_1
та ОСОБА_4 зазначена квартира перейшла
у власність ОСОБА_4, який за договором
купівлі-продажу від 6 грудня 2011 року
продав її ОСОБА_5 Внаслідок незаконних
дій відповідачів їй завдані збитки у
вигляді упущеної вигоди, оскільки нею
втрачено дохід, який вона могла б
отримати відповідно до договору оренди
спірної квартири, укладеного з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Азов Бюро Груп», у
сумі 1 000 доларів США щомісячно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено, позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність, видану
від імені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3,
посвідчену 24 квітня 2003 року
нотаріусом Другої маріупольської
державної нотаріальної контори.

У іншій частині позову ОСОБА_2
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 5 грудня 2013 року рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 30 вересня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування, визнання
права власності на квартиру, усунення
перешкод у користуванні квартирою,
витруювання майна з чужого незаконного
володіння, зобов'язання поновити в
реєстрі прав власників нерухомого
майна реєстрацію квартири та видати
правовстановлюючі документи,
відшкодування упущеної вигоди
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Визнано недійсним договір дарування
квартир АДРЕСА_1, укладений 25 грудня 2003
року між ОСОБА_3, який діяв за
нотаріально посвідченою 24 квітня 2004
року довіреністю від імені ОСОБА_2, та
ОСОБА_1, та витребувано у ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

У іншій частині позову ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Донецької області
від 5 грудня 2013 року в частині
задоволення позову про визнання
недійсним договору дарування та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У іншій частині судове рішення суду
апеляційної інстанції не оскаржено і
підстав перевіряти його законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов у частині визнання
недійсним договору дарування та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, суд апеляційної
інстанції, дослідивши докази у справі,
дав їм належну оцінку і, з урахуванням
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позову в
зазначеній частині, оскільки спірна
квартира вибула з власності ОСОБА_2 не
з її волі і таку угоду вона не
схвалювала, що є підставою для
витребування майна з чужого
незаконного володіння ОСОБА_5

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 5 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін А.С.Олійник