Справа № 146/1199/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" січня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

при секретарі
Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в смт.
Томашполі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ПАТ «Приват Банк»
звернулось до суду з цим позовом,
посилаючись на те, що 24 червня 2006 року
між ним та відповідачем укладено
кредитний договір № DNH4КР20860549 (далі -
Договір). Відповідно до укладеного
договору ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 4765,80 грн зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08
%на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
Банком Договір, про що свідчить підпис
Відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

Зобов'язання за Договором
відповідач належним чином не виконав.
Станом на 11 червня 2013 року
заборгованість за Договором становить
72766.93 грн, що складається з 4765.80 грн
заборгованості за кредитом; 22936.92 грн
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 41122,93 грн пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором; 500 грн штраф (фіксована
частина); 3441.28,30 грн штраф (процентна
складова).

В судове засідання представник
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не
з'явився, однак надіслав до суду заяву,
згідно якої позов підтримує, просить
його задовольнити, проти винесення
заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснила, що її
довіритель ОСОБА_1 договору кредиту з
позивачем не укладав, свого підпису на
даному документі не ставив та
волевиявлення на укладання таких
договорів взагалі не мав. Про те, що
укладено такий договір з підробленням
його підпису йому стало відомо коли
отримав копію позовної заяви з
викликом до суду. Документів: паспорту,
ідентифікаційного номера, банку не
надавав та взагалі з питанням про
отримання кредиту не звертався.
Просить в позові відмовити та стягнути
з позивача витрати в сумі 1468,80 грн за
проведення судово-почеркознавчої
експертизи.

Суд заслухавши представника
відповідача, дослідив, оцінив та
проаналізував всі зібрані у справі
докази у їх сукупності і дійшов
висновку, що позов не обґрунтований і
задоволенню не підлягає виходячи з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 24 червня 2006
року між сторонами укладено кредитний
договір № DNH4КР20860549 (далі - Договір) на
суму в розмірі 4765,80 грн (а. с. 5-25). З
договору кредитного договору
вбачається, що Банк надає позичальнику
строковий кредит у сумі 4 765,80 грн (
чотири тисячі сімсот шістдесят п'ять
грн. 80 коп.) ( далі Кредит) на строк 12
місяців по 22.06.2007 р. включно з сплатою
відсотків за його користування у
розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника поверненню
кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у Заяві та Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також сплати комісії
яка зазначена в Умовах . Погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісячно в період
сплати, Позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти ( щомісячний
платіж) у сумі 453,95 грн для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно Умов.

Адреса та реквізити позичальника
вказані: місце проживання АДРЕСА_1,
паспорт серія НОМЕР_2 виданий
Томашпільським РВ УМВС України у
Вінницькій області 10.11.2006 р.,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (а.с.5-6)

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 2262/2263/13-21 від 26.12.2013 р.
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз Вінницьке
відділення, що була призначена за
ухвалою суду від 26.11.2013 року, слідує, що
підпис від імені ОСОБА_1 в графі
«Підпис» електрофотокопії договору -
Заяви позивальника № DNH4КР20860549 від 24
червня 2006 року укладений між ОСОБА_1 та
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приват банк»
ймовірно виконано не ОСОБА_1, а іншою
особою з наслідуванням якогось підпису
ОСОБА_1 (ймовірніше підпису з копії
паспорта серії НОМЕР_2 від 10.11.2005 р.
виданий Томашпільським РВ УМВС України
у Вінницькій області на ім'я ОСОБА_1)

З копії паспорту ОСОБА_1, що
знаходиться в матеріалах справи
(а.с.26-27) слідує, що дата видачі паспорта
відрізняється від тієї дати, що
зазначений в заяві позичальника, а саме
вказано « 10.11.2006р.», так як в паспорті
«10.11.2005р.». Крім того, в вищевказаній
заяві позичальника адреса проживання
ОСОБА_1 вказана як вулиця Леніна, буд. 48
с. Кислицьке Томашпільський район
Вінницька область в той час як згідно
довідки виданої виконавчим комітетом
Кислицької сільської ради
Томашпільського району (а.с.48) на
території Кислицької сільської ради
вулиці Леніна немає і ніколи не було.

Як вбачається з наданої
представником відповідача копії
паспорта ОСОБА_1, місце проживання
останнього з 2003 року зареєстровано за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дії особи, спрямовані на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

З положень ч.3 ст.203 ЦК України
вбачається, що загальною вимогою
дотримання якої необхідно для
дійсності правочину є вільне
волевиявлення учасника правочину та
відповідність його внутрішній волі.

Аналізуючи досліджені в судовому
засіданні докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку про відсутність
вільного волевиявлення відповідача
ОСОБА_1 на укладення кредитного
договору № DNH4КР20860549 від 24.06.2006 року
(а.с.5-6), з ПАТ КБ «Приват Банк», та
відсутність його внутрішньої волі на
укладення даного договору.

Обов'язковою умовою правочину - є
досягнення сторонами згоди всіх
суттєвих вимог договору і дотримання
при цьому письмової форми за умови
підписання його сторонами як
передбачено ч.2 ст.207 ЦК України.

Судом достовірно встановлена
відсутність волевиявлення відповідача
ОСОБА_1 на укладення кредитного
договору й відсутність досягнення
згоди на таке укладання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами для виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини.

Позивачем не надано суду відповідних
доказів, які б свідчили про
волевиявлення відповідача на
укладення кредитного договору та що
саме відповідач ОСОБА_1 власноручно
поставила свій підпис у ньому, поставив
себе тим самим у залежність по
виконанню зобов'язань перед Банком на
повернення кредитних коштів в розмірі
4 765,80 грн. та погашення відсотків за
користування ними.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на все вищезазначене, суд
вважає що у позивача відсутнє право на
звернення до суду з вимогами до
відповідача ОСОБА_1, тому підстав для
задоволення позову немає.

Крім того, оскільки у задоволенні
позову було відмовлено, тому з
урахуванням вимог ст.79, 88 ЦПК України
суд присуджує до стягнення з позивача
на користь відповідача судові витрати,
що були понесені останнім в ході
розгляду справи, а саме витрати на
проведення почеркознавчої експертизи
в розмірі 1468,80 грн. згідно квитанції.
З
урахуванням наведеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд.50 ( , МФО № 305299)
на користь ОСОБА_1, що проживає за
адресою: АДРЕСА_3 судові витрати в сумі
1468,80 (одна тисяча чотириста шістдесят
вісім) грн.80 коп. за проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24
січня 2014 року

Суддя:
Г.В. Семко