Дата документу 16.06.2014 Справа № 554/4226/14-ц
Провадження № 2/554/1938/2014
Єдиний унікальний номер: 554/4226/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2014 року суддя
Октябрського районного суду м.Полтави
Тімошенко Н.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Полтаві цивільну справу за позовом
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до
ОСОБА_1 про визнання договору
укладеним,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про визнання договору
укладеним, посилаючись на те, що
ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго"
забезпечує тепловою енергією у вигляді
гарячої води з метою опалення
приміщення, що знаходиться на першому
поверсі житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 та яке належить на праві
власності ОСОБА_1.

Вказане приміщення обладнано окремим
входом із двору та має вивіску ательє
"Красуня", що свідчить про те, що ОСОБА_1
не використовує його для проживання, а
оплата житлово-комунальних послуг за
тарифами для населення здійснюється
громадянами, які використовують житло
виключно для проживання.

У зв»язку із тим, що переобладнання та
використання квартири АДРЕСА_1 не за
цільовим призначенням, тобто не для
проживання, а для здійснення
підприємницької діяльності, є
підставою для переукладення договору з
ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на
відповідних умовах, підприємство
запропонувало відповідачу переукласти
договір.

Враховуючи те, що обидві пропозиції
щодо укладення договору відповідачем
залишені без розгляду та відповіді,
позивач вважає, що дії відповідача є
незаконними та такими, що суперечать
чинному законодавству України.

У судове засідання представник
позивача не з»явилася, направивши до
суду заяву з проханням розглядати
справу у її відсутність, позовні вимоги
підтримала та прохала їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про час та місце слухання
справи, не повідомила про причини своєї
неявки.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" забезпечує
тепловою енергією у вигляді гарячої
води з метою опалення приміщення, що
знаходиться на першому поверсі
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
та яке належить на праві власності
ОСОБА_1.

Відповідач згідно з договором
купівлі-продажу від 02.12.2003 року купила
квартиру АДРЕСА_1, що в цілому
складається з: коридору 1 пл. 10,10 кв.м,
кімнати жилої 2 пл. 14,20 кв.м, кімнати
жилої 3 пл. 12,20 кв.м, кухні 4 пл. 7,40 кв.м,
туалету 5 пл. 1,20 кв.м, ванної 6 пл. 2,60 кв.м,
балкону пл. 1,60 кв.м, жилою площею 26,40
кв.м.

Абонентською службою ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" актом від 26.04.2012
року зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_1
розміщено ательє.

Вказана квартира має спільну
внутрішньобудинкову систему опалення
з житловим будинком АДРЕСА_1. Вказаний
житловий будинок підключений до
централізованої системи
теплопостачання від котельні по вул.
Ціолковського, 8 в м. Полтава.

Відповідно до акту обстеження системи
теплопостачання від 24.10.2013 року
встановлено, що приміщення квартири
АДРЕСА_1 обладнано окремим входом із
двору та має вивіску ательє "Красуня".

Крім того, вказане приміщення квартири,
після переобладнання його в нежитлове
з облаштуванням окремого входу не
вводилося в експлуатацію в порядку,
передбаченому законодавством України.
З викладеного слідує, що ОСОБА_1 не
використовує вказане приміщення
квартири АДРЕСА_1 для проживання.

Відповідно до роз'яснень, наданих
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання ринку
комуначьних послуг в межах її
повноважень, держава забезпечує
соціальну спрямованість економіки (ч. 4
ст. 13 Конституції України), що є основою
для реалізації соціальних прав
громадян, зокрема на соціальний захист
та достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло (ст. 48
Конституції України).

Зазначені норми Основного закону
реалізуються передбаченими у
законодавстві державними соціальними
стандартами та державними соціальними
гарантіями, визначеними Законом
України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії", відповідно до статті 9 якого
державні соціальні нормативи у сфері
житлово-комунального обслуговування
встановлюються з метою визначення
державних гарантій щодо надання
житлово-комунальних послуг та розмірів
плати за житло і житлово-комунальні
послуги, які забезпечують реалізацію
конституційного права громадянина на
житло. З урахуванням того, що
відповідно до статті 6 вказаного Закону
базовим державним соціальним
стандартом є встановлений законом
прожитковий мінімум, на основі якого
визначаються державні соціальні
гарантії та стандарти у сферах доходів
населення, житлово-комунального,
побутового, соціально- культурного
обслуговування охорони здоров'я та
освіти, то така норма (в частині
встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги)
розповсюджується тільки на громадян,
які використовують житло виключно для
проживання (для реалізації
конституційного права громадянина на
житло), і не розповсюджується на
громадян, які використовують житло в
інший спосіб (для реалізації інших
конституційних прав).

Отже, оплата житлово-комунальних
послуг за тарифами для населення
здійснюється громадянами, які
використовують житло виключно для
проживання.

Враховуючи викладене, переобладнання
та використання квартири АДРЕСА_1 не за
цільовим призначенням, тобто не для
проживання, а для здійснення
підприємницької діяльності, є
підставою для переукладення договору з
ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на
відповідних умовах.

Керуючись вимогами чинного
законодавства України, 04.11.2013 року
листом за вих. № 30.1.01/1183 позивачем
направлено на адресу проживання
відповідача два примірники договору №
3660 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води на опалення
переобладнаного приміщення квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 47,7 кв.м та
балконом пл. 1,60 кв.м з пропозицією
розглянути, підписати та один
примірник підписаного договору
повернути на адресу ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго".

Рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення
повернулося на адресу позивача без
підпису та зазначення дати отримання
листа адресатом.

Вказаний лист з пропозицією укласти
договір залишився поза увагою власниці
приміщення ОСОБА_1.

Пропозиція щодо розгляду та підписання
договору № 3660 на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води на
опалення переобладнаного приміщення
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,7
кв.м та балконом пл. 1,60 кв.м позивачем
повторно направлена вже на адресу
ательє листом за вих. № 30.1-01/1183 від
12.12.2013 року.

Рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, цього
разу, повернулося на адресу позивача з
особистим підписом ОСОБА_1 та вказаною
датою отримання листа адресатом - 16.12.2013
рік.

Статтею 1 Закону України "Про
теплопостачання" визначено, що теплова
енергія - це товарна продукція, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву води, інших господарських і
технологічних потреб споживачів,
призначена для купівлі-продажу.

Згідно статті 1 Закону України "Про
теплопостачання" споживач теплової
енергії - фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є
теплогенеруючою (теплопостачальною)
організацією в розумінні статті 1
Закону України "Про теплопостачання" як
суб'єкт господарювання, який має у
власності або у користуванні
теплогенеруюче обладнання та постачає
споживачам теплову енергію.

Згідно зі статті 19 Закону України "Про
теплопостачання" теплогенеруюча
організація має право постачати
вироблену теплову енергії
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
України "Про теплопостачання"
основними обов'язками споживача
теплової енергії є, зокрема, своєчасне
укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

У відповідності до статті 13 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" теплопостачання є
житлово-комунальною послугою.

Відповідно до статті 19 вказаного
Закону відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Відповідно до пункту 4 Правил
користування тепловою енергією,
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року
користування тепловою енергією
допускається лише на підставі договору
купівлі - продажу теплової енергії між
споживачем і теплопостачальною
організацією (далі - договір), крім
підприємств, що виробляють та
використовують теплову енергію для
цілей власного виробництва.

Отже в силу зазначених вище
нормативних актів запропонований
відповідачу договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води підлягає укладенню.

Що стосується тарифу на теплову
енергію, то п. 2 Порядку формування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року
"Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово-
комунальні послуги" (надалі - Порядок
формування тарифів) визначено, що він
застосовується під час установлення
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг та органами
місцевого самоврядування тарифів на
теплову енергію, її виробництво
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води для суб'єктів
природних монополій, а також для
суб'єктів господарювання на суміжних
ринках та поширюється на таких
суб'єктів під час розрахунку
зазначених тарифів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про державне регулювання у
сфері комунальних послуг" та згідно з
абз. 7 ст. 16 Закону України "Про
теплопостачання" Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг встановлює
тарифи на теплову енергію суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках у
сфері теплопостачання.

Згідно зазначених вище норм, а також
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 01.06.2011 року № 869 "Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово-
комунальні послуги" Національною
комісією регулювання ринку
комунальних послуг постановою № 81 від
30.09.2011 року встановлено Полтавському
обласному комунальному виробничому
підприємству теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" тарифи на теплову
енергію для потреб інших споживачів в
сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Згідно пункту 2 зазначеної постанови
вона набирає чинності з 1 жовтня 2011
року.

Отже з початком опалювального періоду
2012-2013 року, який розпочався 11 жовтня 2012
року нарахуванню за відпущену теплову
енергію підлягає за тарифом
встановленим зазначеною вище
Постановою.

Відповідно до п. 10 Порядку формування
тарифів одиницею калькулювання
собівартості виробництва,
транспортування, постачання теплової
енергії є 1 Гкал теплової енергії.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1198 від 03.10.2007 року (надалі Правила)
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку.

У споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК
України власність зобов'язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Отже, на ОСОБА_1 як на власницю
приміщення квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 47,7 кв.м та балконом пл. 1,60 кв.м,
покладається обов'язок по утриманню
майна, що їй належить.

Ураховуючи вищевикладене, суддя
приходить до висновку, що дії
відповідача є незаконними, оскільки з
моменту переобладнання квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 47,7 кв.м та
балконом пл. 1,60 кв.м, в приміщення
ательє "Красуня" ОСОБА_1 споживає
теплову енергію у вигляді гарячої води
з метою опалення переобладнаного
нежитлового приміщення, проте від
укладення договору на умовах,
запропонованих теплопостачальною
організацією ухиляється та не сплачує
за спожиту теплову енергію у вигляді
гарячої води.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 19, 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", Правилами надання послуг з
централізованого опалення постачання
холодної та гарячої води, затверджених
Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року,
ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суддя

вирішила:

Позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до
ОСОБА_1 про визнання договору укладеним
задовольнити.

Визнати укладеним договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 3660 на опалення переобладнаного
приміщення квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 47,7 кв.м та балконом пл. 1,60 кв.м в
редакції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго",
запропонованій за проектом, що
направлений ОСОБА_1 листами за вих. №
30.1-01/1183 від 12.12.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» судовий збір в
сумі 243,60 грн..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СуддяН. В. Тімошенко