У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 9 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»)
звернулося до суду з указаним позовом,
просило стягнути солідарно із
відповідачів заборгованість за
кредитним договором у розмірі 27 580,84
доларів США, з яких: заборгованість за
кредитом - 21 023,20 доларів США, за
процентами за користування кредитом - 6
557,64 доларів США, пеня - 3 703,27 доларів США,
штрафи - 276,02 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 7
грудня 2007 року між закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_4 було укладено договір кредиту
та 9 червня 2009 року додаткову угоду до
нього, за умовами яких кредитор надав
позичальнику грошові кошти у розмірі 27
602 доларів США строком до 7 грудня 2014
року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 7 грудня 2007 року
між банком та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки та 9 червня 2009 року
додаткову угоду до нього.

Внаслідок невиконання зобов'язання
заборгованість за кредитним договором
станом на 5 липня 2012 року становить 27
580,84 доларів США, з яких: заборгованість
за кредитом - 21 023,20 доларів США, за
процентами за користування кредитом - 6
557,64 доларів США, пеня - 3 703,27 доларів США,
штрафи - 276,02 доларів США.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 19 червня 2013 року
в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 9 січня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення. Стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 21 023,20 доларів США, проценти за
користування кредитом - 6 557,64 доларів
США, пеню - 29 600 грн 24 коп., штрафи 2 206 грн
22 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
пропущено строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив із того, що
строк дії договору кредиту до 7 грудня
2014 року, умовами кредитного договору
передбачено право банку розпочати
стягнення суми заборгованості в
судовому порядку після спливу 30
календарних днів з дня отримання
вимоги позичальником, яка була
направлена 19 січня 2010 року.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Судами встановлено, що 7 грудня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_4 було укладено договір кредиту №
5852112 та 9 червня 2009 року додаткову угоду
до нього № 7710017, за умовами яких
кредитор надав позичальнику грошові
кошти у розмірі 27 602 доларів США строком
до 7 грудня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 7 грудня 2007 року
між банком та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки № 5929497 та 9 червня 2009
року додаткову угоду до нього №
5929497/20090609.

Внаслідок невиконання зобов'язання
заборгованість за кредитним договором
станом на 5 липня 2012 року становить 27
580,84 доларів США, з яких: заборгованість
за кредитом - 21 023,20 доларів США,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 6 557,64 доларів
США, пеня - 3 703,27 доларів США, штрафи - 276,02
доларів США.

Із вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу особа може
звернутися до суду у межах строку
позовної давності (ст. 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За правилами визначення початку
перебігу позовної давності,
встановленими ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у заінтересованої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право у примусовому
порядку через суд.

Пунктом 3.5.7 Кредитного договору
передбачено право банку вимагати від
позичальника дострокового повернення
всього кредиту або частини кредиту
разом із розрахованими процентами.

Згідно із п. 3.5.8 Кредитного договору
зазначену в п. 3.5.7 цього договору вимогу
банку про дострокове повернення
кредиту разом із сплатою процентів за
користування кредитом позичальник
зобов'язаний виконати в строк не
пізніше 30 календарних днів з дня її
отримання. Зі спливом встановленого
цим пунктом договору строку виконання
вимоги банку, останній набуває право
розпочати стягнення суми
заборгованості за цим договором у
судовому порядку та звернути стягнення
на майно, передане банку у забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
цим договором.

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК
України необхідно дійти висновку про
те, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (у
справі, що переглядається - 25 липня 2015
року) вправі заявити вимоги про
дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті разом з
нарахованими процентами, а також
стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 у справі № 6-116цс13, відповідно до ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що 19
січня 2010 року банк надіслав ОСОБА_4
вимогу про дострокове повернення всієї
суми кредиту та процентів за
користування кредитом (а.с.25).

Зазначена вимога була вручена ОСОБА_4 19
січня 2010 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 посилалась на те, що перестала
виконувати зобов'язання кредиту з 10
листопада 2009 року.

У зв'язку з наведеним, висновок
апеляційного суду про відсутність
підстав для застосування позовної
давності до вимог банку про стягнення
заборгованих на час звернення до суду
платежів є передчасним.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд належним чином не
перевірив доводи і заперечення сторін;
зазначивши про вимогу банку про
дострокове повернення кредиту не
з'ясував, коли починається перебіг
строку позовної давності.

З огляду на допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалене апеляційним судом рішення
підлягає скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції відповідно до ч.
3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 9 січня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова