Справа № 1005/9853/12 Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/165/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на частину земельної
ділянки, виділення ділянки в натурі ,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом.

Позов мотивував тим, що сторони є
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті свого сина ОСОБА_3, і у
встановлений законом строк прийняли
спадщину, звернувшись до нотаріуса з
відповідними заявами. Після смерті
сина відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 0,1155 га, що
розташована в АДРЕСА_1, яка належала
померлому на підставі державного акту
на право власності на землю серії ВК №
107334.

Однак, позивач, протягом п'яти років,
позбавлений можливості оформили право
власності на 1/2 частину вказаного
спадкового майна, оскільки
відповідачка утримує у себе оригінал
державного акту на землю, за
відсутності якого, відповідно до
чинного законодавства України,
нотаріус не може видати на ім'я
позивача свідоцтво про право власності
на частину спадкового майна, тим самим
перешкоджає позивачу використати
надане йому законом право на
оформлення спадщини, як спадкоємцю за
законом у встановленому законом
порядку.

Тому, враховуючи, що відповідачка
фактично не визнає право позивача на ?
частину земельної ділянки в порядку
спадкування за законом, просить, в
судовому порядку визнати за позивачем
право власності на ? частину земельної
ділянки в порядку спадкування за
законом після смерті його сина ОСОБА_3
та виділити цю частину земельної
ділянки позивачу в натурі.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року вказаний позов
задоволено частково.

В порядку спадкування за законом
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину земельної ділянки, кадастровий
номер :03:002:0048, розміром 0,1155 га, що
знаходиться на території АДРЕСА_1 та
належала на праві власності ОСОБА_3,
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії КВ
№ 107334, виданого 01.08.2007р. Гірською
сільською радою.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову з підстав неповного
з'ясування судом обставин справи та
порушення норм матеріального права.
Зокрема апелянт зазначила, що в
матеріалах справи відсутні докази
відмови нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину позивачу.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу, і способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути, в т.ч.
визнання права.

Відповідно ст.ст. 1223, 1258, 1278 ЦК України, у
разі відсутності заповіту, право на
спадкування мають спадкоємці за
законом почергово, і частки кожного
спадкоємця у спадщині є рівними.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

Відповідно ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі, в тому
числі прийняття спадщини. Згідно зі
ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки, виникають з
моменту державної реєстрації цих прав,
і право власності на земельну ділянку
посвідчується, в т.ч. державним актом.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син сторін по
справі ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді земельної ділянки, площею 0,1155
га, що розташована в АДРЕСА_1,
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
належала померлому на праві приватної
власності на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії КВ № 107334 від 01.08.2007р., виданого
Гірською сільською радою
Бориспільського району Київської
області та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 21, з
кадастровим номером земельної ділянки
:03:002:0048.

Сторони по справі, як спадкоємці за
законом першої черги, у встановлений
законом строк, прийняли спадщину після
смерті свого сина, подавши до нотаріуса
відповідні заяви.

Відповідач перешкоджає позивачеві в
реалізації його законного права на
оформлення спадщини як спадкоємця за
законом, утримуючи у себе та не надаючи
нотаріусу оригінал вищевказаного
державного акту на право власності на
спірну земельну ділянку.

Ці обставини підтверджені письмовими
матеріалами справи.

Оскільки судом встановлено, що позивач
має законні підстави для набуття права
власності в порядку спадкування на ?
частину земельної ділянки площею 0,1155
га, що розташована в АДРЕСА_1, яка
належала померлому спадкодавцю на
підставі оформленого в установленому
законом порядку державного акту, а
відповідач шляхом утримання оригіналу
державного акут перешкоджає позивачу
у реалізації цього права, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не довів порушення свого права,
оскільки не надав докази відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину позивачу, спростовуються
даними листа завідуючої
Бориспільської районної державної
нотаріальної контори № 1202/01-14 від
17.12.2009р. та копії листа державного
нотаріуса Бориспільської
райдержнотконтори № 2077/01-16 від 12.12.2012р.
про необхідність надання ряду
документів, в тому числі оригіналу
державного акту на право власності на
земельну ділянку, для оформлення
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого сина (а.с.59,61).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду про
необхідність задоволення позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про часткове задоволення
позову, тому, відповідно до ст.303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307-308, 313 - 315, 316,319 ЦПК
України , колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді