АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Шахової
О.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
Мухоїда Г.В.

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» та за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 20
березня 2014 року у справі за позовом АТ
«Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_4 до АТ
«Банк «Фінанси та кредит» про визнання
договору поруки припиненим,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/6185/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Шклянка М.П.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Кулікова С.В.В С
Т А Н О В И Л А:

Позивач АТ «Банк «Фінанси та кредит»
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором, мотивуючи свої вимоги тим,
що 27.10.2007 між відповідачем ОСОБА_2 та ВАТ
«Банк Фінанси та кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» укладено кредитний
договір № 09-409/07-Ап, за яким відповідачу
надано кредит в розмірі 173 680 грн. з
терміном погашення до 23.10.2012 року.
Відповідно до умов договору відповідач
зобов'язувався погашати кредит та
нараховані відсотки в терміни та
розмірах, не менше ніж вказано в
графіку зниження розміру
заборгованості з 1 по 10 число кожного
місяця, але він його не дотримався. Крім
того, в забезпечення виконання
зобов'язань по вказаному договору, між
банком та громадянкою ОСОБА_4 було
укладено Договір поруки №09-409/07-Ап-А-ІІ
від 24.10.2007 року. Відповідач порушив свої
зобов'язання щодо щомісячного
повернення кредитних коштів, сплати
відсотків за користування кредитом,
які передбачені умовами кредитного
договору, що призвело до утворення
заборгованості, яка станом на 30.04.2013
року складає 945 489 гривень 56 коп, яку
позивач просив стягнути з відповідачів
солідарно, а також стягнути судовий
збір в розмірі 3 341 грн. 00 коп.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року позов
АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість розмірі 918 071 гривень 50
копійок, судові витрати в розмірі 3341
грн. 00 кой. та витрати на виклик
відповідача до суду в розмірі 420,00 грн.,
в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до АТ «Банк
«Фінанси та кредит» про визнання
договору поруки припиненим
задоволено, визнано припиненим договір
поруки від 24 жовтня 2007 року № 09-409/07-Ап-А-
П, укладений між ОСОБА_4, АТ «Банк
«Фінанси та кредит» та ОСОБА_2.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» Мухоїд Г.В., та ОСОБА_2
звернулись з апеляційними скаргами, в
яких представник ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» просить скасувати рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги позивача у повному
обсязі та стягнути солідарно з ОСОБА_2
та ОСОБА_4 на користь Кредитора
загальну суму заборгованості за
Кредитним договором у розмірі 918 071
гривню 50 копійок та суму судового
збору у розмірі 3 341 грн. 00 коп., а також
суму судового збору за подачу
апеляційної скарги у розмірі 1 827 грн. 00
коп.

Відповідач ОСОБА_2 просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити повністю у задоволенні
позову Публічному акціонерному
товариству «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_2, ОСОБА_4.

В скарзі представник ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» висловлює думку, що
виходячи із приписів ст.ст. 598, 559 ЦК
України та умов пункту 5.1. Договору
поруки № 227, можна зробити висновок про
те, що передбачені статтею 559
Цивільного кодексу України, підстави
припинення поруки застосовуються поза
судовим розглядом. Таким чином,
припинення правовідносин (зобов'язань)
здійснюється у спосіб, визначений
договором чи законом. Припинення
правовідношення застосовується, як
правило, у разі невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
обов'язків і до них відносяться позови
про розірвання цивільно-правових
договорів, про визнання угоди такою, що
не підлягає виконанню тощо. Таким
чином, судом першої інстанції
неправомірно зроблено висновок щодо
припинення договору поруки.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована
тим, що він не отримував жодної судової
повістки, тому не знав і не міг знати
про день, час та місце розгляду справи.

Також апелянт ОСОБА_2 вважає, що сплив
строк позовної давності, тому судом
першої інстанції безпідставно
стягнуто суму 161 768,36 грн., за основним
кредитом нараховані проценти, комісію
та пеню, оскільки відповідно до
матеріалів справи позивач звернувся до
суду за захистом свого порушеного
права 18.05.2013 року, а згідно з графіком до
кредитного договору залишок за
основною сумою кредиту станом на 18.05.2010
року повинен був складати 83 935,00 грн.

Крім того, на думку апелянта сума
заборгованості, що зазначена в
судовому рішенні є безпідставною, а
наданий позивачем розрахунок
заборгованості не відображає порядок
здійснених нарахувань, тому є
необґрунтованим та недоведеним
належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та
його представник підтримали доводи
апеляційної скарги та просили суд її
задовольнити, відмовивши у задоволенні
апеляційної скарги представника
позивача. ОСОБА_4 та її представник
також підтримали доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2

Представник позивача проти доводів
апеляційної скарги відповідача
заперечував та просив суд врахувати
доводи, що викладені в їх апеляційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
а саме в частині стягнення всієї
заборгованості тільки з ОСОБА_2, суд
першої інстанції прийшов до таких
висновків за наступних обставин.

24 жовтня 2007 року між Позивачем та
Відповідачем 1 було укладено кредитний
договір № 09-409/07-Ап. Предметом даного
договору є надання Банком Позичальнику
в тимчасове користування на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності Кредитних
ресурсів в сумі 173 680 (сто сімдесят три
тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00
копійок, з терміном погашення
кредитних ресурсів до 23 жовтня 2012 року.

Крім того, між Позивачем та
Відповідачем 2 було укладено Договір
поруки № 09-409/07-Ап від 24 жовтня 2007 року.

Відповідно до умов договору поруки (п.
1.1.) Поручитель зобов'язався перед
Кредитором відповідати у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
Боржником зобов»язань по Кредитному
договору. Пункт 2.5 Договору поруки
передбачає обов'язок Поручителя
безумовневиконання зобов'язань перед
Кредитором.

В п. 5.1 Договору поруки передбачено, що
порука припиняється із припиненням
зобов'язання, що забезпечується нею.
Порука також припиняється, якщо
Кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобов'язання за Кредитним договором не
заявив позовні вимоги до Поручителя.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором перед
відповідачем, надавши грошові кошти в
розмірі 173680 грн., що підтверджується
заявою на видачу готівки від 24.10.2007 року
та випискою з рахунку, проте взяті на
себе за кредитним договором
зобов'язання, зокрема, з погашення суми
кредиту та відсотків відповідачем
ОСОБА_2 не були виконані в повному
обсязі, оскільки ОСОБА_2 з 11 березня 2008
року припинив внесення щомісячних
платежів ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит"
щодо повернення кредиту, в зв'язку з чим
у останнього утворилась
заборгованість, яка, відповідно до
наданого позивачем розрахунку, станом
на 30.04.2013 року становить 945489,56 грн., з
якої: сума строкової заборгованості по
кредиту - 161768,36 грн.; сума простроченої
заборгованості по кредиту - 35433,26 грн;
сума простроченої заборгованості по
комісії - 12529,59 грн.; пеня за
прострочення заборгованості - 735758,35
грн.

Відповідно до Договору поруки
поручитель та боржник відповідають як
солідарні боржники, що означає, що
кредитор може звернутися з вимогою про
виконання боргових зобов'язань як до
боржника, так і до поручителя, чи обох
одночасно.

Згідно з частиною другою статті 1054 та
частиною другою статті 1050 ЦК України ,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Таким чином, з часу припинення внесення
ОСОБА_2 до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
щомісячних платежів по поверненню
кредиту (з 11 березня 2008 року) у позивача,
відповідно до умов Кредитного договору
і договору поруки та положень ст. ст. 1054,
1050, 553, 554 ЦК України виникло право
вимагати дострокового повернення
частини позики та процентів як до
боржника - ОСОБА_2 так і до поручителя -
ОСОБА_4, чи обох одночасно.

16 травня 2008 року ВАТ „Банк „Фінанси та
Кредит" листом повідомило ОСОБА_2, що
його заборгованість по Кредитному
договору №09-409/07-Ап від 24.10.2007 р, яка
складає 161 768,36 грн. з вимогою протягом
трьох банківських днів з моменту
отримання цього повідомлення сплатити
прострочену заборгованість. Також в
повідомленні зазначено, що у зв'язку із
порушенням ОСОБА_2 умов кредитного
договору в частині невиконання
зобов'язань щодо щомісячного погашення
заборгованості за кредитом та сплати
процентів за користування кредитними
коштами, ВАТ «Банк „Фінанси та Кредит",
керуючись п.3.4 зазначеного Кредитного
договору, буде вимагати дострокового
повернення у повному обсязі отриманих
ним кредитних коштів, сплати процентів
та неустойки.

Листом № 9130 від 09 жовтня 2008 року, тобто
після спливу шестимісячного строку
припинення ОСОБА_2 внесення щомісячних
платежів за договором кредиту, позивач
ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит"
звернувся до ОСОБА_2 та поручителя
ОСОБА_4 з вимогою погасити
заборгованість у сумі 63 581 грн.

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Таким чином, оскільки відповідач
ОСОБА_2 припинив виконання зобов'язань
в односторонньому порядку, що потягло в
цілому невиконання умов кредитного
договору, то суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позивач має всі правові підстави
вимагати відшкодування збитків.

Посилання апелянта на те, що на момент
звернення з позовом 18.05.2013 року минув
строк позовної давності щодо стягнення
платежів за кредитом, що повинні були
бути сплачені до 18.05.2010 року, оскільки
ще у березні 2008 році він припинив
сплачувати кредитні кошти, тому право
на відшкодування збитків виникло саме
з цієї дати не є обґрунтованим та
заслуговуючим на увагу, оскільки
Договір передбачає кінцеву дату його
виконання, а саме 23 жовтня 2012 року.
Також безпідставним є твердження
відповідача про споживчість даного
Кредитного договору та застосування до
нього строку позовної давності без
його заяви.

Проте, в частині завищення розміру
пені, яка згідно розрахунку становить
735758,35 грн. колегія суддів вважає такі
доводи відповідача частково
обґрунтованими, та вважає, що
відповідно до ч.2 ст. 616 ЦК України суд
має право зменшити розмір збитків та
неустойки за певних умов, а саме у
зв»язку з тим, що протягом тривалого
часу кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов»язання, та не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Таким чином, колегія суддів вважає за
можливе зменшити розмір пені до суми
основного боргу - 161 768,36 коп.,
задовольнивши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 частково.

Що стосується вимог зустрічного позову
ОСОБА_4 про припинення дії договору
поруки, та усунення її від солідарного
обов»язку сплатити кредитну
заборгованість, колегія суддів вважає
такий висновок суду першої інстанції
безпідставним з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, AT
„Банк „Фінанси та Кредит" звернулось
до відповідачки ОСОБА_4, як до
поручителя з вимогою про усунення
порушень умов Кредитного 23 квітня 2013
року. Як зауважив суд першої інстанції -
після спливу 61 (шістдесят десяти
одного) місяця з дати, як ОСОБА_2
припинив внесення щомісячних платежів
за договором кредиту.

Проте, згідно з частиною четвертою
статті 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Таким чином Банк, з урахуванням
встановленого строку виконання
Кредитного договору - 23 жовтня 2012 року,
пред»явив вимогу до поручителя в
строки, передбачені ст. 559 ЦК України, а
судом першої інстанції було
неправомірно зроблено висновок щодо
припинення договору поруки.

Таким чином, оскільки згідно ч. 1 ст. 553
Цивільного кодексу України поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
порука є угодою щодо прийняття перед
третьою особою на себе обов'язку
поручитися перед кредитором за
виконання боржником свого зобов'язання
та нести відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання боржником шляхом
відшкодування у грошовій формі того, що
не було виконано боржником. Окрім того,
статтею 554 Цивільного кодексу України
встановлено, що Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків. Тобто, чітко
передбачено, що у разі невиконання
зобов'язання боржником, Банк вправі
вимагати виконання зобов'язання не
лише від боржника, а й від поручителя.

Враховуючи вищевикладене, рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
20 березня 2014 року підлягає скасуванню,
як незаконне і необґрунтоване,
прийняте внаслідок неоднакового
застосування судами одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
доводи апелянтів частково знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст..ст. 218,303,307,309,313-314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» на рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 20 березня 2014 року задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 20 березня 2014 року задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту.

Позов АТ «Банк «Фінанси та кредит» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит»
в особі Філії «Центральне РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» загальну суму
заборгованості за Кредитним договором
№ 09-409/07-Ап від 24 жовтня 2007 року у сумі
338445 (триста тридцять вісім тисяч
чотириста сорок п»ять) грн. 88 копійок,
яка включає:

- 161 768 (сто шістдесят одна тисяча
сімсот шістдесят вісім) гривень 36
копійок - сума простроченої
заборгованості за Кредитним договором;

- 14 579 (чотирнадцять тисяч п»ятьсот
сімдесят дев»ять) гривень 17 копійок -
сума простроченої заборгованості по
відсоткам;

- 329 (триста двадцять дев»ять)
гривень 99 копійок - сума простроченої
заборгованості по щомісячній комісії;

- 161 768 (сто шістдесят одна тисяча
сімсот шістдесят вісім) гривень 36
копійок - сума пені за прострочення
заборгованості по основному боргу
кредиту, відсоткам та комісії.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на користь АТ «Банк «Фінанси та
Кредит», в особі Філії «Центральне РУ»
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну
суму судового збору за подання
позовної заяви у розмірі 3 341 (три тисячі
триста сорок одна) гривня 00 копійок.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до АТ «Банк «Фінанси та кредит»
про визнання договору поруки
припиненим - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: