Єдиний унікальний номер № 2-1672/2011
Провадження № 2/235/1244/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області у
складі головуючого судді Токарєва
А.Г.

при секретарі Ванжа А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказав, що 23 серпня 2008 року він
уклав шлюб з відповідачкою, про що у
Державному реєстрі актів цивільного
стану громадян про реєстрацію шлюбу
зроблено актовий запис за № 340. Цей факт
підтверджується витягом з державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про реєстрацію шлюбу із
зазначенням відомостей про другого з
подружжя №3 від 17 березня 2001 року.

4 грудня 2010 року шлюб між ним та
відповідачкою розірвано, про що
свідчить свідоцтво про розірвання
шлюбу серія НОМЕР_1, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Красноармійськ
Красноармійського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
(актовий запис №279). Після розірвання
шлюбу відповідачка отримала прізвище
ОСОБА_2.

Від шлюбу вони не мають дітей.

За час перебування у шлюбі ним була
приватизована земельна ділянка
загальною площею 0,0574 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серія ЯИ №393423,
виданий на підставі рішення
Красноармійської міської ради №545-53
від 10.12.2009р.

Вартість цієї земельної ділянки
складає 12157,32 грн., що підтверджується
звітом про експертну грошову оцінку
земельної несільськогосподарського
значення, який знаходиться в приватній
власності громадянина ОСОБА_4,
виконаний ДП «Центр державного
земельного кадастру»Донецький
регіональний філіал.

Згідно до статті 60 Сімейного кодексу
України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Законом України N 2913-УІ «Про
внесення зміни до ст. 61 Сімейного
кодексу України що до об'єктів права
спільної сумісної власності подружжя»
від 11.01.2011р.(який набрав чинність 08.02.2011
року) статтю 61 Сімейного кодексу
України доповнено частиною п'ятою
згідно до якої, встановлено об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя є житло, набуте одним із
подружжя під час шлюбу внаслідок
приватизації державного житлового
фонду, та земельна ділянка, набута
внаслідок безоплатної передачі її
одному з подружжя із земель державної
або комунальної власності, у тому числі
приватизації.

Земельна ділянка загальною площею 0,0574
га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, була ним приватизована
10.12.2009 року, тобто ще до того як ст. 61
Сімейного кодексу України була
доповнена, згідно Закону України N 2913-VI
«Про внесення зміни до ст. 61 Сімейного
кодексу України що до об'єктів права
спільної сумісної власності подружжя»
від 11.01.2011р.(який набрав чинність 08.02.2011
року).

Враховуючи вищенаведене, земельна
ділянка загальною площею 0,0574га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, є його
особистою приватною власністю.

Згідно ст. 59 Сімейного кодексу України,
той із подружжя, хто є власником майна,
визначає режим володіння та
користування ним з урахуванням
інтересів сім'ї, насамперед дітей. При
розпорядженні своїм майном дружина,
чоловік зобов'язані враховувати
інтереси дитини, інших членів сім'ї, які
відповідно до закону мають право
користування ним.

Але, відповідачка порушує його право
вільно користуватися та
розпоряджатися його майном. Це
виявляється в тому, що вона не
заперечує проти продажу вищевказаної
земельної ділянки, але чинить
перешкоди в укладанні цього договору
купівлі-продажу, оскільки категорично
відмовляється подавати до нотаріуса
заяву про свою згоду. Причини такої
поведінки відповідачка не пояснює.

Виходячи з наведеного позивач просить
суд признати особистою приватною
власністю його земельну ділянку
загальною площею 0,0574 га, що розташована
за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:11:054:0738, наданої для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності за участю
представника ОСОБА_1, на задоволенні
позову наполягає (а.с.28).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити в повному обсязі,
надала до суду заяву про розгляд справи
без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у повному обсязі,
оскільки вважає, що приватизація
спірної земельної ділянки була
здійснена з порушенням законодавства,
в зв'язку з чим просила передати дану
земельну ділянку у державну власність.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив відмовити у повному
обсязі.

Дослідивши докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2008 року
позивач уклав шлюб з відповідачкою, про
що у Державному реєстрі актів
цивільного стану громадян про
реєстрацію шлюбу зроблено актовий
запис за № 340. Цей факт підтверджується
витягом з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про
реєстрацію шлюбу із зазначенням
відомостей про другого з подружжя
№3 від 17 березня 2001 року (а.с.5).

4 грудня 2010 року шлюб між позивачем та
відповідачкою розірвано, про що
свідчить свідоцтво про розірвання
шлюбу серія НОМЕР_1, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Красноармійськ
Красноармійського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
(актовий запис №279). Після розірвання
шлюбу відповідачка отримала прізвище
ОСОБА_2 (а.с.6).

Від шлюбу сторони у справі не мають
дітей.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_4 була
приватизована земельна ділянка
загальною площею 0,0574га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серія ЯИ №393423,
виданий на підставі рішення
Красноармійської міської ради №545-53
від 10.12.2009 р. (а.с.7).

Вартість даної земельної ділянки
складає 12157,32 грн., що підтверджується
звітом про експерту грошову оцінку
земельної несільськогосподарського
значення, який знаходиться в приватній
власності громадянина ОСОБА_4,
виконаний ДП «Центр державного
земельного кадастру» Донецький
регіональний філіал (а.с.8-12).

Згідно до статті 60 Сімейного кодексу
України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Законом України N 2913-УІ «Про внесення
зміни до ст. 61 Сімейного кодексу
України що до об'єктів права спільної
сумісної власності подружжя»від
11.01.2011р.(який набрав чинність 08.02.2011
року) статтю 61 Сімейного кодексу
України доповнено частиною п'ятою
згідно встановлено згідно до якої,
встановлено об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є житло,
набуте одним із подружжя під час шлюбу
внаслідок приватизації державного
житлового фонду, та земельна ділянка,
набута внаслідок безоплатної передачі
її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, у
тому числі приватизації.

Земельна ділянка загальною площею 0,0574
га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, була приватизована
позивачем у справі 10.12.2009 року, тобто ще
до того, як ст. 61 Сімейного кодексу
України була доповнена, згідно Закону
України N 2913-VI «Про внесення зміни до ст.
61 Сімейного кодексу України щодо
об'єктів права спільної сумісної
власності подружжя» від 11.01.2011р.(який
набрав чинність 08.02.2011 року).

Враховуючи вищенаведене, земельна
ділянка загальною площею 0,0574 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, є
особистою приватною власністю ОСОБА_4.

Згідно ст. 59 Сімейного кодексу України,
той із подружжя, хто є власником майна,
визначає режим володіння та
користування ним з урахуванням
інтересів сім'ї, насамперед дітей. При
розпорядженні своїм майном дружина,
чоловік зобов'язані враховувати
інтереси дитини, інших членів сім'ї, які
відповідно до закону мають право
користування ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.,
ст. 59, 60,69-71 Сімейного Кодексу України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» ст., ст. 10, 11,
88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити.

Поділити між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спільне
сумісне майно подружжя наступним
порядком:

Визнати право власності за ОСОБА_4 на
земельну ділянку загальною площею 0,0574
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер 0:11:054:0738 наданої
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Красноармійський
міськрайонний суд протягом десяти днів
після проголошення рішення.

Суддя
А.Г. Токарєв