РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4940/14-ц

пр. № 2/759/2878/14

03 липня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретаря
судового засідання Борисенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ГАК «Сокіл-2», треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
гаражний бокс,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 31.03.2014 року
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ГАК «Сокіл-2» про визнання
права власності на гаражний бокс.

12.04.214 року ГАК «Сокіл-2» подано до
суду письмові пояснення (а.с. 58-61).

04.06.2014 року позивачем подано до
суду заяву про зміну предмету позову та
уточнення позовних вимог, а також
подано позов до ГАК «Сокіл-2», треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на гаражний бокс.

Ухвалою суду із занесенням до
журналу судового засідання від 10.06.2014
року заяву позивача про зміну предмету
позову задоволено та прийнято уточнену
позовну заяву (а.с. 171-175).

В обґрунтування позовної заяви
позивач посилається на те, що гаражний
бокс НОМЕР_1, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 в ГАК «Сокіл-2» належав
її покійному батьку ОСОБА_4 на підставі
ордеру Виконкому Ленінградської
райради №636 від 30.05.1988 року на право
зайняття гаражного боксу.

Голова ГАК «Сокіл-2» Ратушний І.Г.
на оригіналі ордера зробив письмову
відмітку про те, що гаражний бокс
НОМЕР_1 закріплено за ОСОБА_4 та
поставив особистий підпис завіривши
печаткою ГАК «Сокіл-2».

ГАК «Сокіл-2» для будівництва мав
списки першої черги, а потім і другої
черги, згідно протоколу №12 від 12.06.1996
року, загальними зборами були
затверджені члени кооперативу за
списком в якому був ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і
позивачка звернулась до нотаріальної
контори з відповідною заявою, як
спадкоємець, на гаражний бокс НОМЕР_1 що
розташований в ГАК «Сокіл-2», проте
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва.

Позивачем зазначено, що головою
ГАК «Сокіл-2» Ратушним І.Г. чинились
різного роду перешкоди в отриманні
правовстановлюючих документів на
гаражний бокс, неодноразово голова
кооперативу пропонував позивачці в
замін гаражного боксу НОМЕР_1 гаражний
бокс НОМЕР_2, проте у цього гаражного
боксу вже був власник.

Такі дії голови ГАК «Сокіл-2»
Ратушного І.Г. обурили позивача та
змусили звернутися до суду за захистом
свого порушеного права з відповідним
позовом, в якому позивачка просила
визнати за нею право власності на
гаражний бокс НОМЕР_1, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в ГАК
«Сокіл-2» (а.с. 172-175).

03.07.2014 року представником ГАК
«Сокіл-2» до канцелярії суду подано
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, треті особи: перший
віце-президент, генеральний директор
Державного підприємства «Антонов»
Король Володимир Миколайович, ОСОБА_2,
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про визнання
законним видачу ордерів.

Ухвалою суду від 03.07.2014 року
відмовлено ГАК «Сокіл-2» у прийнятті
зустрічного позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
треті особи: перший віце-президент,
генеральний директор Державного
підприємства «Антонов» Король
Володимир Миколайович, ОСОБА_2,
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про визнання
законним видачу ордерів. Роз'яснено ГАК
«Сокіл-2» його право звернутись до суду
з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті
особи: перший віце-президент,
генеральний директор Державного
підприємства «Антонов» Король
Володимир Миколайович, ОСОБА_2,
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про визнання
законним видачу ордерів в загальному
порядку (а.с. 198-199).

У судовому засіданні 03.07.2014 року
позивач та його представник ОСОБА_7
підтримали позовну заяву у повному
обсязі з підстав викладених в ній.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа:ОСОБА_2 зазначив про
необхідність більш детального
вивчення питання щодо належності
згаданого гаражного боксу, оскільки
ордери видавались не на конкретні
гаражні бокси громадянам, а на право
користування ними в цілому.

Третя особа: ОСОБА_3 зазначила, що
позов слід задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, письмові докази, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України
суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

За нормою ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

В пункті 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 28.06.1991
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ пов'язаних з
діяльністю гаражно-будівельних
кооперативів» роз'яснено, що у справах
про право на пай і на гараж судам
належить виходити з того, що член ГБК,
який повністю вніс свій пай за гараж,
наданий йому в користування, набуває
права власності на це майно і в праві
розпоряджатися ним на свій розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
згідно ордеру Виконкому
Ленінградської райради №636 від 30.05.1988
року надано право на зайняття
гаражного боксу в ГАК «Сокіл-2» (а.с. 176).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і
позивачка звернулась до нотаріальної
контори з відповідною заявою, як
спадкоємець, на гаражний бокс НОМЕР_1 що
розташований в ГАК «Сокіл-2».

Державним нотаріусом Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власті на гаражний
бокс НОМЕР_1 що розташований в ГАК
«Сокіл-2» та видано свідоцтво про право
на спадщину за законом, до складу якої
увійшли: грошові вклади з відповідними
відсотками та компенсаціями, що
зберігаються в Святошинському
відділенні №8069 Ощадбанку м. Києва (а.с.
183).

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів
справи, підтвердженням сплати пайових
внесків за гаражний бокс НОМЕР_1 ОСОБА_4
позивач посилається на квитанції від
16.01.1991 року на суму 2246 рублів, квитанцію
від 05.04.1993 року на суму 700 рублів, та від
14.06.1994 року на суму 100 000 рублів (а.с. 7),
однак, в підтвердження призначення
платежу вищезгаданих грошових коштів
позивачем не надано жодних доказів, як
і не надано довідки від ГАК «Сокіл-2»
щодо відсутності у ОСОБА_4
заборгованості по сплаті пайових
внесків саме за гаражний бокс НОМЕР_1,
що розташований в ГАК «Сокіл-2» по
АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження позивача та його
представника, що факт сплати пайових
внесків за гаражний бокс НОМЕР_1, що
розташований в ГАК «Сокіл-2» по АДРЕСА_1
ОСОБА_4 можуть підтвердити свідки у
справі, допит яких суд відхилив, суд
оцінює критично, оскільки відповідно
до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, будь-яких належних
доказів щодо сплати ОСОБА_4 пайових
внесків за гаражний бокс НОМЕР_1, що
розташований в ГАК «Сокіл-2» по АДРЕСА_1
позивачем суду не надано, як і не надано
довідки від ГАК «Сокіл-2» щодо
відсутності у ОСОБА_4 заборгованості по
сплаті пайових внесків саме за
гаражний бокс НОМЕР_1, що розташований в
ГАК «Сокіл-2» по АДРЕСА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності та співставленні,
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також їх достатності і взаємному
зв'язку, суд приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог, не
доведеністю їх належними і допустимими
доказами, у зв'язку з чим суд вважає за
необхідне відмовити позивачу в
задоволенні його позову в повному
обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 316, 328 ЦК України, ст.ст.
3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ГАК «Сокіл-2», треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
гаражний бокс - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник