Справа № 465/757/11
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/4428/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача ПАТ
«ВіЕс Банк» - Швед В.Я.

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

представника апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_6

представника ВДВС Франківського РУЮ -
Легедзи Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк»
та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 18 квітня 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_3 про зупинення реалізації
арештованого майна, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено
заяву ОСОБА_3 та зупинено реалізацію
арештованого заставленого майна при
провадженні виконавчих дій з
примусового виконання рішення
Франківського районного суду від 09.10.2012
року по справі за позовом ПАТ
«Фольксбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 191 213 грн. 29 коп.

Ухвалу оскаржили представник ПАТ
«ВіЕс Банк» та представник ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, як особи про чиї права та
обов»язки вирішено оскаржуваною
ухвалою.

Вважають її незаконною,
постановленою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕс
Банк» вказує на те, при вирішенні заяви
ОСОБА_3 суд був необ'єктивним та
упередженим. В заяві про зупинення
реалізації арештованого майна
вказується, що ОСОБА_3 є тяжко хворою
людиною, що підтверджується медичною
довідкою, однак вищевказаної довідки
до матеріалів заяви не долучено. Також
в судовому засіданні представники
заявниці стверджували, що окрім
квартири щодо якої здійснюються
прилюдні торги, ОСОБА_3 має рухоме
майно, з якого можна стягнути
заборгованість, однак жодного
підтвердження, яке саме рухоме майно
належить заявниці не надано. Державна
виконавча служба в межах своїх
повноважень підставно вирішила
здійснити стягнення на майно, яке
передане в іпотеку для забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором. Тому просить ухвалу
скасувати та стягнути із ОСОБА_3
понесені судові витрати при подання
апеляційної скарги ПАТ «ВіЕс Банк».

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 -ОСОБА_6 вказує на те, що
постановлену судом ухвалу від 18.04.2014
року боржником було подано до
Франківського ВДВС Львівського МУЮ
22.04.2014 року. У той час на виконання
договору про реалізацію заставного
майна Львівською філією №14 ПП «Нива
В.Ш.» було повідомлено стягувача,
боржника та органи ДВС про призначення
прилюдних торгів на 9.30 год. 22.04.2014 року
за місцем розташування торгуючої
організації. У вищезазначений час
торги відбулись, переможцем торгів
було визнано ОСОБА_5, і в це же день було
сплачено запропоновану на торгах суму
339 500, 00 грн. . 29.04.2014 року остання
звернулась до Франківського ДВС із
заявою про отримання Акту державного
виконавця, на що отримала відповідь про
те, що станом на 22.04.2014 року виконавче
провадження на підставі ухвали
Франківського районного суду м. Львова
від 18.04.2014 року зупинене. Вважає, що дана
ухвала порушує її права, яка сама по
собі інтерпретована судом як ухвала
про забезпечення позову, хоча позову
ОСОБА_3 не подавала та процесуально
унеможливлює Апелянту отримати Акт
державного виконавця «Про придбання на
прилюдних торгах предмету іпотеки».
Вказана ухвала не може бути винесена
судом в порядку Розділу VII «Судовий
контроль за виконанням судових
рішень», хоча саме в такому порядку
судом було прийнято заяву про
відстрочення виконання рішення суду до
провадження та вирішено майбутньому
її по суті. З вищенаведених підстав
просить скасувати ухвалу про зупинення
реалізації арештованого майна.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою представники
апелянтів мотиви та доводи
апеляційних скарг підтримали.
Аналогічну позицію висловлено
представником ДВС, котра залучалась
судом першої інстанції при вирішенні
питання по заяві ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3
проти задоволення апеляційних скарг
заперечив, просить ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін та
врахувати, що в липні 2014 року боржником
внесено 500 доларів США на погашення
кредиту. Особа вживатиме і надалі
заходів для погашення боргу. Просить
зважити на її стан здоров»я та з
розумінням підійти до ситуації, що
склалася.

Інші учасники в судове засідання
не з"явились, належним чином
повідомлені про дату розгляду справи
за апеляційною скаргою. Тому колегія
суддів можливим розгляд справи у її
відсутності, що відповідає вимогам ч. 2
ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ПАТ «ВіЕс Банк»
та апеляційна скарга представника
ОСОБА_5 -ОСОБА_6 підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 9 жовтня 2012 року
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства
«Фольксбанк»/тепер ПАТ» ВіЕс Банк» та
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Фольксбанк» заборгованість за
Кредитним договором №KF 52457 від 23.09.2008
року в розмірі 191 213 грн. 29 коп. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк»
сплачений судовий збір в розмірі 1 700
грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у
розмірі 120 грн.

Рішення сторонами не оскаржувалось та
набрало законної сили.

15.04.2014 року ОСОБА_3 подала до суду заяву
про зупинення реалізації арештованого
майна, в якій просила зупинити
реалізацію арештованої квартири за
адресою АДРЕСА_1 з підстав,
передбачених ст.. 373 ЦПК України/
відстрочка і розстрочка виконання,
зміна чи встановлення способу і
порядку виконання/. Свої вимоги
мотивувала тим, що є тяжко хворою
людиною і на час подання заяви
знаходиться на стаціонарному
лікуванні та не може працювати за
хворобою, тобто мотиви заяви
узгоджуються з нормою, на яку
посилалась заявник. Крім того вказала,
що державним виконавцем без її відома
відкрито виконавче провадження,
вчинено ряд виконавчих дій, в тому
числі накладено арешт на її квартиру,
однак даних про оскарження його дій
немає. У зв'язку з продажем з прилюдних
торгів квартири залишиться без житла.
Закон передбачає можливість зупинення
виконавчого провадження у виключному
випадку, зокрема із хворобою.

Постановляючи 18.04.2014 року ухвалу про
зупинення реалізації арештованого
майна, суд першої інстанції виходив з
того, що заявником надано достатніх
доказів, які є підставою для зупинення
реалізації арештованого майна.

Проте з таким висновком колегія суддів
не погоджується з огляду на наступне.

Інших мотивів задоволення заяви
боржника суд в ухвалі не навів.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у разі зупинення судом
реалізації арештованого майна.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені ЦПК України,
заходи забезпечення позову.

Цивільно-процесуальний кодекс, зокрема
п.5 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачає
можливість зупинення продажу
арештованого майна у разі подачі
позову про визнання права власності на
це майно і про зняття з нього арешту.

Із матеріалів справи убачається, що
позов про визнання права власності на
нерухоме майно і про зняття з нього
арешту - по справі не заявлений, а тому
суд не вправі був зупиняти реалізацію
майна за заявою боржника в порядку
виконання судового рішення про
стягнення коштів з врахуванням умов
відповідного Кредитного договору за
позовом банку, як позичальника .

Разом з тим, задовольняючи заяву ОСОБА_3
про зупинення реалізації арештованого
майна, суддя районного суду не звернув
належної уваги на вказані норми
процесуального права та зазначені
обставини справи і постановив ухвалу,
яку не можна визнати законною. Не
зрозумілим є те, що суд керувався ст. 383
ЦПК / право на звернення із скаргою до
суду / в той час коли жодної скарги не
розглядав.

Зупинивши реалізацію майна в порядку
виконання судового рішення за заявою,
яка по своїй суті є заявою про
відстрочку виконання рішення із
наведенням певних цьому мотивів, суд
взагалі не розібрався в якому порядку
вирішувати таке питання і з
незрозумілих підстав залучив інших
учасників в якості третіх осіб/
виконавчу службу та ПП» Нива В.Ш. -
організатора реалізації/ , що взагалі
не передбачено ЦПК при вирішенні таких
заяв.

Оскаржувана ухвала порушує інтереси
банку як стягувача у виконавчому
провадженні та також інтереси іншого
апелянта - ОСОБА_5

З матеріалів справи убачається, що
22.04.2014 року прилюдні торги відбулися і
квартира придбана ОСОБА_5 По причині
подання у ДВС після проведення торгів
ухвали від 18.04.2014 року про їх зупинення
- позбавлена можливості реалізації
свого права переможця торгів. У видачі
Акту державного виконавця 29.04. 2014 року
відмовлено з врахуванням оскаржуваної
ухвали.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що у суду першої інстанції не
було правових підстав для задоволення
вимоги про зупинення реалізації
арештованого заставленого майна, а
тому оскаржувана ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про
зупинення реалізації арештованого
заставленого майна.

Вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» про стягнення з
ОСОБА_3 судових витрат за подання
апеляційної скарги до задоволення не
підлягають, оскільки норми чинного ЦПК
України та Закон України «Про судовий
збір» не передбачають повернення
судового збору в разі скасування
ухвали суду першої інстанції. Розподіл
судових витрат можливий лише за умови
вирішення позову та в разі зміни або
скасування і ухвалення судом
апеляційної інстанції. нового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги ПАТ
«ВіЕС Банк», задоволення апеляційної
скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та
скасування ухвали суду першої
інстанції з ухваленням нової про
відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304,п.2 ч.2 ст. 307, ст.. 313,
п.6 ч.1 ст. 314 ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк»,
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6
задовольнити.

Ухвалу Франківського районного
суду м. Львова від 18 квітня 2014 року
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення
реалізації арештованого майна -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий

Судді