У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності та
розподіл майна, придбаного під час
перебування в сімейних відносинах без
реєстрації шлюбу, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Київської області від 12 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила: визнати спільним майном
подружжя автомобіль марки «Ford Fusion»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2011 року
випуску; визнати за нею право власності
на Ѕ частину вказаного автомобіля;
стягнути з відповідача на її користь
компенсацію за належну їй частку
вказаного автомобіля у розмірі 48 тис.
грн; визнати спільним майном подружжя
будинок АДРЕСА_1; визнати за нею право
власності на Ѕ частину вказаного
будинку та стягнути на її користь
грошові кошти у сумі 72 тис. грн за Ѕ
частину вказаного будинку.

В обґрунтування позову зазначала, що
вона із відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 5 листопада 1977
року. Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 березня 1991 року шлюб було
розірвано. Однак, після рішення суду
вони продовжували проживати однією
сім'єю, вели спільне господарство та
мали спільний бюджет з квітня 1991 року
по січень 2012 року. Зазначена обставина
була встановлена ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 22 березня 2013 року
про затвердження мирової угоди по
розподілу спільного майна подружжя, а
саме житлового будинку АДРЕСА_2. За час
спільного проживання ними також було
придбано у 2011 році автомобіль марки «Ford
Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1,
2011 року випуску, та будинок АДРЕСА_1.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
задовольнити позов.

Рішенням Сквирського районного суду
Київської області від 23 грудня

2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року рішення
місцевого суду в частині відмови у
визнанні спільним майном подружжя
автомобіля марки «Ford Fusion», державний
номерний знак НОМЕР_1, 2011 року
випуску та стягнення компенсації за
належну їй частку вказаного автомобіля
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким визнано спільним
майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4
автомобіль марки «Ford Fusion», державний
номерний знак НОМЕР_1, 2011 року випуску.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 36 250
тис. грн грошової компенсації за
належну їй часку вказаного автомобіля.
В іншій частині рішення місцевого суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4
підлягає частковому задоволенню,
керуючись при цьому нормами ст. ст. 57, 60,
70, 71 СК України, ст. ст. 325, 368 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник