У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Олійник А.С.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 1 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и
л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15
травня 2006 року між акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит у сумі
145 000 доларів США зі сплатою 14
процентів на рік за користування
кредитними коштами, строком до 14 травня
2009 року. Додатковою угодою № 1 від 1
квітня 2009 року до вказаного
кредитного договору збільшено строк
кредитування до 60 місяців і строк
повернення встановлений 14 березня 2014
року. У забезпечення
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором цього ж дня між
банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
укладені окремі договори поруки,
відповідно до яких останні поручилась
перед позивачем за виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором. Зобов'язання за вказаним
договором боржник належним чином не
виконував й допустив заборгованість.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 1 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 4 грудня 2013 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором у сумі 1948 04, 90 грн.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором у сумі 1948 04, 90 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 1 жовтня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Волинської
області від 4 грудня 2013 року в частині
стягнення у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, мотивуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У іншій частині судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
оскаржено і підстав перевіряти їх
законність і обґрунтованість у цій
частині у суду касаційної інстанції
немає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов у частині
стягнення у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із доведеності факту
перерахування коштів на виконання
кредитного договору, і, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
та з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про невиконання боржником
зобов'язань за кредитними договорами і
наявність підстав для стягнення
заборгованості у солідарному порядку
як з ОСОБА_3, так і з ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 1 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 4 грудня 2013 року в
частині задоволення позову щодо
стягнення заборгованості у
солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін А.С.Олійник