Справа №592/1793/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/933/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 34
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «КРКА
Україна»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 26 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КРКА Україна», третя
особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом та свої вимоги
мотивує тим, що 15 березня 2013 року в
районі перехрестя вул. Горького та вул.
Леваневського у м. Суми з вини ОСОБА_4
сталася дорожньо-транспортна пригода.
ОСОБА_4, керуючи автомобілем Шкода
Фабія, д.н. НОМЕР_1, допустила зіткнення
з належним їй автомобілем КІА Ріо, д.н.
НОМЕР_4. Від зіткнення автомобіль
позивачки зазнав механічних
пошкоджень внаслідок чого також
втратив товарну вартість на суму 4314,24
грн. На залучення спеціаліста для
встановлення втрати товарної вартості
вона витратила 400 грн. Також
посилається на те, що їй завдано
моральну шкоду, яка полягає в
переживаннях і стресі від аварії, в
зв'язку з пошкодженням автомобіля та
спричиненням їй легких тілесних
ушкоджень. Позивач вважає, що ТОВ «КРКА
Україна» повинно нести
відповідальність по відшкодуванню
шкоди, оскільки є власником автомобіля,
а ОСОБА_4 керувала автомобілем як
працівник ТОВ «КРКА Україна». Тому
просить суд стягнути з ТОВ «КРКА
Україна» 4314,24 грн. відшкодування втрати
товарної вартості, 400 грн. витрат на
залучення спеціаліста, 3000 грн.
грошового відшкодування моральної
шкоди та судові витрати.

Рішенням суду від 26 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «КРКА Україна» на
користь ОСОБА_3 4714 грн. 24 коп.
відшкодування матеріальної шкоди, 1500
грн. відшкодування моральної шкоди, 487
грн. 20 коп. відшкодування судових
витрат, а всього 6701 грн. 44 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «КРКА
Україна» просить скасувати рішення
суду і постановити нове, яким у
задоволенні позову відмовити. В
доводах апеляційної скарги
посилається на те, що судом при
ухваленні рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно досліджені та з'ясовані
обставини справи. Вважає, що на
підтвердження розміру втрати товарної
вартості належного їй автомобіля та
заподіяння їй моральної шкоди
позивачка не надала належних доказів.
Крім того посилається на те, що
належний позивачці автомобіль був
застрахований в ПАТ «Страхова компанія
«УНІКА» за программою добровільного
страхування. Однак судом не з'ясовано
яка сума матеріальних збитків була
виплачена позивачці за договором
добровільного страхування. Також
зазначає, що цивільна відповідальність
відповідача застрахована в ПАТ
«Страхова компанія «Українська
Страхова группа». Отже моральна шкода,
яка пов'язана з ушкодженням здоров'я
повинна бути відшкодована страховиком
за договором страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивачки ОСОБА_3, третьої
особи ОСОБА_4, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
15.03.2013 року в районі перехрестя вул.
Горького та вул. Леваневського у м. Суми
з вини ОСОБА_4 сталася
дорожньо-транспортна пригода. Так
ОСОБА_4, керуючи автомобілем Шкода
Фабія, д.н. НОМЕР_1, допустила зіткнення
з автомобілем позивачки КІА Ріо, д.н.
НОМЕР_4, який отримав механічні
ушкодження (а.с. 6). Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
позивачці було завдано матеріального
збитку до вартості якого входить
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу складових
КТЗ, що підлягають заміні в сумі 5 823,93
грн. та втрата товарної вартості в сумі
4314,24 грн. (а. с. 7-14). Під час
дорожньо-транспортної пригоди
позивачка отримала легкі тілесні
ушкодження (а. с. 67).

Автомобіль Шкода Фабія, д.н. НОМЕР_1, на
час зіткнення належав ТОВ «КРКА
Україна». ОСОБА_4 на час зіткнення
працювала у ТОВ «КРКА Україна» та
керувала зазначеним автомобілем у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків (а. с. 66).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3
суд першої інстанції керувався тим, що
винна у дорожньо-транспортній пригоді
ОСОБА_4 перебувала у трудових
відносинах з ТОВ «КРКА Україна», яке є
володільцем джерела підвищеної
небезпеки, тому на підставі ст. ст. 23, 1168,
1172, 1194 ЦК України повинен відшкодувати
позивачці матеріальні збитки та
моральну шкоду не покриті страховим
відшкодуванням в розмірі доведенному
позивачкою.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як суд дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Та обставина, що винною в
дорожньо-транспортній пригоді є
ОСОБА_4, яка на час ДТП була працівником
ТОВ «КРКА Україна» та виконувала свої
трудові обов'язки визнається та не
оспорюється відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що
дійсно на час дорожньо-транспортної
пригоди, автомобіль КІА Ріо, д.н. НОМЕР_4,
належний ОСОБА_3, було застраховано за
договором добровільного комплексного
страхування № 019043/4002/0000026 від 12.04.2012
року в ПАТ «Страхова компанія «УНІКА».
За вказаним договором ОСОБА_3 сплачено
страхове відшкодування в розмірі 5119,93
грн., яке складається з вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу складових
КТЗ, що підлягають заміні в сумі 5823,93
грн. за мінусом франшизи в сумі 704 грн.
Вказані обставини підтверджуються
копією договору страхування та
страховим актом № 00112196 з розрахунком
страхового відшкодування, виплаченого
ОСОБА_3 на а. с. 133-140.

Умовами, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ
«Страхова компанія «УНІКА» договору
добровільного страхування,
передбачено, що страховик не
відшкодовує збитки внаслідок втрати
товарної вартості ТЗ.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що цивільна
відповідальність ТОВ «КРКА Україна»,
як власника транспортного засобу Шкода
Фабія, д.н. НОМЕР_1, за час
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована в ПАТ «СК «Українська
Страхова группа» за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/0046287 від 05.02.2013 року, що
підтверджується копією договору на а.
с. 132.

Відповідно до відповіді ПАТ «СК
«Українська страхова группа» від 27.06.2014
року 18.03.2013 року страхувальник - ТОВ
«КРКА Україна» повідомив їх про
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 15.03.2013 року за
участю забезпеченого транспортного
засобу Шкода Фабія, д.н. НОМЕР_1, що
знаходився під керуванням водія ОСОБА_4
та транспортного засобу КІА Ріо, д.н.
НОМЕР_4, що знаходився під керуванням
водія ОСОБА_3 18.04.2013 року до ПАТ «СК
«Українська страхова група» надійшла
заява на виплату страхового
відшкодування в порядку регрессу від
ПАТ «СК «УНІКА» та 15.05.2013 року ПАТ «СК
«Українська страхова группа» було
здійснено виплату страхового
відшкодування в порядку регресу на
користь ПАТ «СК «УНІКА» в розмірі 4609,93
грн. (а. с. 131)

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України
від 01.07.2004року № 1961-IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Виходячи з встановлених обставин
справи та наведених норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
відповідач повинен відшкодувати
позивачці шкоду, пов'язану з втратою
товарної вартості належного їй
транспортного засобу, так як ця шкода
була завдана позивачці з вини
працівника відповідача та страховиком
не відшкодовується.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги про те, що
звіт суб'єкта оціночної діяльності не є
належним доказом на підтвердження
розміру втрати товарної вартості
пошкодженого автомобіля, належного
позивачці, а тому з цих підстав її позов
про відшкодування втрати товарної
вартості автомобіля задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на як вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідач, заперечуючи проти розміру
втрати товарної вартості автомобіля,
зазначив, що належним доказом на
підтвердження розміру матеріального
збитку є висновок судової експертизи.
Однак клопотання про призначення
відповідної експертизи суду не подав.
Враховуючи, що відповідач не надав
ніяких доказів на підтвердження своїх
заперечень щодо розміру втрати
товарної вартості пошкодженого
автомобіля, суд першої інстанції
обгрунтовано задовольнив позовні
вимоги про відшкодування товарної
вартості автомобіля на підставі
доказів наданих позивачкою, що не
суперечить вимогам ццивільного
процесуального законодавства, зокрема
ст. ст. 57, 212 ЦПК України.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги про
недоведеність позивачкою спричинення
їй моральної шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та не
врахування судом того, що шкода, яка
пов'язана з ушкодженням здоров'я
повинна бути відшкодована страховиком
за договором страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку зі
знищенням чи пошкодженням її майна.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (ст. ст. 22, 23, 26-1) в
редакції, яка діяла на час виникнення
дорожньо-транспортної пригоди, на
страховика за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності покладено обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я. Вказаними
нормами матеріального права правильно
керувався і суд першої інстанції,
вирішуючи позов в частині
відшкодування моральної шкоди.

Як зазначалося вище відповідач - ТОВ
«КРКА Україна» як страхувальник
виконав свій обов'язок, передбачений
ст. 33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» щодо обов'язку
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду, а тому повинен відшкодувати
позивачці моральну шкоду в зв'язку з
пошкодженням належного їй майна, яка не
відшкодовується страховиком.

Факт спричинення позивачці моральної
шкоди в зв'язку з пошкодженням її майна
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди підтверджується матеріалами
справи. Розмір грошової суми,
визначеної судом першої інстанції на
відшкодування моральної шкоди
узгоджується з обставинами справи, є
виваженим, справедливим та співмірним
її душевним стражданням, яких вона
зазнала саме в зв'язку з пошкодженням
її майна. В зв'язку з тим, що розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції відповідає розміру
моральної шкоди, яку повинен
відшкодувати відповідач, підстав для
скасування чи зміни рішення суду в
частині вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди, колегія
суддів також не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «КРКА
Україна» - відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 26 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді