У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
дій незаконними та зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»), мотивуючи
його тим, що відповідач, починаючи з
грудня 2008 року, не розглянув її
неодноразові звернення про перегляд
умов кредитного договору, про
розроблення умов для виходу зі
складного становища, про надання
інформації за кредитом, про
реструктуризацію боргу, про
роз'яснення схеми платежів.

Позивачка вважала, що ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» порушує вимоги Закону
України «Про звернення громадян», а
тому просила суд визнати незаконними
дії посадових осіб ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» щодо ненадання
обґрунтованих відповідей на численні
звернення позивачки, зобов'язати
відповідача надати їй обґрунтовані
письмові відповіді на її звернення.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10 липня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» надати ОСОБА_4 обґрунтовані
письмові відповіді на всі звернення
позивачки.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14 січня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 10 липня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано дії посадових осіб ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
неправомірними.

Зобов'язано ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» надати ОСОБА_4 письмові
відповіді на її звернення від 15 грудня
2-008 року, від 4 березня 2009 року, від 22
квітня 2009 року, від 3 червня 2009 року, від
11 червня 2009 року, від 14
вересня 2009 року та від 16 березня 2010
року.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить суд касаційної
інстанції скасувати рішення
апеляційного суду та відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_4 підлягають задоволенню, з таких
підтсав.

Громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення (ч. 1 ст. 1
Закону України «Про звернення
громадян).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
звернення громадян» особи, винні у
порушенні цього Закону, несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність,
передбачену законодавством України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України
встановлено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4,
апеляційний суд правильно виходив із
того, що посадовими особами
відповідача було допущено порушення
вимог Закону України «Про звернення
громадян», порушені права позивачки
підлягають захисту шляхом зобов'язання
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надати
позивачці обґрунтовані відповіді на її
неодноразові звернення.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко