У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Остапчука Д.О.,-
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 16 квітня 2014
року,

в с т а н
о в и л а :

У серпні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі ‒? ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 014/02-2/197, укладеним 11 квітня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_7, за яким
позичальнику надані кредитні кошти у
сумі 313 тис. доларів США на будівництво
нежилого приміщення зі сплатою 12 %
річних терміном до 10 квітня 2017 року,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги
неналежним виконанням ОСОБА_7 умов
згаданого договору та невиконанням
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 умов договорів поруки
та іпотеки. З урахуванням уточнених
позовних вимог, позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 2 202 392, 46 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 березня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість у сумі 2 202 392 грн. 46 коп.
та суму судових витрат ‒? 4 322 грн. 58 коп.
Обов'язок стягнення є солідарним з
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Стягнуто з
ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Запорізької обласної
дирекції «Райффайзен банк Аваль»
заборгованість у сумі 2 202 392 грн. 46 коп.
та суму судових витрат ‒? 4 322 грн. 58 коп.
Обов'язок стягнення є солідарним з
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 Стягнуто з ОСОБА_9 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен банк Аваль»
заборгованість у сумі 2 202 392 грн. 46 коп.
та суму судових витрат ‒? 4 322 грн. 58 коп.
Обов'язок стягнення є солідарним з
ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 02 жовтня 2013
року вказане заочне рішення в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_9
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_9 відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить рішення
апеляційного суду скасувати, а заочне
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог до
відповідача ОСОБА_9 та відмовляючи в
цій частині в задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд виходив з того,
що позивачем пропущений строк
пред'явлення вимоги до даного
поручителя, а тому порука між цими
сторонами є припиненою.

Проте з такими висновками погодитись
не можна.

Судами встановлено, що 11 квітня 2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та
ОСОБА_7 укладено кредитний договір
№014/02-2/197, за умовами якого останній
отримав від позивача кредитні кошти в
сумі 313 тис. доларів США на будівництво
нежилого приміщення зі сплатою 12 %
річних, терміном до 10 квітня 2017 року.

24 березня 2010 року додатковою угодою №3
до кредитного договору №014/02-2/197 від 11
квітня 2007 року внесено зміни щодо умов
погашення кредиту, проведено
реструктуризацію з метою зменшення
фінансового навантаження на
позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України. Зокрема, тимчасово
на період з 27 березня 2010 року по 27
травня 2010 року включно позичальнику
надано кредитні канікули шляхом
зменшення розміру щомісячного платежу
з 3 438,64 доларів США до 577,73
доларів США та перенесенням з 28 травня
2010 року строку сплати решти
щомісячного платежу у сумі 2 860,91
доларів США у майбутньому, відповідно
до зміненого графіку погашення кредиту
та сплати відсотків.

Крім того, тимчасово, на період з 28
травня 2010 року по 27 серпня 2010 року
розмір щомісячного платежу погоджено
зменшити з 3 438,64 доларів США до
498,91 доларів США та перенесенням з 28
серпня 2012 року строку сплати решти
щомісячного платежу у сумі 2 939,73
доларів США у майбутньому, відповідно
до зміненого графіку погашення кредиту
та сплати відсотків.

Протягом кредитних канікул
позичальник сплачує проценти за
користування кредитом відповідно до
умов кредитного договору.

Додатковою угодою №4, підписаною 30
серпня 2010 року між сторонами
кредитного договору, передбачено, що
станом на 30 серпня 2010 року фактична
заборгованість зі сплати суми кредиту
за кредитним договором складає
293 962,55 доларів США.

Станом на дату укладання зазначеної
Додаткової угоди заборгованість
позичальника за кредитним договором,
строк сплати якої настав, складає
4 503,21 доларів США, в тому
числі: 609,67 доларів США ‒?
заборгованість з погашення суми
кредиту, 3 893,54 доларів США ‒?
заборгованість з погашення
прострочених процентів. На підставі
зазначеної Додаткової угоди з 31 серпня
2010 року фактична
заборгованість за сумою кредиту
збільшується на суму заборгованості за
процентами, при цьому за згодою сторін
відбувається зміна строку погашення
заборгованості. Таке збільшення не
супроводжується видачею кредитних
коштів позичальнику.

Відповідно до Додаткової угоди № 5,
укладеної 31 серпня 2010 року між
позивачем та ОСОБА_7 до кредитного
договору № 014/02-2/197 від 11 квітня 2007 року
внесено зміни з метою зменшення
навантаження на позичальника в умовах
кризових явищ в економіці України і
проведення змін умов погашення кредиту
(реструктуризацію), а саме ‒? тимчасово
на період з 27 серпня 2010 року по 26 лютого
2011 року включно позичальнику надано
кредитні канікули шляхом зменшення
розміру щомісячного платежу зі сплати
суми кредиту та зміни строку його
сплати.

Станом на дату укладання зазначеної
додаткової угоди щомісячний платіж зі
сплати кредиту позичальника становить
510,12 доларів США. На період кредитних
канікул щомісячний платіж зменшується
до розміру 0,00 доларів США. Починаючи з 27
лютого 2011 року, банк змінює
позичальнику строк решти щомісячного
платежу в сумі 510,12 доларів США, а
позичальник зобов'язується сплатити
вказану суму в майбутньому відповідно
до графіка повернення кредиту та
сплати процентів, що є додатком № l до
зазначеної Додаткової угоди та є її
невід'ємною частиною.

Протягом кредитних канікул
позичальник сплачує проценти за
користування кредитом відповідно до
умов кредитного договору. Тимчасово на
період кредитних канікул сторони
домовились, що 25 % від розміру
щомісячного платежу за процентами
обліковуються на додатковому рахунку
нарахованих процентів та після
закінчення кредитних канікул
додаються до фактичної заборгованості
за кредитом.

Згідно з положеннями пп. 5.1. п. 5
Додаткової угоди № 5 від 31 серпня
2010 року до кредитного договору від 11
квітня 2007 року № 014/02-2/197, кредитні
канікули по сплаті процентів
закінчуються (з одночасним закриттям
додаткового рахунку нарахованих
процентів) при простроченні
позичальником виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором
більш ніж на 30 календарних днів.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_7
умов кредитного договору від 11 квітня
2007 року № 014/02-2/197 між позивачем та
ОСОБА_8 11 квітня 2007 року укладено
договір поруки № 014/02-2/197/3.

16 вересня 2009 року між позивачем та
ОСОБА_9 укладено договір поруки №
014/02-2/197/4, за умовами якого (п. 1.2)
останній на добровільних засадах бере
на себе зобов'язання перед кредитором
відповідати за борговим зобов'язанням
боржника - ОСОБА_7, які виникають з умов
кредитного договору №014/02-2/197 від 11
квітня 2007 року, а саме: повернути кредит
в розмірі 313 тис. доларів США, сплатити
проценти за його користування,
комісійну винагороду, неустойку (пеню,
штрафи), в розмірі, строки та у випадках
передбачених кредитним договором, а
також відшкодувати можливі збитки та
виконати інші умови Кредитного
договору в повному обсязі.

Згідно з п. 2.1. зазначеного договору
поруки, поручитель (ОСОБА_9) несе
солідарну відповідальність перед
банком у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу за
кредитним договором, комісійної
винагороди, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено,
що поручитель приймає на себе
зобов'язання, у випадку невиконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором, здійснити викоання
зобов'язань боржника в обсязі,
заявленому кредитом, в письмовій
вимозі протягом 10 банківських днів з
дати отримання відповідної письмової
вимоги кредитора про виконання
зобов'язань. Виконання зобов'язань
здійснюється поручителем шляхом
перерахування відповідної суми на
рахунок кредитора, який буде
повідомлено поручителю додатково.

Зі змісту п. 4.1 договору поруки
вбачається, що сторони договору
встановили, що цей договір поруки
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та втрачає свою
дію з моменту закінчення забезпеченого
ним зобов'язання. Також порука
припиняється, якщо кредитор протягом
трьох років з дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги поручителю (п. 4 ст. 559
ЦК України).

В зв'язку з неналежним
виконанням позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором,
позивачем на адресу останнього та
відповідачів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 16
листопада 2010 року направлено вимогу №
12-20/06-69 про погашення заборгованості за
кредитом, зі змісту якої вбачається, що
позивач вимагає впродовж десяти днів з
дня отримання вимоги погасити
заборгованість перед ним за
простроченими відсотками за кредитним
договором №014/02-2/197 від 11 квітня 2007
року у розмірі 4 566, 25 доларів США.
Водночас, повідомлено, що у разі не
задоволення цієї вимоги, банк змушений
буде звернутись до суду з позовом про
дострокове стягнення кредитної
заборгованості у повному обсязі з
позичальника і поручителів та після
тридцятиденного терміну розпочати
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняються виконанням,
проведеним належним чином. Загальні
умови виконання зобов'язання зазначені
у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк може
бути визначено актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями, годинами.
Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок

Переглядаючи в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції в
частині позовних вимог, заявлених до
ОСОБА_9, апеляційний суд, в порушення
ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, не
визначився належним чином з характером
спірних правовідносин, не надав
належної оцінки наявним у справі
доказам, зокрема, зауважуючи, що у
договорі поруки, укладеному між
позивачем та відповідачем ОСОБА_9 не
встановлено дату після якої порука
припиняється, залишивши поза увагою
положення чч. 1, 3 ст. 251, ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст.
253 ЦК України та п. 4.1 договору поруки
(а.с. 38 т. 1), за якими порука
припиняється, якщо кредитор протягом
трьох років з дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги поручителю, тобто
умовами договору строк пред'явлення
вимоги до поручителя збільшений до
трьох років.

Посилаючись на пропуск позивачем
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги до ОСОБА_9, апеляційний суд в
мотивувальній частині рішення
помилково зазначив, що позивач
звернувся до поручителя з вимогою про
погашення заборгованості за кредитним
договором, тобто змінив строк
основного зобов'язання, натомість з
цієї вимоги (а.с. 33 т. 1) вбачається, що
позивач звернувся до відповідачів про
погашення заборгованості перед ним,
безпосередньо, за простроченими
відсотками за кредитним договором
№014/02-2/197 від 11 квітня 2007 року у розмірі
4 566, 25 доларів США, а не повернення
кредитних коштів за кредитним
договором в цілому.

Крім того, апеляційний суд, зазначаючи,
що позивач звернувшись до суду з
позовом до відповідачів про звернення
стягнення на предмет іпотеки, вже з 24
грудня 2010 року змінив строк звернення
до поручителів і вимагав дострокового
повернення кредитних коштів, не
звернув уваги та не надав належної
оцінки копії позовної заяви (а.с.227-229 т.
2) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
звернення стягнення на майно в
погашення заборгованості за кредитним
договором №014/02-2/198 від 11 квітня
2007 року, де відповідачами є ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, в той час як по даній справі
предметом спору є заборгованість за
кредитним договором №014/02-2/197 від 11
квітня 2007 року.

Колегія суддів вважає, що рішення
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
солідарне стягнення заборгованості з
відповідача ОСОБА_9 повинно бути
скасовано, а справа в цій частині
направлена на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, який повинен
урахувати зазначене та вирішити справу
відповідно до викладених обставин.

В іншій частині рішення апеляційного
суду не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 16 квітня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_9
скасувати, а справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І.
Мостова Д.О. Остапчук