Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2005/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Русіна А. А.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

10.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Сукач Т.О., Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 29 травня
2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення 14103 грн. 86 коп.
заборгованості по кредитному договору.

Позивач зазначав, що 01 серпня 2006 року
між банком і відповідачем укладено
кредитний договір № KGNURX03630010 згідно
якого останній отримав кредит в сумі
2377,09 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12.00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
"Розстрочка" складає між ним і банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача в заяві.

Відповідно до умов договору
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, відповідач повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов.

В порушення умов кредитного договору
відповідач станом на 23.01.2014 року має
заборгованість за кредитом - 14103,86 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 29
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 9326 грн. 53 коп.
заборгованості за кредитним договором,
в тому числі: 2960,77 грн. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом; 517,96 - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 4700
грн. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань; 500 грн. - штраф (фіксована
частина); 647,80 - штраф (процентна
складова).

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, ОСОБА_3, просить змінити рішення
суду першої інстанції відмовивши в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з ОСОБА_2 500 грн. фіксованої
частини штрафу, 647,80 грн. процентної
складової штрафу та стягнути з
відповідача пеню в межах річного
строку позовної давності з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права. В іншій частині
рішення суду просить залишити без
змін.

В решті рішення суду першої інстанції
не оскаржувалось

В суді апеляційного суду ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3, підтримали
апеляційну скаргу посилаючись на
викладені в ній обставини, представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» Бистров С.А.
заперечував проти доводів апеляційної
скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01 серпня 2006 року сторонами по справі
укладено кредитний договір згідно
якого відповідачу надано кредит в сумі
2377,09 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12.00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
складає між ним і банком Договір, про що
свідчить підпис відповідача в заяві
(а.с. 6).

Згідно умов кредитного договору
відповідач зобов'язався щомісячно,
здійснювати погашення кредиту та
сплачувати нараховані банком відсотки,
комісію а також інші витрати
передбачені умовами договору.

Відповідач порушив умови договору тому
станом на 23.01.2014 року має
заборгованість за кредитом в розмірі
14103 грн. 86 коп., яка складається з
наступного:

- 2960,70 грн - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 517,96 грн - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 9477,33 грн - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором;

а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов
та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина)

- 647,80 грн - штраф (процентна складова), що
підтверджується розрахунком (а.с. 4-5).

Задовольняючи частково позовні
вимоги в частині стягнення пені та
штрафів (фіксована частина та
процентна складова) суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що немає підстав для застосування
спеціальної позовної давності в один
рік визначеною ст.258 ЦК України, щодо
стягнення пені.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк, або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться, що визначено ст.526 ЦК
України.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За правилами ч.2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій формі
( ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які разом з
заявою, Тарифами, складають
кредитно-заставний договір між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Домовленість сторін про
збільшення позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту, у тому
числі неустойки-пені, штрафів, за
вказаним кредитним договором до 5 років
повністю узгоджується з положеннями ч.1
ст.259 ЦК України.

Відповідно до п.5.3 Умов при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. +5% від суми
заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, що
днем нарахування штрафу (фіксованої
частини) є день порушення умов
виконання зобов'язань за кредитним
договором і таким днем є 07.11.2006 року, а
тому він не підлягає стягненню навіть
при умові п'ятирічного строку позовної
давності є безпідставним.

Застосування штрафів до боржника
є правом банку, а не його обов'язком і як
вбачається з матеріалів справи
відповідач систематично порушує
строки платежів, а тому банк має право
нарахувати відповідачу штраф
(фіксовану частину), при порушенні ним
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань.

В свою чергу штраф (процентна
складова) прив'язана до штрафу
(фіксована) частина) і вираховується
від суми заборгованості.

Враховуючи, що останнє внесення
коштів на погашення кредиту здійснена
відповідачем 12.01.2010 року, саме з цієї
дати розпочався перебіг позовної
давності, в тому числі і по пені та
штрафам, який встановлено сторонами у 5
років та який на час пред'явлення
позову не сплив.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 29
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді