У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 18 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 17 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
філії № 1 Підприємства
«Основа-Промінвест» Громадської
організації «Фонд підтримки
інвалідів», Підприємства «Основа-
Промінвест» Громадської організації
«Фонд підтримки інвалідів», третя
особа - ОСОБА_3, про визнання незаконним
та скасування наказу про звільнення,
зобов'язання відповідачів виплатити
середній заробіток за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому зазначав, що 08 серпня

2013 року директор Підприємства
«Основа-Промінвест» Громадської
організації «Фонд підтримки
інвалідів» (далі - Підприємство
«Основа-Промінвест» ГО «Фонд підтримки
інвалідів») виніс наказ № 110К, яким
директора філії № 1 Підприємства
«Основа-Промінвест» ГО «Фонд підтримки
інвалідів» ОСОБА_2 звільнено з 08 серпня
2013 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
(прогул).

Просив визнати незаконним та скасувати
наказ від 08 серпня 2013 року № 110К, яким
звільнено ОСОБА_2 −? директора філії № 1
Підприємства «Основа-Промінвест» ГО
«Фонд підтримки інвалідів», з 08 серпня
2013 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП та
поновити на посаді директора,
зобов'язати відповідачів виплатити
йому середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 18 лютого

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 17 квітня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні позову відповідно до вимог
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки
належними доказами підтверджені
прогули ОСОБА_2 без поважних причин 04, 11,
16 липня 2013 року, а також у період з 01
серпня 2013 року по 07 серпня 2013 року
включно.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до філії № 1
Підприємства «Основа-Промінвест»
Громадської організації «Фонд
підтримки інвалідів», Підприємства
«Основа- Промінвест» Громадської
організації «Фонд підтримки
інвалідів», третя особа - ОСОБА_3, про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення, зобов'язання
відповідачів виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік