Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Воловецького районного суду
від 07 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Верб'язької
сільської ради, третя особа - ОСОБА_3 про
визнання незаконним рішення органу
місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Воловецького районного суду з даним
позовом.

Позов обґрунтовував тим, що 23.06.2012 року
Верб'язькою сільською радою винесено
рішення №128 яким надано ОСОБА_3 дозвіл
на розроблення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1264
га.

Вважає дане рішення незаконним з
наступних підстав.

Так у п.1 оскаржуваного рішення
міститься посилання на рішення
сільської ради від 24.04.1997 року та
рішення №32 від 23.12.2010 року. Відповідно
до рішення від 24.04.1997 року ОСОБА_3
передано шляхом приватизації земельну
ділянку розміром 0,12 га, а тому надання
оскаржуваним рішенням відповідачу
земельної ділянки в більшому розмірі
(0,1264 га) є незаконним. У рішенні №32 від
23.12.2010 року було визначено межі
земельної ділянки: передня сторона
ділянки шириною 18 м.п., задня сторона
ділянки шириною 18 м.п. А у оспорюваному
рішенні дані межі були порушені та
встановлені: ширина нижньої частини 19
м.п., а ширина верхньої 18 м.п.

Тобто оспорюване рішення суперечить
прийнятим раніше рішенням та порушує
речові права позивача, а тому підлягає
визнанню незаконним.

Рішенням Воловецького районного суду
від 07 травня 2014 року у задоволенні
даного позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позову.
Зокрема зазначає, що суд дійшов
помилкового висновку про відсутність
порушення його прав, оскільки таке
рішення не дає йому можливості
приватизувати свою земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
третьої особи, перевіривши матеріали
справи та обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони є суміжними
землекористувачами між якими існує
спір щодо меж земельних ділянок.

Встановлено, що 23.06.2011 року Верб'язькою
сільською радою за результатом
розгляду заяви ОСОБА_3 було прийнято
рішення №128. Згідно п.1 даного рішення
вирішено внести зміни в рішення 9 сесії
22-го скликання від 24.04.1997 року «Розгляд
заяв громадян про приватизацію
земельних ділянок» враховуючи рішення
№32 третьої сесії п'ятого скликання від
23.12.2010 року «Про вирішення земельних
спорів щодо меж земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян».
Пунктом 2 даного рішення надано дозвіл
на розроблення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1264
га. Відповідно до п.3 рішення
встановлено межові знаки земельної
ділянки (ширина нижньої частини - 19 м.п.,
ширина верхньої частини - 18 м.п.).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорюване рішення не порушує права
позивача.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції щодо підстав для відмови в
задоволенні позову не може погодитись
колегія суддів виходячи з наступного.

В п.1 оспорюваного рішення чітко
зазначено, що воно виноситься з
врахуванням рішення №32 третьої сесії
п'ятого скликання від 23.12.2010 року «Про
вирішення земельних спорів щодо меж
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян».

Даним рішенням органу місцевого
самоврядування було вирішено
земельний спір щодо меж земельних
ділянок, які перебувають в
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
встановлено слідуючі межові знаки
земельних ділянок: ОСОБА_2 - передня
сторона ділянки шириною 20,50 м.п., задня
сторона ділянки шириною 24,60 м.п.; ОСОБА_3
- передня сторона ділянки шириною 18 м.п.,
задня сторона ділянки шириною 18 м.п.
Вільну частину земельної ділянки
розміром 1х70 м.п. переведено в землі
загального користування (а.с.4).

Таким чином зазначеним рішенням від
23.12.2010 року Верб'язькою сільською радою
було вирішено земельний спір щодо меж
земельних ділянок по справі,
відповідно до приписів ч.3 ст. 158 ЗК
України.

Дане рішення наразі є чиним та не
скасованим, вступає в силу з моменту
його прийняття (ч.1 ст. 161 ЗК України) та
підлягає виконанню. При цьому
виконання такого рішення здійснюється
органом, який прийняв це рішення (ч.2 ст.
161 ЗК України).

Однак незважаючи на наявність
зазначеного рішення від 23.12.2010 року,
Верб'язька сільська рада приймаючи
оскаржуване рішення по іншому
встановила межові знаки земельної
ділянки ОСОБА_3, зокрема визначено
ширину нижньої частини - 19 м.п., що є
більшим ніж у попередньому рішенні, а
це в свою чергу свідчить про наявність
порушення майнових прав позивача.

Тобто суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
порушення прав позивача оспорюваним
рішення та необґрунтовано відмовив у
задоволенні позову з цих підстав.

Разом з тим колегія суддів приходить до
висновку, що заявлений позов не може
бути задоволений враховуючи наступне.

Як уже було вищезазначено п.2
оспорюваного рішення надано дозвіл на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1264
га.

Тобто даним рішенням наділено ОСОБА_3
певним майновим правом, а відтак
скасування такого рішення є фактично
позбавлення ОСОБА_3 такого права.

Із зазначеного можна дійти висновку, що
у випадку оспорення такого рішення,
окрім Верб'язької сільської ради,
обов'язково мав бути залучений до
участі у справі у якості відповідача
ОСОБА_3, оскільки можливе задоволення
такого позову безпосередньо впливає на
його права. По даній справі ОСОБА_3
визначений як третя особа на стороні
відповідача, процесуальний статус якої
є відмінним від статусу відповідача. В
процесі розгляду справи судом не
здійснювалося залучення ОСОБА_3 (зміна
процесуального статусу) як
співвідповідача в порядку ст. 33 ЦПК
України.

Узагальнюючи наведене колегія суддів
констатує, що у пред'явленому ОСОБА_2
позові не визначено всіх осіб які мають
бути обов'язково відповідачами по
даній справі, а тому задоволення такого
позову є неможливим, оскільки в
протилежному випадку судовим рішення
було б безпосередньо вирішено питання
про права особи, яка не брала участь у
справі у якості відповідача, що не
допускається процесуальним
законодавством.

У апеляційного суду відсутні
повноваження на залучення
співвідповідача до справи або
скасування рішення суду першої
інстанції з направлення справи на
новий судовий розгляд.

Таким чином, виходячи з повноважень
наданих апеляційному суду згідно ст. 307
ЦПК України, апеляційний суд,
встановивши, що позовні вимоги
пред'явлено та вирішено без залучення
співвідповідача, який є обов'язковим
при розгляді такої справи, а також
встановивши, що задоволенням такого
позову буде фактично вирішено питання
про права та обов'язки особи, яка не
була залучена до розгляду справи як
відповідач, може лише погодитись з
резолютивною частиною рішення суду
першої інстанції змінивши
мотивувальну частину рішення, що не
позбавляє позивача права на звернення
до суду із новим самостійним позовом,
правильно визначивши суб'єктивний
склад сторін.

З таких обставин, відповідно до
приписів п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні в частині правового
обґрунтування щодо відмови в
задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Змінити рішення Воловецького
районного суду від 07 травня 2014 року
щодо його мотивувальної частини, а саме
правового обґрунтування підстав для
відмови в задоволенні позову ОСОБА_2

Резолютивну частину рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, після чого
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Суддя-доповідач

Судді