У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 березня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
(далі - ПАТ
«Фідокомбанк») до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Реформатор 2011» (далі - ТОВ «Реформатор
2011), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 13 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Ерсте Банк» (далі - ПАТ
«Ерсте Банк»), правонаступником якого є
ПАТ «Фідокомбанк», звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
28 квітня 2007 року між ВАТ «Ерсте
Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір на суму 220 000 доларів США зі
сплатою 12,5% річних зі строком
повернення до 27 квітня 2027 року для
придбання земельної ділянки та
будівництва житлового будинку.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 28 квітня
2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки, додаткові договори до
договору іпотеки, відповідно до яких
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 передав в
іпотеку земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_2 з поліпшенням,
яким є об'єкт нерухомого майна на
зазначеній земельній ділянці - літ. А-2
(майбутній житловий будинок).

На підставі розпорядження голови
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради від 21 жовтня
2008 року будинок літ. А-2 по АДРЕСА_2 було
введено в експлуатацію та присвоєно
адресу: АДРЕСА_2.

4 жовтня 2011 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ТОВ «Реформатор 2011» укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. У той же день між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1000 га згідно з планом, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2 за
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка). У той же
день між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку літ А-2 АДРЕСА_2 зі
всіма будівлями та господарчими
спорудами.

Позивач зазначав, що нерухоме майно,
яке знаходилося в іпотеці згідно
вищевказаних договорів іпотеки, було
відчужено іпотекодавцем без згоди
банку як іпотекодержателя. Своїми
діями ОСОБА_2 порушив права та законні
інтереси банку, які передбачені
Законом України «Про іпотеку», ЦК
України, кредитним та іпотечним
договором щодо повернення кредитних
коштів та отримання відсотків за
користування кредитом, а також право, у
разі неможливості погашення
заборгованості за кредитним договором,
звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_2 не виконує умови кредитного
договору, внаслідок чого має
заборгованість у розмірі 377 817,11 доларів
США, що згідно офіційного курсу НБУ
становить 3 017 814 грн 17 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд звернути стягнення на предмети
іпотеки шляхом продажу на публічних
торгах: квартири АДРЕСА_1, яка належить
ТОВ «Реформатор 2011» на підставі
договору купівлі-продажу від
4 жовтня 2011 року за стартовою ціною,
визначеною у п. 1.2. додаткового договору
№ 3 від 25 квітня 2008 року до договору
іпотеки у сумі 264 703 грн;
земельної ділянки площею 0,1000 га згідно
з планом, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 4
жовтня 2011 року; житлового будинку літ.
А-2 № 7 зі всіма будівлями та
господарчими спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 4
жовтня 2011 року за стартовою ціною,
визначеною у п. 1.3. додаткового договору
№ 3 від 25 квітня 2008 року до
договору іпотеки у сумі 1 744 045 грн.
Грошові кошти від продажу предметів
іпотеки направити на погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором від 28 квітня 2007 року , яка
станом на 12 березня 2013 року становить 377
817,11 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ становить 3 017 814 грн 17 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 29 серпня 2013 року у
задоволенні позову ПАТ «Фідокомбанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 13 листопада
2013 року апеляційну скаргу ПАТ
«Фідокомбанк» задоволено. Рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПАТ
«Фідокомбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 28 квітня
2007 року, що складається з:
заборгованості по основній сумі
кредиту - 209 577,22 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ становить 1 673 998
грн 04 коп.; заборгованості за
відсотками у сумі 89 929,42 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ становить
718 311 грн 24 коп.; пені у сумі 78 310,47
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 625 504 грн 88 коп., всього
заборгованості станом на 12 березня
2012 року у сумі 377 817,11 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ становить 3
017 814 грн 17 коп., звернуто стягнення на
предмети іпотеки:

квартиру АДРЕСА_1, яка належить ТОВ
«Реформатор 2011» на підставі договору
купівлі-продажу від 4 жовтня 2011 року,
укладеного між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
шляхом продажу на публічних торгах за
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації,
встановленої на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій;

земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована за адресою:
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 4
жовтня 2011 року, укладеного між нею та
ОСОБА_2; житловий будинок літ А-2
АДРЕСА_2, який розташований на
земельній ділянці та належить
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 4 жовтня 2011 року,
укладеного між нею та ОСОБА_2, шляхом
продажу на публічних торгах за
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації,
встановленої на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Фідокомбанк», апеляційний суд
правильно керувався положеннями ст. 23
Закону України "Про іпотеку" та дійшов
обґрунтованого висновку, що ТОВ
«Реформатор 2011» та ОСОБА_1
набули право власності на іпотечне
майно в установленому законом порядку,
а особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статус іпотекодавця незалежно від
того, чи було йому відомо про обтяження
майна іпотекою.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження суду
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні апеляційним судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко