Справа №2-2286/14
(№760/3546/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Оксюти Т.Г.

при секретарі
Шимонович Р.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення
коштів за договорами банківського
вкладу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення коштів за
договорами банківського вкладу.

В ході розгляду справи представник
позивача неодноразово зменшувала
розмір позовних вимог, та згідно
останніх вимог просила стягнути з ПАТ
«Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_1
кошти по договорах банківського
строкового вкладу (депозиту) в розмірі
1284011,75 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2013
року між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк»
були укладені такі договори
банківського строкового вкладу
(депозиту):

№D_150598192, відповідно до якого позивачем
було внесено 1000000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_4, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів у розмірі 21% річних;

№D_150598203, відповідно до якого позивачем
було внесено 1000000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_7, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів в розмірі 21% річних;

14.10.2013 року вказаний депозитний рахунок
був поповнений позивачем ще на 1000000,00
грн.;

№D_150598202, відповідно до якого позивачем
було внесено 1500000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_5, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів в розмірі 21% річних;

Загальний розмір вкладу за вказаним
договором, з урахуванням його
поповнення, склав 1662853,87 грн.

09.02.2014 року закінчився строк дії трьох
вищевказаних договорів та сплив
останній день виплати нарахованих
чергових процентів на суму вкладу, та
день повернення самих вкладів по
вказаних договорах депозиту, як це
передбачено в п.п. 1.7 договорів.

По закінченню строку вкладу відповідач
перерахував кошти на спеціальний
картковий рахунок НОМЕР_2, відкритий в
ПАТ «Брокбізнесбанк» 10.10.2013 року за
договором №86773 про відкриття та
обслуговування спеціального
карткового рахунку з видачею
міжнародної платіжної картки
миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

При зверненні 10.02.2014 року позивача до
ПАТ «Брокбізнесбанк» за отримання
готівки, відповідач відмовився
здійснити виплату належних йому сум,
чим порушив взяті на себе зобов'язання
за договорами депозиту.

Крім того, між позивачем та
відповідачем були укладені такі
договори:

№D_150692748 від 09.01.2014 року, відповідно до
якого позивачем було внесено 139894,72 грн.
на відкритий вкладний депозитний
рахунок НОМЕР_3, зі строком повернення -
11.05.2014 року включно, з щомісячним
нарахуванням процентів в розмірі 24%
річних;

№327/01-14 від 29.01.2014 року, відповідно до
якого позивачем було внесено 2032767,12 грн.
на відкритий вкладний депозитний
рахунок НОМЕР_6, зі строком повернення -
30.07.2014 року включно, з щомісячним
нарахуванням процентів в розмірі 23,5%
річних.

12.02.2014 року позивач ініціював також
дострокове припинення дії договору
№327/01-14 та повернення вкладу.

Відповідач перерахував кошти на
спеціальний картковий рахунок НОМЕР_2,
відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк» 10.10.2013
року за договором №86773 про
відкриття та обслуговування
спеціального карткового рахунку з
видачею міжнародної платіжної картки
миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

При зверненні того ж дня позивача за
отриманням готівки, відповідач
відмовив йому у цьому.

На підставі викладеного просив позов
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
свого довірителя з урахуванням
зменшення розміру позовних вимог та
просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що виконання договорів банківського
вкладу, укладених між позивачем та ПАТ
«Брокбізнесбанк» неможливе через
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, встановлений законом та
ліквідацією АТ «Брокбізнесбанк»
розпочатої з 11.06.2014 року.

В зв'язку із зазначеним представник
відповідача просила суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов обґрунтованим, та таким що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
випадків, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо
відповідно до договору банківського
вкладу вклад повертається вкладникові
на його вимогу до спливу строку або до
настання інших обставин, визначених
договором, проценти за цим вкладом
виплачуються у розмірі процентів за
вкладами на вимогу, якщо договором не
встановлений більш високий процент.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 10.10.2013 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» були
укладені такі договори банківського
строкового вкладу (депозиту):

№D_150598192, відповідно до якого позивачем
було внесено 1000000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_4, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів у розмірі 21% річних;

№D_150598203, відповідно до якого позивачем
було внесено 1000000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_7, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів в розмірі 21% річних;

14.10.2013 року вказаний депозитний рахунок
був поповнений позивачем ще на 1000000,00
грн.;

№D_150598202, відповідно до якого позивачем
було внесено 1500000,00 грн. на відкритий
вкладний депозитний рахунок НОМЕР_5, зі
строком повернення - 09.02.2014 року
включно, з щомісячним нарахуванням
процентів в розмірі 21% річних;

Загальний розмір вкладу за вказаним
договором, з урахуванням його
поповнення, склав 1662853,87 грн.

09.02.2014 року закінчився строк дії трьох
вищевказаних договорів та сплив
останній день виплати нарахованих
чергових процентів на суму вкладу, та
день повернення самих вкладів по
вказаних договорах депозиту, як це
передбачено в п.п. 1.7 договорів.

По закінченню строку вкладу відповідач
перерахував кошти на спеціальний
картковий рахунок НОМЕР_2, відкритий в
ПАТ «Брокбізнесбанк» 10.10.2013 року за
договором №86773 про відкриття та
обслуговування спеціального
карткового рахунку з видачею
міжнародної платіжної картки
миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

При зверненні 10.02.2014 року позивача до
ПАТ «Брокбізнесбанк» за отримання
готівки, відповідач відмовився
здійснити виплату належних йому сум,
чим порушив взяті на себе зобов'язання
за договорами депозиту.

Крім того, між позивачем та
відповідачем були укладені такі
договори:

№D_150692748 від 09.01.2014 року, відповідно до
якого позивачем було внесено 139894,72 грн.
на відкритий вкладний депозитний
рахунок НОМЕР_3, зі строком повернення -
11.05.2014 року включно, з щомісячним
нарахуванням процентів в розмірі 24%
річних;

№327/01-14 від 29.01.2014 року, відповідно до
якого позивачем було внесено 2032767,12 грн.
на відкритий вкладний депозитний
рахунок НОМЕР_6, зі строком повернення -
30.07.2014 року включно, з щомісячним
нарахуванням процентів в розмірі 23,5%
річних.

12.02.2014 року позивач ініціював також
дострокове припинення дії договору
№327/01-14 та повернення вкладу.

Відповідач перерахував кошти на
спеціальний картковий рахунок НОМЕР_2,
відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк» 10.10.2013
року за договором №86773 про
відкриття та обслуговування
спеціального карткового рахунку з
видачею міжнародної платіжної картки
миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

При зверненні того ж дня позивача за
отриманням готівки, відповідач
відмовив йому у цьому.

Встановлено, що рух коштів по
поверненню вкладів та відсотків по
депозитним договорам, перерахування
коштів на нові депозитні рахунки, що
були відкриті по двох депозитних
договорах №D_150692748 від 09.01.2014 року та
№327/01-14 від 29.01.2014 року, та повернення
вкладів в зв'язку з достроковим
розірванням вказаних договорів,
здійснювалось виключно через єдиний
рахунок - СКР НОМЕР_2, який був відкритий
в ПАТ «Брокбізнесбанк» 10.10.2013 року за
договором №86773 про відкриття та
обслуговування спеціального
карткового рахунку з видачею
міжнародної платіжної картки
миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

Позивач ОСОБА_1 з СКР НОМЕР_2 в період з
лютого - березень місяця 2014 року
здійснював розрахунки даною СКР в
торговельних мережах, а також отримав в
касі ПАТ «Брокбізнесбанк» певну
частину коштів.

Так, позивач здійснив розрахунки -
списання зі СКР НОМЕР_2 в торговельних
мережах на загальну суму 178603,46 грн., що
підтверджується копією виписки по
рахунку НОМЕР_2 станом на 13.03.2014 року.

Крім того, позивач ОСОБА_1 отримав в
касі банку ПАТ «Брокбізнесбанк» з СКР
НОМЕР_2:

27.02.2014 року кошти в розмірі 4725000,00 грн.;

03.03.2014 року кошти в розмірі 1575000,00 грн.;

а всього - 6300000,00 грн.

Також, встановлено, що через відділення
№53 АБ «Укргазбанк» Київської обласної
дирекції позивач ОСОБА_1 отримав із
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб компенсації у розмірі 200000,00 грн.

Отже, загальний борг ПАТ
«Брокбізнесбанк» перед позивачем
становить 1284011,75 грн., який позивач
просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача заперечуючи
проти вимог позивача зазначила, що на
підставі Постанови НБУ від 10.06.2014 року
№339 прийнято рішення щодо початку
ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію. Ліквідація банку
розпочата 11.06.2014 року.

Таким чином, зазначила, що виконання
договорів банківського вкладу,
укладених між позивачем та ПАТ
«Брокбізнесбанк» неможливе через
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, встановлений законом та
ліквідацією АТ «Брокбізнесбанк»
розпочатої з 11.06.2014 року.

Однак, суд не погоджується з такими
твердженнями представника відповідача
з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачем з приводу
укладених договорами банківського
вкладу є цивільно-правовими за своїм
змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України
містить імперативну норму про
обов'язок банку видати вкладнику за
його першою вимогою та не допускає
іншого порядку регулювання даних
відносин спеціальним законодавством
чи договором.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що між ПАТ
«Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 були
укладені договори строкового
банківського вкладу, суд приходить до
висновку, що вони дійшли згоди щодо
істотних умов договору та взяли на себе
зобов'язання щодо виконання даних
договорів.

Встановлено, що виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб 28.02.2014 року прийнято рішення №9 про
виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління НБУ від 28.02.2014 року №107 «Про
віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до
категорії неплатоспроможних»,
керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» вирішила
розпочати процедуру виведення ПАТ
«Брокбізнесбанк» з ринку та
запровадити в ньому тимчасову
адміністрацію з 03.03.2014 року по 02.06.2014
року.

Відповідно до Постанови Правління НБУ
від 10.06.2014 року №339 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення від 11.06.2014 року
№45 про початок здійснення процедури
ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» -
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куреного
О.В. в період з 11.06.2014 року до 10.06.2015 року
включно.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що станом на
момент звернення позивача з даним
позовом до суду відповідач ПАТ
«Брокбізнесбанк» не перебував під
тимчасовою адміністрацією, відносно
нього не була запроваджена процедура
ліквідації.

У відповідності до ч. 1 ст. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках.,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 року випадки
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, можуть
бути передбачені в спеціальному
законі.

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 закону
ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з
виконанням банком, у якому введена
тимчасова адміністрація чи почата
процедура його ліквідації, своїх
зобов'язань перед його кредиторами,
норми Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» є
спеціальним, а даний закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Виходячи зі змісту та згідно ч. 2 ст. 1
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
метою цього закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами ст. 36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 цього закону,
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього ж закону,
передбачено, що обмеження, встановлене
п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на
зобов'язання банку щодо виплати коштів
за вкладами вкладників за договорами,
строк яких закінчився, та за договорам
банківського рахунку вкладників.

Зазначені виплати здійснюються в межах
суми відшкодування, що гарантуються
фондом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» у цьому законі термін «вкладник»
вживається у значенні «фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що на позивача
ОСОБА_1 поширюється виняток з обмеження
встановленого п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене, позивач є
кредитором відповідача, як вкладник
банку.

Визначення терміну «кредитор банку»
міститься у ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», та під
яким розуміється - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтвердженні вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Після запровадження у банку тимчасової
адміністрації та переходу до процедури
ліквідації банку, задоволення вимог
кредиторів відбувається у особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої ст.
52 цього закону, та виходячи з того, що
найвищий пріоритет мають зобов'язання
банку за вкладами фізичних осіб,
гарантованими Фондом.

У ч. 8 ст. 91 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» встановлено, що
з дня прийняття рішення про
відкликання ліцензії та призначення
ліквідатора вимоги по зобов'язанням
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_1 є
кредитором банку, на якого не
поширюються обмеження, встановлені п. 1
ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» та
враховуючи те, що вимога до відповідача
ПАТ «Брокбізнесбанк» виникла та
пред'явлена позивачем у судовому
порядку до запровадження відносно
відповідача тимчасової адміністрації,
та до запровадження ліквідації та
накладення мораторію на виплату
вкладів, суд приходить до висновку про
надуманість тверджень представника
відповідача та про задоволення
позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач довів
ті обставини на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь держави 3654,00
грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.3, 15, 16, 626, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК
України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 209,
212-214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Брокбізнесбанк»
про стягнення коштів за договорами
банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк», , місцезнаходження за
адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 41 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
суму банківського вкладу 1284011,75 грн.

Стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк», , місцезнаходження за
адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 41 на
користь держави судовий збір в сумі
3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя