Справа № 232/1542/13-ц
Провадження № 2/232/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Кіровський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді
Карабан І.І.

при секретарі
Єфременко О.М..

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровське
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Донецького обласного управління
юстиції про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського міського
суду Донецької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
Донецького обласного управління
юстиції про стягнення з ВДВС м.Жданівка
матеріальної шкоди в сумі 50000 гривень
та моральної шкоди в розмірі 50000
гривень, спричинених діями та
бездіяльністю при виконанні своїх
обов'язків по стягненню аліментів.
Ухвалою судді Жданівського міського
суду Донецької області від 27 березня
2013 року справа передана на розгляд до
Кіровського міського суду Донецької
області у зв`язку з тим, що всіма
суддями Жданівського міського суду
було заявлено самовідводи по даній
справі. 11 липня 2013 року зазначена
справа надійшла до Кіровського
міського суду Донецької області і 12
липня 2013 року провадження по ній було
відкрито.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що бездіяльністю ВДВС м.
Жданівка щодо виконання виконавчого
листа про стягнення з нього аліментів
на утримання матері ОСОБА_2,
несвоєчасне відкриття провадження, та
відповідно неповідомлення його про
відкриття виконавчого провадження
завдало йому матеріальну та моральну
шкоду, оскільки він добровільно
надавав допомогу матеріально та
фізично. Бездіяльністю виконавчої
служби йому була спричинена реальна
шкода в сумі 1253,62 грн., що становлять
розмір відрахувань аліментів з
заробітної плати за період з 19.04.2004 р. по
03.09.2004 р.. Сума компенсації за період з
19.04.2004 р. по 02.12.2008 р. становить 1270, 61 грн..
Розмір шкоди за не отримані доходи від
депозитних вкладів в розмірі 25% станом
на 01.08.2006 р. становить 1360,02 грн. Сума
заборгованості з аліментів за період
з 03.09.2004 р. по 01.08.2005 р. становить 879,38 грн.
Сума компенсації за період з 01.09.2004 р.
по 01.08.2006 р. становить 713,05 грн. Розмір
шкоди за не отримані доходи від
депозитних вкладів в розмірі 25% станом
на 02.12.2008 р. становить 817,98 грн. Витрати з
пересилки заборгованості з аліментів
складає 50,13 грн. Також виконавча служба
повинна відшкодувати йому вартість
путівки в розмірі 1800 грн., що надана
йому Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві,
оскільки про своє порушене право він
дізнався перед виїздом на лікування і
він не міг пройти лікування належним
чином. Йому також спричинена моральна
шкода в розмірі 30000 грн., оскільки
знаходячись на лікуванні в санаторії
він втратив сон, апетит, хвилювався, не
міг нормально жити і спілкуватися, не
міг отримувати лікування із-за такого
психологічного стану.

В судовому засіданні 25 грудня 2013 року
позивач відмовився з'ясовувати свою
позицію щодо заявлених вимог, в судове
засідання 10 січня 2014 року не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник відповідача Кормильцев
А.В. в судове засідання 10 січня 2014 року
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином. В
письмових заперечень зазначено, що в
задоволенні позову просить відмовити,
оскільки позивачем пропущено
трирічний строк позовної давності,
оскільки ймовірно позивач дізнався
про порушене право 29 липня 2005 року, під
час виїзду до санаторію, що зазначено в
його позові, крім того, вважає, що
справа підлягає розгляду в
адміністративному судочинстві, а також
позивачем не визначено відповідача.

Суд, вивчивши матеріали по справі,
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України
"Про державну виконавчу службу" шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України
"Про виконавче провадження", в редакції
закону, що діяла до 08 березня 2011 року,
тобто на момент спірних правовідносин,
збитки, заподіяні державним
виконавцем громадянам чи юридичним
особам при здійсненні виконавчого
провадження, підлягають відшкодуванню
в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із вимогами ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Позивач не надав суду жодних доказів
на підтвердження своїх вимог про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, що спричинені державними
виконавцями, а тільки посилається на
наявність довідок в інших справах
Жданівського міського суду Донецької
області,що розглядалися в 2006-2007 роках.
При цьому, відповідно до копій ухвал
Жданівського міського суду Донецької
області, позивач звертався в 2011-2013
роках, позови по суті не розглядалися.

Таким чином, позивач не довів в
судовому засіданні ні факт заподіяння
йому шкоди державними виконавцями під
час виконання рішення, ні розмір
спричиненої шкоди.

Дії позивача, який не погодився давати
будь-які пояснення щодо суті позову,
взагалі не дають можливості уточнити
позовні вимоги, які містять протиріччя
щодо розміру шкоди, яку позивач
просить стягнути на свою користь, а
також позбавляє можливості щодо
уточнення відповідача, оскільки
відповідачем зазначено Донецьке
обласне управління юстиції, а
стягнути шкоду позивач просить з ВДВС
м. Жданівка.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
безпідставні, а тому не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 57, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Донецького
обласного управління юстиції про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити повністю
за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Кіровський
міський суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.І.Карабан