Справа № 346/2976/13-ц
Провадження № 22-ц/779/142/2014
Головуючий у 1 інстанції
Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Горблянського
Я.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.

з участю представника апелянта
Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 13
серпня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 13
серпня 2013 року задоволено часткового
позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк». Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором №DNELNN00000003 від
15.09.2008 року в розмірі 2392 грн. та 229 грн. 40
коп. судового збору. В задоволенні
решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в
частині зменшення розміру пені, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що ухвалюючи
оскаржуване рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про можливість зменшення розміру
нарахованої пені та невірно застосував
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. Згідно
вказаної норми закону розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
Однак в рішенні суду не наведено
обставин, які мають істотне значення
для зменшення розміру неустойки,
матеріалами справи не доведено тяжкий
матеріальний стан відповідача, його
бажання достроково здійснити
погашення заборгованості, належне
виконання взятих на себе зобов'язань.
Відповідач навіть не заявляв
клопотання про зменшення розміру
неустойки. При цьому в судовому рішенні
підтверджено невиконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором та
наявність заборгованості. В рішенні
суду також містяться твердження про те,
що сторони дійсно обумовили можливість
нарахування пені банком в разі
порушення позичальником умов
кредитного договору.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване
рішення суд застосував норму, яка не
підлягала застосуванню до даних
спірних правовідносин та не застосував
норми, які підлягали застосуванню, а
саме положення ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 627, 629
ЦК України.

З цих підстав апелянт просить рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 13
серпня 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 600 грн. пені змінити та стягнути
з нього пеню в розмірі 36425 грн. 26 коп. В
іншій частині рішення Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 13
серпня 2013 року апелянт просив залишити
без змін.

У засіданні апеляційного суду
представник апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав з
наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, причину неявки суду не
повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за відсутності
відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» та зменшуючи розмір пені
з 36425 грн. 26 коп. до 600 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що пеня в
розмірі 36425 грн. 26 коп. є такою, що значно
перевищує завдані збитки, а тому її
слід зменшити до 600 грн.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду першої інстанції відповідає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та
вбачається із матеріалів справи, що
згідно кредитного договору №DNELNN00000003
від 15.09.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в
подальшому назву змінено на ПАТ КБ
«ПриватБанк») надав ОСОБА_3 кредит в
сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
погашення кредиту 24.09.2013 року.

Відповідно до умов договору
позичальник зобов'язався щомісячно
здійснювати погашення заборгованості
за кредитним договором, однак
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№DNELNN00000003 від 15.09.2008 року (а.с. 4-7), у
зв'язку з неналежним виконанням
кредитних зобов'язань за ОСОБА_3 станом
на 28.03.2013 року наявна заборгованість в
загальній сумі 48615 грн. 08 коп., в тому
числі: 7318 грн. 33 коп. - заборгованість за
кредитом, 1678 грн. 10 коп. - заборгованість
по процентах за користування кредитом,
640 грн. 29 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 36425
грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 250
грн. - штраф (фіксована частина) та 2303
грн. 10 коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням встановлених обставин
справи, а саме, наявності судового
наказу №2н-622 від 25.09.2009 року, яким
стягнуто з боржника ОСОБА_3
заборгованість за цим же кредитним
договором в розмірі 15692,81 грн., з яких
9928,87 грн. - тіло кредиту, 2589,22 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 157,53 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 1793,72 грн. пеня за
несвоєчасне погашення кредиту, 500 грн.
штраф (фіксована частина), 723,47 грн. -
штраф (процентна складова), та
постанови відділу ДВС Коломийського
міськрайонного управління юстиції від
27.12.2012 року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
вказаного судового наказу у зв'язку з
фактичним повним виконанням,
відповідно до положень ст. ст. 526, 599, 625
ЦК України суд першої інстанції
правильно дійшов висновку, що позов є
обґрунтованим тільки в частині
стягнення заборгованості по процентах
за користування кредитом, пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання та штрафної санкції у
вигляді процентної складової від суми
позову, яка передбачена умовами
договору.

При визначенні розміру пені,
підлягаючої стягненню з відповідача,
судом правильно застосовано положення
ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Доводи апелянта про те, що в рішенні
суду не наведено обставин, які мають
істотне значення для зменшення розміру
неустойки, матеріалами справи не
доведено тяжкий матеріальний стан
відповідача, його бажання достроково
здійснити погашення заборгованості,
належне виконання взятих на себе
зобов'язань, не заслуговують на увагу,
оскільки, зменшуючи розмір пені, яка
згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором №DNELNN00000003 від
15.09.2008 року становить 36425 грн. 26 коп., до
600 грн., суд першої інстанції вірно
виходив з пропорційності розміру пені
до суми заборгованості за кредитним
договором, підлягаючої стягненню з
відповідача в розмірі 1678,10 грн., а не з
інших обставин, які мають істотне
значення та які відповідач повинен був
би доводити.

Безпідставним є також твердження
апелянта про те, що відповідач не
заявляв клопотання про зменшення
розміру неустойки, а тому суд не вправі
був застосовувати положення ч. 3 ст. 551
ЦК України, оскільки за змістом
вказаної норми закону суд може
прийняти рішення про зменшення розміру
неустойки як за власною ініціативою,
так і за клопотанням сторони. В
останньому випадку сторона, що
звертається з клопотанням, повинна
доводити наявність підстав для
зменшення неустойки. Подання заяви
відповідачем про застосування ч. 3 ст. 551
ЦК України можливе при визнанні
останнім наявності підстав для
стягнення неустойки, а в даному випадку
відповідач заборгованості за
кредитним договором не визнавав
взагалі.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
не спростовують висновки суду першої
інстанції, та не містять підстав для
скасування або зміни судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції не вправі
переоцінювати докази, які судом першої
інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б
підставу для зміни чи скасування
судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 13
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Девляшевський В.А.