ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа №636/2250/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді - Панаід
І.В.,

при секретарі - Зайцевій Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Чугуївська державна нотаріальна
контора Харківської області, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Чугуївська
державна нотаріальна контора
Харківської області, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, в якому просив суд
Встановити факт прийняття ОСОБА_1,
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та
визнати за ОСОБА_1 право власності на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
дружини ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3, померла його
дружина ОСОБА_4. Після її смерті
залишилось спадкове майно, яке
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом після
смерті спадкодавця, окрім ОСОБА_1, є
його доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не
виявили бажання отримати свідоцтво про
право на спадщину на зазначений
житловий будинок.

Житловий будинок АДРЕСА_1, належав
ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом.

Таким чином, в порядку ст. 3 ЦПК України
Позивач змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явився, належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надав
заяву про слухання справи без його
участі, позовні вимоги підтримав, та
просив суд позов задовольнити.

Відповідач 1 - ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явилась, належним чином
була повідомлена про час і місце
розгляду справи, через канцелярію суду
надала заяву про слухання справи без її
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечувала.

Відповідач 2 - ОСОБА_3, в судове
засідання не з'явилася, належним чином
була повідомлена про час і місце
розгляду справи, через канцелярію суду
надала заяву про слухання справи без її
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечувала.

Представник третьої особи -
Чугуївської державної нотаріальної
контори Харківської області, у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, згідно якої проти задоволення
позову не заперечував та просив
проводити розгляд справи у його
відсутності.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності нез'явившихся осіб за
наявними доказами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази по справі, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина Позивача -
ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2 від 05 вересня
2002, актовий запис №2517. ОСОБА_1 є
чоловіком ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 №7, відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

Згідно з статтею 524 Цивільного кодексу
Української РСР, спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з частиною 1 статті 529 Цивільного
кодексу Української РСР, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Оскільки ОСОБА_4 не залишила
розпорядження на випадок своєї смерті,
то після її смерті спадкування
здійснюється за законом.

Спадкоємцями за законом після смерті
спадкодавця, які мають право прийняти
спадщину, є Позивач - ОСОБА_1, його
доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не
виявили бажання отримати свідоцтво про
право на спадщину на зазначений
житловий будинок.

Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу
Української РСР, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР встановлено,
що визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Позивач після смерті дружини вступив в
управління спадковим майном, до і після
її смерті користувався та продовжує
користуватися речами, меблями, посудом,
які там знаходяться та якими
користувалася ОСОБА_4, робив поточний
ремонт у будинку, сплачував комунальні
платежі, а отже є таким, що фактично
прийняв спадщину. В передбачений
законом строк до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини в
порядку спадкування за законом ОСОБА_1
не звертався, оскільки прийняв
спадщину тим, що фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном в порядку пункту 1 частини 1
статті 549 Цивільного кодексу
Української РСР.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, хоч і
були зареєстровані за вище вказаною
адресою, проте фактично не проживали
разом з ОСОБА_4, отже, є такими, що
спадщину не прийняли. До нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини не
звертались.

Позивач звернувся до нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину у видачі свідоцтва про
право на спадщину йому було відмовлено
у зв'язку з відсутністю доказів
фактичного вступу в управління майном.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту від якого залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», заява про встановлення
факту прийняття спадщини та місця її
відкриття може бути розглянута судом у
порядку окремого провадження, якщо
орган, який вчиняє нотаріальні дії, не
вправі видати заявникові свідоцтво про
право на спадщину через відсутність
або недостатність документів, що
необхідні для підтвердження в
нотаріальному порядку факту вступу в
управління або володіння спадковим
майном. При вирішенні вимог про
встановлення факту прийняття спадщини
і місця її відкриття суд має виходити з
положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з
якими місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця, а якщо воно
невідоме - місце знаходження майна або
його основної частини. Діями ж, що
свідчать про прийняття спадщини, є
фактичний вступ заявника в управління
чи володіння спадковим майном у межах
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини або подача ним протягом цього
строку до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
заяви про її прийняття.

Як вбачається з технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, зазначений житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами побудовано у період з 1970 по
1985 роки.

Згідно із листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування»: при вирішенні спорів
щодо спадкування права власності на
нерухоме майно слід враховувати зміну
редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України
та інших норм цивільного законодавства
і застосовувати редакцію закону, яка
діяла на час виникнення права у самого
спадкодавця на момент закінчення
будівництва будинків та на час
відкриття спадщини.

При вирішенні спору про визнання права
власності на спадкове майно потрібно
розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України
чинного на час виникнення права
власності та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

У разі відсутності документів, що
підтверджують право власності
спадкодавця на житловий будинок, або
відсутності державної реєстрації
права власності необхідно з'ясувати
причини відсутності
правовстановлюючих документів,
державної реєстрації права власності
або документів на забудову.

Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженного Наказаом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 19.03.2013 року
№95: Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах. Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Дружина позивача отримала зазначений
будинок в порядку спадкування, що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданого 12
січня 1982 року державним нотаріусом
Чугуївської районної державної
нотаріальної контори. Як зазначено у
вказаному свідоцтві вказаний будинок
належить спадкодавці на підставі
довідки Зарожненської сільської ради,
зареєстрований в по господарській
книзі за №297.

Проте у зв'язку зі смертю дружина
Позивача так і не встигла отримати
правовстановлюючий документ на
вказаний житловий будинок.

Отже, садибний (індивідуальний)
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 є
будинком, на який відсутні
правовстановлюючі документи.

Відсутність правовстановлюючого
документу на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
позбавляє Позивача можливості набути
право власності на них в порядку
спадкування за законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути - визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно Наказу Міністерства юстиції
України №914/5 від 26.05.2009 року «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо державної реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
на підставі рішень судів», рішення
судів про визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна, про
встановлення факту права власності на
об'єкти нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності є
правовстановлюючими документами, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, та ОСОБА_3,
третя особа - Чугуївська державна
нотаріальна контора Харківської
області, про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с. Муром
Шебекінського району Бєлгородської
області, спадщини, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в
м. Харків, а саме: житлового будинку
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 12 січня 1982 року
державним нотаріусом Чугуївської
районної державної нотаріальної
контори, зареєстрованим в реєстрі за
№118.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем с. Муром Шебекінського
району Бєлгородської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами: житловий
будинок літ. «А», тамбур літ. «а», ганок
літ. «а1», сарай літ. «Б», погріб літ. «В»,
вбиральня літ. «Г», огорожа №1, хвіртка
№2, ворота №3, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 12 січня
1982 року державним нотаріусом
Чугуївської районної державної
нотаріальної контори, зареєстрованим в
реєстрі за №118, в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харків.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Чугуївський міський суд,
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -