У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 12 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 18 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 4 квітня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір № б/н, згідно якого останній
отримав кредит у розмірі 7 400 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У звʼ?язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобовʼ?язань за кредитним
договором станом на 31 жовтня 2013 року
утворилася заборгованість в розмірі 39
512 грн 05 коп.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від

12 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до

ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 4 квітня 2006 року № б/н у розмірі 39 512
грн

05 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі
395 грн 12 коп.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 18 березня

2014 року рішення Білозерського
районного суду Херсонської області від

12 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, керувався тим, що
кредитний договір укладений між банком
та відповідачем на необмежений період
часу, останній продовжує користуватися
коштами банку, а тому правовідносини
сторін тривають і оскільки відповідач
не виконав зобов'язання перед банком,
заборгованість має бути стягнута з
нього на підставі вимог ст. 1054 ЦК
України.

Із такими висновками судів погодитися
не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 4 квітня 2006 року звернувся до
ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, на
підставі якої відповідач отримав
кредит у розмірі 7 400 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а. с. 9).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_3
за кредитним договором від 4 квітня 2006
року станом на 31 жовтня 2013 року склала 39
512 грн 05 коп, з якої: заборгованість за
кредитом - 8 805 грн 13 коп, заборгованість
за процентами за користування кредитом
- 28 349 грн 20 коп, штраф (фіксована
частина) - 500 грн, штраф (процентна
складова) - 1857 грн 72 коп. (а. с. 4−?8).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось 19 листопада 2013 року та
надало суду Умови і правила надання
банківських послуг (далі - Умови) (а. с.
10‒?13).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Вказані Умови не підписані
відповідачем. Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, що надавалися
банком, не мають підпису позичальника,
його реквізитів, відсутня і дата їх
складання або підпису сторонами, а
також немає жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід'ємності від
Заяви позичальника. У Заяві не
зазначено, що неврегульовані у ній
питання регулюються відповідно до
Умов.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в
межах, визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності

ст. 257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14.

Банк не надав суду належних доказів
того, що ОСОБА_3 було видано нову картку
після спливу дії старої.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст.
267 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено представником
відповідача в судових дебатах під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

Заява про застосування строку позовної
давності подана відповідачем до суду
першої інстанції 20 грудня 2013 року (а. с.
50).

На зазначене суди уваги не звернули,
фактичні обставини не встановили, не
застосували закон, що регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами, не встановили, чи був
відповідач ознайомлений з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
тому судові рішення мають бути
скасовані з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від

12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від

18 березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко Судді:Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко