Справа № 559/957/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської
області,

в складі головуючого судді
Ралець Р.В.

в особі секретаря
Ніколаєвій О.А.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дубно справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що 21 серпня 2012 року
він уклав із відповідачем договір
позики, згідно з яким передав йому
грошові кошти у сумі 400 доларів США.
Згідно власноруч написаної розписки
відповідач ОСОБА_3 зобов»язувався
терміном в 6 (шість ) місяців повернути
борг.

Посилаючись на скрутний фінансовий
стан в бізнесі відповідач 20 листопада
2012 року знову позичив в нього грошові
кошти в сумі 2900 доларів США та 500 євро,
чим підтвердив отримання грошей
власноруч написаною розпискою і
зобов»язався повернути борг протягом
шести місяців.

У зазначений термін відповідач борг не
повернув, постійно відтягував зі
сплатою не пояснюючи причин.

16 грудня 2013 року ОСОБА_3 в присутності
свідків знову позичив 3500 доларів США і
зобов»язався повернути борг до 01 січня
2014 року в сумі 3700 доларів США. Станом на
день звернення до суду відповідач не
сплатив жодної грошової суми боргу.

Просить стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за договором
позики в 7000 доларів США, що згідно
курсу НБУ становить 9424,60 грн. та 500 євро,
що становить 6899,32 грн. та судові витрати
по справі.

Позивач в судовому засіданні змінив
позовні вимоги в частині стягнення
суми боргу в національній валюті,
просить стягнути з відповідача
заборгованість в доларах та євро,
відповідно до тієї суми боргу, що
зазначена в розписках за мінусом
відсотків. По суті позовних вимог
відповідач пояснив, що в серпні 2014 року
позивач звернувся до нього з проханням
позичити кошти в сумі 400 доларів США,
при цьому написав розписку, згідно
якої зобов»язувався повернути кошти
протягом шести місяців з дня укладення
договору позики. Через деякий час, а
саме в листопаді 2012 року та в грудні 2013
року відповідач знову позичив в нього
відповідно 2900 доларів США, 500 євро та 3500
доларів США, написавши знову розписку
про повернення коштів в шестимісячний
термін, однак зі спливом визначеного
терміну ОСОБА_3 кошти не повернув та на
неодноразові звернення до нього не
реагує, в зв»зку з чим змушений
звернутися до суду з позовом.

Представник відповідача в судовому
позовні вимоги не визнав повністю та
пояснив, що його довіритель заперечує
факт отримання грошей від позивача.
Окрім цього, при укладенні договору
позики не дотримано вимог закону, щодо
нотаріального оформлення. Факт сплати
довірителем позивачу процентів за
користування коштами не свідчить про
визнання вимог та не стверджує
укладення договору позики. У наданих
розписках, написаних його довірителем
різні підписи. Стверджує, що дані
розписки його довірителем були дані
позивачу під тиском. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши докази
по матеріалах справи, суд прийшов до
висновку що позов підлягає до
задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач 21.08.2012
року, 20.11.2012 року та 16.12.2013 року позичив
відповідачу грошові кошти в сумі 7000
доларів США та 500 Євро та
зобов»язувався повернути суму боргу
протягом шести місяців з дня отримання
від позивача грошових коштів, що
підтверджується наданими розписками
(а.с. 5-7).

Згідно з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути відшкодування
матеріальної та моральної (немайнової
шкоди). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання чи виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 % від
простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Відповідно до
вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором .

Доводи представника відповідача суд
вважає надуманими, оскільки будь - яких
доказів не правомірності укладення
угоди суду не надано. Окрім цього,
стороною відповідача не ставилось
питання про визнання договору позики
не дійсною. Судом встановлено, що
відповідачем на виконання умов
договору позики сплачувались позивачу
відсотки за користування коштами, що
само по собі стверджує факт укладення
договорів позики.

Згідо з вимогами ст. ст. 79, 87 ЦПК
України, до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати, пов'язані із вчиненням дій,
необхідних для розгляду справи.

Керуючись ст. 3,6,57,60,212,215,218 ЦПК
України, ст.ст. 526,610,1046-1047, 1049 ЦК України,
суд,-

Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики -
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 заборгованість за договором
позики в сумі 7000 доларів США, 500 Євро та
763,25 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубенський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: