Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Парінової
І.К.,

Савченко
В.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
частину матеріалів і обладнання,
використаних для будівництва
житлового будинку, та на частину
нежитлової будівлі, стягнення частини
доходів, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 20
лютого 2013 року та рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 02
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що з 11
серпня 1988 року по липень 2008 року вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 25 серпня 2009 року, яке
набрало законної сили , поділено майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та відмовлено в
позові в частині поділу недобудованого
житлового будинок АДРЕСА_2 та
нежитлової будівлі площею 297,8 кв. м по
АДРЕСА_1, оскільки вказані об'єкти не
були завершені будівництвом.

Вказаним рішенням суду незавершений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2
визнано спільною сумісною власністю
сторін та зазначено, що сторони мають
право на будівельні матеріали,
обладнання, які були використані в
процесі його будівництва.

У травні 2012 року позивачу стало відомо,
що відповідач встановив паркан по
периметру земельної ділянки АДРЕСА_2,
яка рішенням Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 25 серпня 2009 року визнана
спільною сумісною власністю сторін, та
розпочав будівельні роботи
недобудованого житлового будинку.
Відповідач не погоджував з позивачем
як співвласником початок будівельних
робіт, що є порушенням її права.

Вищевказаним судовим рішенням позов
ОСОБА_4 в частині визнання за ним права
власності на нежитлову будівлю
магазину по АДРЕСА_1 площею 415,6
кв. м як приватного підприємця
задоволено частково та визнано за
ОСОБА_4 право власності на 117,8 кв. м
вказаної будівлі, у зв'язку з тим, що
решта нежитлової будівлі не була
введена в експлуатацію.

На даний час частина нежитлової
будівлі площею 297,8 кв. м по
АДРЕСА_1 введена в експлуатацію та
використовується відповідачем, що на
думку позивача, є порушенням її права в
спільній сумісній власності.

Також вказаним рішенням суду
встановлено, що недобудований житловий
будинок АДРЕСА_2 та нежитлова будівля
кафе НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 збудовані під
час перебування сторін у шлюбі.

Відповідач протягом 2001-2009 років
займався підприємницькою діяльністю
та отримував доходи за рахунок майна,
яке рішенням суду визнано його
власністю як приватного підприємця. У
вищевказаному рішенні суду зазначено,
що відповідно до довідки Ніжинської
ОДПІ від 19 червня 2009 року № 1491/9/17 обсяг
прибутку приватного підприємця ОСОБА_4
за 2001-2009 роки склав 215 173 грн, тому
позивач вважала, що має право на
половину доходів, отриманих від такої
діяльності.

Враховуючи викладене, позивач просила:
визнати спільною сумісною власністю
подружжя нежитлову будівлю площею 297,8
кв. м по АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі
1/2 частини вказаної нежитлової будівлі
відповідно до варіанту № 1 висновку
експертизи, а саме: приміщення НОМЕР_1
та квартиру АДРЕСА_1, які складаються з
коридору, котельні, сходів - №? 2-3,
сходової клітки - №? 2-4, коридору,
житлових кімнат: № №? 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, кухні,
туалету, котельні - №? 2-12, всього площею
149,5 кв. м, вартістю 1 071 252 грн, що
становить 9/20 частки від загальної
площі, визнавши за нею право власності
на вказані приміщення; стягнути з
ОСОБА_4 на її користь компенсацію
різниці вартості часток нежитлової
будівлі в розмірі 111 058 грн 50 коп.;
визнати з нею право власності на 1/2
частини вартості будівельних
матеріалів, обладнання тощо, які
використані під час будівництва
житлового будинку АДРЕСА_2 в розмірі 204
125 грн 61 коп. та стягнути з відповідача
відповідні кошти; стягнути з ОСОБА_4 на
її користь 1/2 частини доходів,
отриманих від здійснення
підприємницької діяльності за період з
04 січня 2001 року по 06 жовтня 2009 року в
розмірі 154 016 грн 70 коп.

Рішенням Ніжинського районного суду
Чернігівської області від 20
лютого 2014 року позов задоволено
частково. Визнано спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартість
будівельних матеріалів використаних
під час будівництва житлового будинку
АДРЕСА_2 у розмірі 408 251 грн 22 коп.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частини будівельних матеріалів у
розмірі 204 125 грн 61 коп., які були
використані під час будівництва
житлового будинку АДРЕСА_2. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частин
будівельних матеріалів у розмірі 204 125
грн 61 коп., які були використані під час
будівництва житлового будинку АДРЕСА_2.
Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нежитлове приміщення
кафе НОМЕР_1 та квартиру АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частини нежитлового приміщення кафе
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/2 частини
нежитлового приміщення кафе НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1. В решті позовну відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 02 квітня 2014
року рішення Ніжинського районного
суду Чернігівської області від 20
лютого 2014 року в частині визнання
спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 нежитлового приміщення кафе
НОМЕР_1 та квартири АДРЕСА_1 та визнання
за кожним права власності на 1/2 частини
вказаного нерухомого майна скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення
про відмову в позові. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. В решті
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в частині
відмови у позові і ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції в незміненій частині
та рішення апеляційного суду ухвалені
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 20
лютого 2013 року в незміненій частині та
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 02 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко