АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/181/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач - Чубуков
О.П. Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Дніпропетровськ
14 січня 2013
року

Колегія суддів Судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Судці - головуючого: ЧУБУКОВА О.П.

Судців колегії: МИХАЙЛОВСЬКОЇ С.Ю.,
ПОНОМАРЬ З.М.

при секретарі судового засідання
НОВИЦЬКІЙ О.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4,
представника ОСОБА_5 за довіреністю, на
рішення Жовтневого районного суду у м.
Дніпропетровську від 01 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6
та Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання договору
застави недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду у м.
Дніпропетровську від 01 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 та Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про визнання
договору застави недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представник позивача ОСОБА_5 за
довіреністю, просить зазначене рішення
суду першої інстанції - скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Вважає рішення необгрунтованим у
зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 212 та 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволення позову, суд
першої інстанції послався на наступні
обставини.

06 жовтня 2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ
«УкрСиббанк» було укладено кредитний
договір № 0.

Відповідно до п. 1.2.1 цього договору банк
надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 33 294
доларів США під 10,50 % річних.

Дата остаточного повернення кредиту 06
жовтня 2015 року.

Кредит видано для придбання нового
автомобіля.

Відповідно розділу 2 договору,
позичальник передає в заставу, а Банк
приймає належне останньому рухоме
майно.

Банк виконав свої зобов'язання перед
позичальником за кредитним договором,
надавши відповідний кредит.

Зі свого боку позичальник зобов'язався
прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит, сплатити проценти за
користування ним у порядку та на
умовах, визначених у Договорі, а також
сплатити можливі штрафні санкції за
порушення його умов.

06 жовтня 2008 року позичальник передав
Банку в заставу своє рухоме майно:
легковий автомобіль марки «Ssang Yong»,
модель «Rexton» , рік випуску 2008, державний
номерний знак НОМЕР_1.

За домовленістю сторін вартість
предмету застави складає 199 768,00 грн.

В якості забезпечення виконання усіх
грошових зобов'язань ОСОБА_6 в повному
обсязі за Кредитним договором, 06 жовтня
2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5
було укладено Договір поруки за №232747.

Згідно цього договору поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржника (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. З ст. 65 Сімейного
кодексу України для укладення одним із
подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода має бути подана письмово.

Положення статті 65 СК України також
регулюють порядок розпорядженням
майном,

що є об'єктом права спільної сушеної
власності подружжя, які стосуються
саме розпорядження майном, що І у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів і не створює обов'язків
для другого із подружжя, а лише для
позичальника, як сторони договору
(частина 1 статті 1054 ЦК України).

Згідно з положеннями цієї ж норми,
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя за
взаємною згодою. При укладанні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Доводи позивачки спростовуються
наявністю її письмової згоди(заяви) на
укладення кредитного договору від
06.10.2008 року, в якій нею надано згоду на
укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та її
чоловіком ОСОБА_6 кредитного договору
№0 від 06.10.2008 року на суму 33 294,00
дол. США.

При зазначених обставинах судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного та обгрунтованого
висновку, що підписанням вказаної вище
заяви ОСОБА_5 засвідчила, що з умовами
кредитного договору та додатками до
нього ознайомлена, їх зміст їй
зрозумілий, заперечень не має, значення
своїх дій усвідомлює та розуміє
обставини, які мають істотне значення
для неї, про наслідки невиконання
зобов'язань по погашенню кредиту та
процентів за користування ним
ознайомлена та щодо них не заперечує, а
також зі змістом ст. 65 Сімейного
кодексу України ознайомлена.

Відповідно до ст. 626 ЦПК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, а
відповідно до ст. 640 ЦК України, договір
с укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цій
пропозиції.

Таким чином, оспорюванні договори про
надання споживчого кредиту та про
заставу транспортного засобу №0
від 06.10.2008 року складені у повній
відповідності до норм статей 1054, 1055, 1056,
1056і ЦК, які регулюють окремий вид
цивільних відносин: кредитних та
позики.

Доводи апеляційної скарги позивача
були предметом дослідження суду першої
інстанції і його висновки вони не
спростовують.

Таким чином судова колегія вважає, що
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлена і підтверджена
матеріалами справи наявність між
сторонами договірних відносин.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. І ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_5 за довіреністю, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду у м.
Дніпропетровську від 01 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту оголошення і з
цього ж дня може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді колегії: