Справа № 505/2322/14-ц
Провадження по справі № 2/505/1248/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"13" червня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секретарі -
Гончар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки, при цьому наполягав на
визнанні дійсним договір
купівлі-продажу ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1, який він уклав з
відповідачкою 21 травня 2014 року та на
визнанні за ним права приватної
власності на зазначене нерухоме майно
з відповідними господарчими спорудами.
При цьому подав необхідні докази та
заяву про розгляд справи за його
відсутності, не заперечуючи проти
заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, але також надала суду заяву,
в якій позов визнала, просила
розглянути справу у її відсутності, не
заперечувала проти заочного рішення.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши
представлені докази, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Достеменно встановлено та матеріалами
справи доведено, 21 травня 2014 року за
домовленістю між сторонами за ціною у
14750 доларів США позивач придбав у
відповідачки ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1. На виконання угоди
тоді ж, 21 травня 2014 року позивач у
якості авансу передав відповідачці 1000
доларів США, а згодом 04 червня 2014 року
ще 10000 доларів США. (Таким чином,
грошовий залишок становить на цей час
3750 доларів США). На підтвердження угоди
відповідачка надала позивачу
відповідні розписки за своїм власним
підписами та стала вимагати доплати за
продане нею житло, посилаючись на
інфляційні процеси. До того ж, фактично
продане житло відповідачкою, належало
останній на підставі договору
купівлі-продажу з ОСОБА_3 від 16 серпня
2001 року за допомогою Одеської товарної
біржі; що сталося через неправильне
тлумачення на той час ст. 15 «Закону
України», про те, що угоди, які
зареєстровані на біржі не підлягають
нотаріальному посвідченню. Це прямо
порушило вимоги ст.. 227 ЦК України (в
ред.. Закону України 1963 року, який діяв
на момент укладання договору ОСОБА_2 з
ОСОБА_3).

Зазначені обставини виключають на цей
час можливість посвідчення договору
купівлі-продажу сторонами у
нотаріальному порядку і змусили
позивача звернутися з позовом до суду,
надавши відповідні докази. Вказані
обставини відповідачкою не
заперечувались, про що свідчить їъ
заява від 10 червня 2014 року, в якій вона
позов ОСОБА_1 повністю визнала.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч.1 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Ст. 220 п.2 ЦК України, вбачає що, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 203, 208 п.1п.п.3, 207 п.1, 392, 655 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу 1/2 частки житлового
будинку з відповідними господарчими
будівлями АДРЕСА_1, що складається з:
частка житлового будинку (частка літ.
«А» і прибудова літ. «а4»), загальною
площею 64,8 кв.м. в тому числі житлової
площі 23,2 кв.м., а саме: коридор 1-1 площею
6,9 кв.м., кухня площею 8,3 кв.м., кімната 1-3
площею 13,9 кв.м., кімната 1-4 площею 9,3
кв.м., коридор 1-5 площею 11,5 кв.м, кухня 1-6
площею 11,3 кв.м, 4отельня 1-7 площею3,6 кв.м.
та гараж літ. «У», укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частки житлового будинку загальною
площею 112,4 кв.м. в тому числі житловою
площею 56,4 кв.м. з відповідними
господарчими будівлями: 1/2 частина
складається з: частка житлового
будинку (частка літ. «А» і прибудова
літ. «а4»), загальною площею 64,8 кв.м. в
тому числі житлової площі 23,2 кв.м., а
саме: коридор 1-1 площею 6,9 кв.м., кухня
площею 8,3 кв.м., кімната 1-3 площею 13,9
кв.м., кімната 1-4 площею 9,3 кв.м., коридор
1-5 площею 11,5 кв.м, кухня 1-6 площею 11,3 кв.м,
4отельня 1-7 площею3,6 кв.м. та гараж літ.
«У» по АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С у д д я - С.А.
Фабіжевський