Справа №591/8932/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/409/14 Суддя-доповідач -
Семеній Л. І. Категорія - 25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 грудня 2013 року

у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» до
ОСОБА_3

про відшкодування шкоди в порядку
регресу,

в с т а н о
в и л а:

21 лютого 2013 року Приватне акціонерне
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ АСК
«ІНГО Україна») звернулося до
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області з вказаним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що з ОСОБА_4 було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, за умовами якого належний
страхувальнику автомобіль був
застрахований від ризику аварії. 06.06.2008
року сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобіля, винним у вчиненні якої
постановою суду визнано відповідача у
справі. Оскільки позивач відшкодував
власнику пошкодженого застрахованого
автомобіля вартість відновлювального
ремонту у повному обсязі, тому в
порядку регресу просить стягнути з
винного в аварії - ОСОБА_3 на його
користь, виплачене відшкодування в
розмірі 105123 грн., а також понесені
судові витрати.

Ухвалою цього ж суду від 19.06.2013 року
дану цивільну справу направлено для
розгляду за підсудністю до Зарічного
районного суду м. Суми.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 20 грудня 2013 року позов ПрАТ АСК
«ІНГО Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ АСК
«ІНГО Україна» на відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу
105123 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що суд позбавив його права
надати докази через неналежне
повідомлення поштою, оскільки, у
порушення вимог ст.74 ЦПК України, суд не
надсилав йому повісток за вказаною ним
адресою для листування. Вважає, що
строк позовної давності заявник
пропустив, оскільки його перебіг
почався ще у вересні 2008 року, а
звернення страховика з позовною заявою
у 2011 році, яка визнана неподаною та
повернута, не зупиняє перебіг
процесуального строку.

Сторони належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, але в
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що виплачена
ПрАТ АСК «ІНГО Україна» страхувальнику
сума матеріальної шкоди підлягає
стягненню в порядку регресу з винної у
дорожньо-транспортній пригоді особи -
відповідача у справі.

Проте, погодитись з таким висновком
суду неможливо, оскільки при вирішенні
спору суд порушив норми матеріального
права, а саме: не застосував закон, який
підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_4 та ПрАТ АСК «ІНГО Україна» 29.05.2008
року укладено договір страхування
автомобіля Honda Accord type S, 2006 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 (поліс №360555620),
за умовами якого при настанні
страхового випадку страховик
відшкодовує страхувальнику понесені
збитки у межах страхової суми - 152775 грн.
(а.с.5).

06.06.2008 року за участі водіїв ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у м. Макіївка Донецької області
сталася дорожньо-транспортна пригода
(а.с.6).

Вина ОСОБА_3 у пригоді підтверджується
постановою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області (а.с.7).

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль ОСОБА_4 отримав
пошкодження. На його відновлювальний
ремонт, згідно з оцінкою вартості
майнової шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу, №124/07/08 від 06.07.2008
року, витрачено 105123 грн. (а.с.8-19).

Страхове відшкодування, в розмірі
вартості відновлюваного ремонту - 105123
грн., виплачено позивачем ОСОБА_4 двома
платежами 05.08.2008 року та 03.09.2008 року, у
повному обсязі (а.с.20).

09.07.2010 року ПрАТ АСК «ІНГО Україна»
направила на адресу ОСОБА_3 претензію
про відшкодування вказаної суми в
порядку регресу (а.с.25).

16.07.2010 року відповідач отримав її (а.с.25
зв.), але суму регресу не відшкодував.

За таких правильно встановлених судом
обставин, суд першої інстанції,
врахувавши вимоги ст.1191 ЦК України,
прийшов до правильного висновку, що
права позивача є порушеними.

З вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу, відповідно до вимог
ст.256 ЦК України особа може звернутися
до суду в межах строку позовної
давності.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частиною 6 ст.261 ЦК України передбачено,
що за регресним зобов'язанням перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
виплата страхового відшкодування
ОСОБА_4 здійснювалася частинами,
останній платіж здійснено 03.09.2008 року, а
позов подано до суду поштою 21.02.2013 року.
Таким чином, з моменту виконання
позивачем свого зобов'язання за
договором добровільного страхування
до моменту пред'явлення позову минуло
більш ніж 3 роки.

У серпні 2011 року, тобто у межах
трирічного строку позовної давності,
позивач звернувся до
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу. Ухвалою цього ж суду
від 09.08.2011 року позов залишено без руху,
а ухвалою від 22.12.2011 року, яка набрала
законної сили, позов визнано неподаним
та повернуто заявнику.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

З огляду на ці вимоги закону,
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред'явлення позову
матиме місце у разі не лише подання до
суду позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону, зокрема, статей 119,120 ЦПК
України. Тому, якщо судом у прийнятті
позовної заяви відмовлено (стаття 122
ЦПК) або її повернуто (стаття 121
названого Кодексу), то перебіг позовної
давності не переривається.

Таким чином, повернення позовної заяви
у відповідності до ст.121 ЦПК України
свідчить про те, що ПрАТ АСК «ІНГО
Україна» не був дотриманий
встановлений порядок подання позову і
позовна давність у цьому випадку не
переривається.

Відповідно, після повернення позовної
заяви позивач, усунувши допущене
порушення, повторно звернувся до суду і
ухвалою від 15.03.2013 року відкрите
провадження у справі, однак трирічний
строк позовної давності сплив 03.09.2011
року.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

На виконання цих вимог закону 17.06.2013
року ОСОБА_3 подав до суду відповідну
заяву, в якій просив застосувати
наслідки пропуску позивачем строку
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову з цих підстав (а.с.50).

До ухвалення судового рішення у даній
справі позивач з клопотанням про
поновлення пропущеного строку не
звертався.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для застосування наслідків
пропуску строку позовної давності та
відмови у задоволенні позовних вимог
ПрАТ АСК «ІНГО Україна» з цих підстав,
оскільки строк позовної давності сплив
03.09.2011 року, а заявник звернувся до суду
з позовом 21.02.2013 року, тобто поза межами
строку звернення до суду.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає положенням
ст.213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, а тому відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 цього Кодексу підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з ПрАТ
АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3
слід стягнути 525,62 грн. компенсації
витрат по сплаті судового збору за
розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» на користь
ОСОБА_3 525,62 грн. компенсації витрат по
сплаті судового збору за розгляд
справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -