У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

Хоти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок залиття квартир, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2013 року та
рішення Апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року та касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він є власником квартири АДРЕСА_1.
Починаючи з 19 травня 2012 року його
квартиру затоплює відповідач, яка
проживає у квартирі АДРЕСА_1, про що
складено три акти. Причиною залиття є
халатне відношення мешканців квартири
відповідача до сантехнічного
обладнання, невжиття заходів щодо
герметизації каналізаційних відводів,
зняття змивного бачка та невчасна
заміна унітазу. За складання звіту про
розмір заподіяних збитків, відповідно
до якого розмір заподіяної
матеріальної шкоди становить 966 грн.,
він заплатив 1 тис. грн. Також
позивач змушений вживати заходів по
ліквідації наслідків залиття, що
завдає йому душевні страждання та
погіршення стану здоров'я, а тому
позивач вважає, що відповідачем
заподіяно йому моральну шкоду у
розмірі 500 грн. У зв'язку з тим,
що відповідач відмовляється
добровільно відшкодувати шкоду,
позивач просив суд стягнути з неї
матеріальну шкоду у розмірі 966 грн.,
моральну шкоду у розмірі 500 грн.,
витрати на проведення експертизи у
розмірі 1 тис. грн., на правову
допомогу - 3 тис. грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 24 вересня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 966 грн.
матеріальної шкоди, 500 грн. моральної
шкоди та витрати на правову допомогу у
розмірі 3 тис. грн., а всього - 5 466 грн. та
вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року заочне рішення суду
першої інстанції в частині стягненні
витрат на правову допомогу в сумі 3 тис.
грн. скасовано і ухвалено нове рішення
про відмову у стягненні цих витрат у
повному обсязі. У решті рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню, касаційна
скарга ОСОБА_7, який діє в інтересах
ОСОБА_3, підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
відповідачем внаслідок залиття
квартири позивача, останньому завдано
матеріальну шкоду у розмірі 1 966 грн. та
моральну - у розмірі 500 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині задоволення
позовних вимог про стягнення витрат на
правову допомогу та відмовляючи у
задоволенні вказаних вимог, суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що наданий позивачем розрахунок
витрат після 22 квітня 2013 року є
необгрунтованим, оскільки оплата цих
витрат фактично не передбачена
договором, і вони не були оплачені
позивачем, а тому вони не можуть бути
відшкодовані відповідачкою.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1, в якій і
зареєстрований (а. с. 59-60, 109).

Згідно довідки Ф-3 ВСП «Індустріальний»
від 14 серпня 2013 року квартира АДРЕСА_1
приватизована, у ній зареєстровані
власник ОСОБА_4, її син ОСОБА_5, невістка
ОСОБА_6, малолітні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 121).

Протягом 2012 року з квартири
відповідачки мали місце неодноразові
залиття квартири АДРЕСА_1, власником
якої є позивач.

Так, відповідно до даних акту про
залиття від 22 серпня 2012 року, 30 липня 2012
року у квартирі АДРЕСА_3 сталося
залиття.

Комісією ВСП «Індустріальний» (далі -
комісія) виявлено, що у санвузлі
квартири АДРЕСА_4 відсутній змивний
бачок, замість нього прикріплена
металопластикова труба, обмотана
прозорою клейкою стрічкою. Також
виявлено місце протікання
каналізаційної мережі у патрубку
з'єднання трійника та кутового
продовжувача до унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1
було пошкоджено у туалеті стелю
(0,75 кв.м.) та стіну (1 кв.м.).

Причиною залиття, як встановлено
комісією, стало халатне відношення
мешканців квартири АДРЕСА_4 до
сантехнічного обладнання, а саме
невжиття заходів по герметизації
каналізаційних відводів та вчасної
заміни унітазу (а. с. 14).

Згідно з даними акту про залиття від 10
жовтня 2012 року, 23 вересня 2012
року у квартирі АДРЕСА_1 сталося
залиття.

Комісією виявлено, що причиною
повторного залиття є відсутність у
санвузлі квартири АДРЕСА_4 зливного
бачка, замість якого прикріплена
металопластикова труба, обмотана
прозорою клейкою стрічкою, ще
протікання води на з'єднанні
металопластикової труби та унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1
було пошкоджено у туалеті стелю
(1,5 кв.м.) та стіну (1,5 кв.м.), дерев'яну
декоративну стінку, віконну раму між
туалетом та ванною кімнатою, у ванній
кімнаті - стелю (0,75 кв.м.) та стіну
(0,5 кв.м.).

Причиною залиття, як встановлено
комісією, стало халатне відношення
шканців квартири АДРЕСА_4 до
сантехнічного обладнання, а саме
невжиття заходів щодо герметизації
каналізаційних відводів та вчасної
заміни унітазу (а. с. 16).

Відповідно до даних акту про залиття
від 29 жовтня 2012 року, 06 жовтня 2012 року у
квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлено відсутність у
санвузлі квартири АДРЕСА_4 зливного
бачка, замість якого прикріплена
металопластикова труба, обмотана
прозорою клейкою стрічкою. Місце
протікання води знаходиться на
з'єднанні металопластикової труби та
унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1
було пошкоджено у туалеті стелю
(1,5 кв.м) та стіну (1,5 кв.м), віконну раму
між туалетом та ванною кімнатою, у
ванній кімнаті - стелю (1,1 кв.м) та стіну
(1,5 кв.м). У туалеті пошкоджена дерев'яна
декоративна стінка.

Причиною залиття, як встановлено
комісією, стало самовільне втручання
до сантехнічного обладнання, а саме
зняття зливного бачка та під'єднання
метало пластикової труби до унітазу (а.
с. 20).

Як видно з даних акту про залиття від 12
листопада 2012 року, 29 жовтня 2012 року у
квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлена відсутність у
санвузлі квартири АДРЕСА_4 зливного
бачка, замість якого прикріплена
метало пластикова труба, яка ущільнена
монтажною піною. Місце протікання води
на з'єднанні метало пластикової труби
та унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1
було пошкоджено у туалеті стелю
(1,54 кв.м.) та стіну (2,1 кв.м), віконну раму
між туалетом та ванною кімнатою, у
ванній кімнаті - стелю (1,1 кв.м) та стіну
(1,5 кв.м). У туалеті пошкоджена дерев'яна
декоративна стінка.

Причиною залиття стало самовільне
втручання до сантехнічного обладнання,
а саме зняття зливного бачка та
під'єднання метало пластикової труби
до унітазу (а. с. 22).

Відповідно до наданого позивачем
звіту № 152-12-12 про оцінку майна від 22
грудня 2012 року, матеріальна шкода,
заподіяна позивачу внаслідок залиття
становить 966 грн. (а. с. 25-65).

За виготовлення звіту позивачем було
сплачено 1 тис. грн., що підтверджується
відповідною квитанцією (а. с. 66).

Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
яке йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Ризик випадкового знищення чи
випадкового пошкодження (псування)
майна несе його власник, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 151 ЖК України та п. 18 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинкових територій,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
року, власник зобов'язаний
забезпечувати збереження житлових і
підсобних приміщень квартири, при
наявності несправностей вживати
заходів до їх усунення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином ураховуючи вказані норми
матеріального права та надані
позивачем докази, суди дійшли
правильного висновку про те, що залиття
відбувалися з вини відповідачки, яка не
забезпечила справність сантехнічного
обладнання у власній квартирі, та
завдана нею матеріальна та моральна
шкоду підлягає стягненню на користь
позивачки.

Проте не можна погодитися з висновком
апеляційного суду у частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення витрат на правову допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка
має право на надання правової допомоги,
допускається до участі у справі
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27 квітня 2006 року № 590
затверджено граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою сторін, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмета доказування у справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи
витрати на правову допомогу у розмірі
3 тис. грн. підтвердженні
належними доказами: договором про
надання правової допомоги (а. с. 72),
рахунком-фактурою (а. с. 73), квитанцією
(а. с. 74) та розрахунком витрат на
правову допомогу (а. с. 108).

Таким чином апеляційним судом
скасоване законне і обгрунтоване
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням у силі
помилково скасованого рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року скасувати, заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2013 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко