У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, управління ДАІ
ГУ МВС України в м. Києві про визнання
недійсною біржової угоди, скасування
державної реєстрації автомобіля,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля, в тому
числі довідки-рахунка, скасування
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, повернення
автомобіля у володіння, користування
та розпорядження заставодавця ОСОБА_3
та реєстрацію вказаного транспортного
засобу за ОСОБА_3 та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»,
треті особи: ОСОБА_4, Державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України, про
визнання права власності на
автомобіль, зобов'язання банку усунути
перешкоди у здійсненні права власності
на вказаний автомобіль шляхом
виключення автомобіля з об'єктів
застави з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна, зобов'язання банку не
чинити перешкод у здійсненні права
власності на автомобіль, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 20 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 09 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ
Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5. Управління ДАІ ГУ МВС України в
м. Києві про визнання недійсною
біржової угоди від 29 березня 2009 року
купівлі-продажу автомобіля марки BMW 740,
1999 року випуску, № кузова НОМЕР_6,
державний номерний знак НОМЕР_1;
зобов'язання Управління ДАІ ГУ МВС
України в м. Києві скасувати державну
реєстрацію автомобіля марки BMW 740, 1999
року випуску, № кузова НОМЕР_6,
державний номерний знак НОМЕР_1, який в
подальшому було переобладнано та
перереєстровано на автомобіль марки BMW
7451, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля марки BMW 7451,
2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2,
укладеного 06 березня 2013 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, в тому числі довідки-рахунка
від 06 березня 2013 року ААВ № 134314,
виданої ТОВ «Автокорпорація» ОСОБА_5;
зобов'язання Управління ДАІ ГУ МВС
України в м. Києві скасувати свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_7, видане ОСОБА_5 на автомобіль
марки BMW 7451, 2004 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_8, номер кузова
НОМЕР_2; повернення автомобіля марки BMW
7451, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, у володіння, користування та
розпорядження заставодавця ОСОБА_6 та
реєстрацію вказаного транспортного
засобу за ОСОБА_6

Позивач посилався на те, що 12 березня 2008
року між Відкритим акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі - ВАТ «ВТБ
Банк»), правонаступником якого є ПАТ
«ВТБ Банк», та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір № 12.23/08-СК, за умовами
якого ОСОБА_6 отримав кредит у сумі 101
тис. грн зі сплатою 17 % річних строком до
11 березня 2009 року.

На забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором 23 грудня 2008 року
між банком та ОСОБА_4 був укладений
договір застави № 12.23/08/Д32, відповідно
до умов якого заставодавець передав у
заставу банку транспортний засіб -
легковий автомобіль BMW 740, 1999 року
випуску, № кузова НОМЕР_6,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належний
заставодавцю на праві власності на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 15 травня 2007
року НОМЕР_10. Реєстрацію застави
вказаного автомобіля здійснено шляхом
внесення 26 грудня 2008 року відповідного
запису до реєстру обтяжень рухомого
майна з терміном дії обтяження до 26
грудня 2013 року.

Проте ОСОБА_6 без згоди та без
повідомлення заставодержателя, продав
вказаний автомобіль ОСОБА_4 на підставі
біржової угоди від 29 березня 2009
року.

ОСОБА_4, переобладнавши спірний
автомобіль на автомобіль BMW 7451, 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_3, шляхом заміни
кузову, в свою чергу, 06 березня 2013
року відчужила спірний автомобіль
ОСОБА_5, відповідно до довідки-рахунка
від 06 березня 2013 року ААВ №134314, виданої
ТОВ «Автокорпорація», не отримавши при
цьому згоди заставодержателя.

Вказані дії відповідачів унеможливили
стягненням банком з ОСОБА_6 наявної
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення за предмет
застави.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не мали
права без згоди заставодержателя
відчужувати автомобіль, який
знаходився у заставі банку, позивач
просив задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання
права власності на автомобіль BMW 7451, 2004
року випуску, номер кузова НОМЕР_2,
зобов'язання банку усунути перешкоди у
здійсненні права власності на вказаний
автомобіль шляхом виключення
автомобіля з об'єктів застави з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, зобов'язання банку не чинити
перешкод у здійсненні права власності
на вказаний автомобіль у майбутньому
шляхом включення автомобіля до
об'єктів застави до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, накладення на
нього арешту або інших обмежень,
передачі прав вимоги третім особам
тощо, та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_5 посилався на те, що ним 06 березня
2013 року було придбано у ОСОБА_4
автомобіль BMW 7451, 2004 року випуску, номер
кузова НОМЕР_2, та на підставі
довідки-рахунка від 06 березня 2013 року
ААВ № 134314 зареєстровано в органах ДАІ,
про що видано свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_9 та
державний номерний знак НОМЕР_8.

Проте банк, будучи обізнаним про право
приватної власності ОСОБА_5 на вказаний
автомобіль, намагається незаконно
звернути стягнення на вказаний
автомобіль. При цьому банк має
договірні відносини з ОСОБА_6 стосовно
автомобіля BMW 740, 1999 року випуску, №
кузова НОМЕР_6, державний номерний знак
НОМЕР_1, який є предметом застави. Право
власності на автомобіль BMW 7451, 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2, ОСОБА_4
набула 07 травня 2009 року, при цьому
автомобіль не був предметом застави
банку.

Зазначав, що мав намір придбати
вказаний автомобіль у ОСОБА_4 з липня 2012
року, проте не міг цього зробити у
зв'язку з перебуванням автомобіля у
Єдиному державному реєстрі обтяжень
рухомого майна. Надалі банк звертався
до суду з позовами про звернення
стягнення на спірний автомобіль. Таким
чином, вважає, що дії банку, спрямовані
на звернення стягнення на автомобіль BMW
7451, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, порушують його права як
власника автомобіля, зокрема
перешкоджають йому розпоряджатися,
користуватися та володіти вказаним
транспортним засобом та свідчать про
невизнання банком його права власності
на автомобіль.

На підставі викладеного просив визнати
за ним право власності на автомобіль BMW
7451, 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, та зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк»
усунути перешкоди у здійсненні ним
права власності на вказаний автомобіль
шляхом виключення автомобіля з
об'єктів застави з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, а також не
чинити перешкод у здійсненні ним права
власності на вказаний автомобіль у
майбутньому, шляхом включення
автомобіля до об'єктів застави до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, накладення на нього арешту або
інших обмежень, передачі прав вимоги
третім особам тощо.

Крім того, просив стягнути з банку на
його користь моральну шкоду в розмірі
268 тис. грн.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 09 квітня 2014 року, у
задоволенні позовів ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову ПАТ
«ВТБ Банк».

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 12 березня 2008
року між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк», та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № 12.23/08-СК, згідно з
умовами якого банк надав ОСОБА_6
кредит в сумі 101 тис. грн під 17 % річних
строком до 11 березня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 23 грудня 2008 року
між банком та ОСОБА_6 був укладений
договір застави № 12.23/08-Д32,
згідно з яким ОСОБА_6 передав у заставу
банку автомобіль марки BMW 740, державний
номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску,
№ кузова НОМЕР_6, що належав
заставодавцю на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_10, виданого УДАІ ГУ МВС України.

26 грудня 2008 року був здійснений
відповідний запис у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна щодо обтяження
на автомобіль марки BMW 740, державний
номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску,
№ кузова НОМЕР_6, з терміном дії
обтяження до 05 вересня 2012 року.

29 березня 2009 року ОСОБА_6 за біржовою
угодою, зареєстрованою на Товарній
біржі «Атланта», без згоди
заставодержателя продав вказаний
автомобіль ОСОБА_4

ОСОБА_4 зареєструвала автомобіль в
органах ДАІ і в подальшому
переобладнала його, замінивши на кузов
BMW 7451, 2004 року випуску НОМЕР_2.

При перереєстрації в органах ДАІ
новоствореного автомобіля був
змінений державний номерний знак
транспортного засобу на НОМЕР_3.

06 березня 2013 року ОСОБА_4 зняла з обліку
автомобіль марки BMW 7451, 2004 року випуску,
кузов № НОМЕР_2, державний номерний
знак НОМЕР_3, та продала цей автомобіль
ОСОБА_5, якому при реєстрації в органах
ДАІ було видане свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_9 та номерний знак на
автомобіль НОМЕР_8.

Усі угоди про відчуження автомобіля та
його переобладнання з заміною кузова
відбувалися без згоди ПАТ «ВТБ Банк»,
як заставодержателя.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 15 червня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно на користь
ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за
вказаним кредитним договором у розмірі
46 988 грн 30 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 19 жовтня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 14 лютого 2013 року, у позові ПАТ
«ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави
відмовлено.

З постанов державного виконавця від 23
жовтня 2013 року про зняття арешту з
майна боржника та зняття з розшуку
убачається, що заборгованість за
виконавчим листом № 2- 2125, виданим
Оболонським районним судом м. Києва
04 листопада 2011 року на виконання
рішення від 15 червня 2011 року, сплачено в
повному обсязі.

Згідно з довідкою ПАТ «ВТБ Банк» від 25
жовтня 2013 року загальна заборгованість
ОСОБА_6 за кредитним договором від 12
березня 2008 року № 12.23/08-СК станом на
вказану дату становить 181 375 грн 01 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з відсутності правових підстав
для визнання недійною біржової угоди
від 29 березня 2009 року, оскільки нормами
ЦК України встановлено інші
наслідки порушення заставодавцем
правил про розпорядження предметом
застави. Відсутні також підстави
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля BMW 7451, 2004
року випуску, номер кузова НОМЕР_2,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на
підтвердження якого ТОВ
«Автокорпорація» видано довідку
рахунок від 06 березня 2013 року
ААВ № 134314, оскільки вказаний продаж
здійснено ОСОБА_4, як власником
автомобіля BMW 7451, 2004 року випуску, №
кузова НОМЕР_2, переобладнаного з
автомобіля BMW 740, 1999 року випуску, №
кузова НОМЕР_6, з дотриманням
встановленого законом порядку. Крім
того, автомобіль BMW 7451, 2004 року випуску,
номер кузова НОМЕР_2, не є і не був
предметом застави за договором
застави, будь-які договірні відносини з
приводу вказаного автомобіля між
банком та ОСОБА_4 відсутні.

Зазначені висновки судів відповідають
обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які правильно застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно з п. 7.2 договору застави
заставодавець може розпоряджатися
предметом застави тільки з письмової
згоди заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи,
згоди на відчуження предмета застави
позивач не надавав, а тому суд дійшов
правильного висновку про те, що
ОСОБА_6 порушив умови договору, а тому
відповідно до положень ст. 592 ЦК
України і ч. 3 ст. 10 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» заставодержатель
мав право вимагати дострокового
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, та відшкодування завданих
збитків. Проте таких вимог у межах
даної справи позивач не заявив.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 34 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», у випадку коли для
розпорядження предметом застави була
необхідною згода заставодержателя
(частина друга статті 586 Цивільного
Кодексу України), правочин
заставодавця щодо розпорядження
предметом застави, вчинений без згоди
заставодержателя після укладення
договору застави, не може бути визнаний
недійсним за позовом заставодержателя,
оскільки в пункті 2 частини другої
статті 592 ЦК України установлено інші
підстави порушення заставодавцем
правил про розпорядження предметом
застави.

Частиною 2 ст. 586 ЦК України визначено,
що заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 592 ЦК
України заставодержатель має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою, а
якщо його вимога не буде задоволена, -
звернути стягнення на предмет застави
у разі порушення заставодавцем правил
про розпорядження предметом застави.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
враховуючи зазначені роз'яснення
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, дійшов правильного
висновку про те, що позивачем обраний
неправильний спосіб захисту
порушеного права.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 09 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана