Справа № 457/1191/13
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/3894/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача - ПАТ
«Універсал Банк» - Бучковського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства (далі ПАТ)
«Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

встановила:

рішенням Трускавецького міського суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
вищевказаний позов задоволено.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
на користь ПАТ «Універсал Банк» 284 786
грн. 67 коп. заборгованості по
кредитному договору та 2 847 грн. 87 коп.
судового збору сплачених позивачем при
поданні позову до суду.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3, просить його скасувати й
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову, посилаючись на те,
що рішення суду винесене в порушення
норм матеріального права. Так, зокрема,
апелянт зазначає, що суд стягнув кошти
солідарно з боржника та майнових
поручителів, що суперечить нормам
матеріального права. Суд не дослідив
правомірності дій банку щодо стягнення
коштів з поручителя без звернення
банку до останнього щодо виконання
зобов'язання за договором поруки при
порушенні умов кредитного договору
боржником. Крім того, апелянт
посилається на те, що суд не зазначив у
рішення строк заборгованості боржника
по кредиту, з чого складається борг та
співмірність між сумою всього кредиту
до суми боргу.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Клопотання ОСОБА_4 про перенесення
судового засідання на інший день не
задоволено, оскільки це повторна
неявка відповідача та будь-яких
доказів поважності причин неявки нею
не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів приходить до
наступного висновку.

Встановлено, що між ВАТ «Універсал
Банк» (правонаступником якого є
позивач (а.с.12-14) та ОСОБА_3 21 грудня 2007
року укладено кредитний договір №
017-2914/840-0100 (на придбання майна), згідно
умов якого відповідачу ОСОБА_3
позивачем надано кредит в сумі 134 500
доларів США на строк по 10 грудня 2037 року
із щомісячною сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 13,45%
річних (а.с.15-26).

Кредитним договором передбачено
сплату процентної ставки в розмірі 40,35%
річних за користування коштами понад
встановлений строк (або терміни
погашення) (п.1.1. 1.); розмір щомісячних
платежів відповідно до графіку
погашення кредиту(п.2.5); почергове
погашення заборгованості, зокрема - в
першу чергу сплата комісії, сплата
процентів за користування кредитом
понад встановлений строк кредитування
або термін погашення суми кредиту
згідно умов графіку погашення, сплата
нарахованих строкових процентів,
сплата простроченої заборгованості за
кредитом, сплата строкової
заборгованості, штрафні санкції (п.2.8) .

10 червня та 29 червня 2010 року між
сторонами укладено додаткові угоди до
вищевказаного кредитного договору
(а.с.27-47), виклавши текст договору в
іншій редакції, в якій було передбачено
сплату базової процентної ставки з 29
червня 2010 року до 09 червня 2011 року 7,15%
річних, а базова підвищена процентна
ставка - 15,15% річних (п.1.1, п.1.1.1.), з 10
червня 2011 року до 09 червня 2016 року
базова процентна ставка збільшується
на 7,56% річних, а за користування коштами
понад встановлений строк або терміни
погашення нараховується процентна
ставка в розмірі базової підвищеної
процентної ставки збільшеної на 7,56%
річних (п.1.1.2).; з 10 червня 2016 року за
користування кредитними коштами
процента ставка нараховується у
розмірі вищевказаної базової
процентної ставки збільшеної на 6,3%
річних, а за користування коштами понад
встановлений строк або терміни
погашення нараховується процентна
ставка в розмірі базової підвищеної
процентної ставки збільшеної на 6,3%
річних (п.1.1.3.).

З метою забезпечення належного
виконання умов кредитного договору між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_4
укладено договір поруки № 017-2914/840-0100-Р
від 21 грудня 2007 року, а 29 червня 2010 року
додаткову угоду до договору поруки,
відповідно до якого поручитель
зобов'язалась відповідати перед
позивачем за своєчасне виконання
боржником в повному обсязі усіх
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором, включаючи обов'язкові
грошові зобов'язання з повернення
основної суми заборгованості,
процентів за користування кредитом та
зобов'язання, які можуть виникнути - зі
сплати пені і штрафів та відшкодування
за дострокове погашення кредиту
(а.с.48-57).

21 грудня 2007 року між позивачем та
відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, а 29
червня 2010 року договір про внесення
змін та доповнень до іпотечного
договору, відповідно до якого
іпотекодавці передали в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 для забезпечення
виконання боржником ОСОБА_3
вищевказаного кредитного договору
(а.с.58-67).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, видавши кредит
ОСОБА_3 (а.с.68).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди.

У відповідності до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таку ж відповідальність поручителя
передбачено і в Договорі поруки.

Крім цього, п.2.1 Договору поруки
передбачено, що позивач має право у
разі не виконання відповідачем своїх
зобов'язань за Кредитним договором
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до поручителя.

Порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання (ст.559 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що відповідач від
належного виконання умов укладеного
кредитного договору та графіку
погашення кредиту, додаткових угод до
кредитного договору ухиляється, почав
з червня 2012 року порушувати графік
повернення кредиту, не здійснювати в
повному об'ємі платежі по тілу кредиту,
тим самим допустивши заборгованість
станом на 19 квітня 2013 року з
урахуванням залишку кредиту в сумі 35
629,51 доларів США, в тому числі;
прострочена заборгованість по тілу
кредиту - 109, 50 доларів, прострочена
заборгованість по відсотках - 4 226,19
доларів, сума дострокового стягнення
кредиту - 31 293,82 долари, що стверджується
розрахунком заборгованості (а.с.10, 11).

Відтак, стягуючи грошові кошти з
боржника та поручителя ОСОБА_4 суд
вірно виходив з того, що відповідачами
взяті на себе зобов'язання не виконали.

Визначаючи розмір заборгованості по
кредитному договору позивачем
враховані всі умови Кредитної угоди та
Додаткових угод, якими були
передбачені процентні ставки за
користування кредитними коштами та
штрафні санкції.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
кредитору надані грошові кошти (кредит)
та сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то у
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до умов договору.

Таким чином позивач діяв відповідно до
умов договору.

Кредитний договір та договір поруки
підписано сторонами, такі не
визнавалися недійсними, не
розривалися, зустрічний позов щодо
визнання договорів чи їх окремих
положень не заявлялися.

Сума боргу в еквіваленті на українську
гривню на час розрахунку
заборгованості становить 284 786 грн.67
коп.

В той же час, стягуючи солідарно суму
боргу з боржника, фінансового
поручителя та майнових поручителів,
міський суд допустив порушення норм
матеріального права.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

За загальним правилом ч.1 ст.590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договір іпотеки за своєю природою є
договором застави нерухомого майна,
зокрема договір містить всі основні
умови, притаманну цьому виду договорів,
тобто його предмет, гарантії, права та
обов'язки сторін як іпотекодержателя
та іпотекодавця, порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки та інше.

Незважаючи на те, що договір іпотеки
містить положення про наявність права
у позивача отримати суму, якої не
вистачає, таке положення не може бути
підставою для виникнення між сторонами
відносин поруки.

Таким чином, договір іпотеки не є
змішаним, тобто одночасно і договором
іпотеки, і договором поруки.

Крім того, законодавцем чітко
розмежовуються права та обов'язки
майнового та фінансового поручителя.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодавець - це особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель, зокрема майновий
поручитель - це особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи - боржника.

Тобто закон не ототожнює поняття
боржник та іпотекодавець або майновий
поручитель, іпотекодавцем та майновим
поручителем може бути інша особа,
відміна від боржника.

Відповідно до ст.546 ЦК застава (іпотека)
та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку (ст.ст.553-559 ЦК) не застосовуються
до правовідносини кредитора з майновим
поручителем, оскільки він відповідає
перед заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку з цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК не
передбачена.

Іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок переданого в іпотеку
нерухомого майна переважно перед
іншими кредиторами боржника.

Відтак, з урахуванням викладеного та
того, що в рішенні міський суд, крім
того, не зазначив кредитного договору
за яким стягується кошти та станом на
який період, рішення міського суду у
задоволеній частині позову підлягає до
скасування, з ухваленням нового
рішення - про стягнення заборгованості
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В решті частині рішення, з урахуванням
диспозитивності, не оскарження його
позивачем, слід залишити без змін.

.2 .314 .

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1
ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
в частині задоволених вимог скасувати
й ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» 284 786
(двісті вісімдесят чотири тисячі
сімсот вісімдесят шість) грн. 67 коп.
заборгованості по кредитному договору
№ 017-2914/840-0100 (на придбання майна),
укладеного 21 грудня 2007 року між ВАТ
«Універсал Банк» (з урахуванням
додаткової угоди б/н до зазначеного
кредитного договору від 10 червня 2010
року та додаткової угоди б/н до цього ж
кредитного договору від 29 червня 2010
року) станом на 19 квітня 2013 року, що
складається із 875,23 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, 250 131, 50 грн.
дострокове стягнення суми кредиту, 33 779,
94 грн. відсотки по кредиту, та 2 847 (дві
тисячі вісімсот сорок сім) грн. 87 коп.
сплаченого судового збору - по 1 423 грн. 94
коп. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.