АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц-796/8457/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Тітов М.Ю.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«15» липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Панченка М.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 20.05.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві про зняття арешту .

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

В жовтні 2013 р. ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом до ВДВС Оболонського
РУЮ у м. Києві про зняття арешту.

Зазначала, що вона не може
прийняти спадщину після смерті сина
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 тому, що
на квартиру, яку вона приймає в спадок
у 2001 р. було накладено арешт.

В провадженні відповідача знаходилась
виконавча справа на виконання
виконавчого листа, виданим Мінським
районним судом м. Києва від 07.09.1998 р. про
стягнення на користь ВАТ «Фірма
Прокат» з ОСОБА_5 суми 353 грн. 31 коп.

04 липня 2001 р. державним виконавцем
Врублевським В.В. була винесена
постанова про накладення арешту на все
майно сина, у його власності була
АДРЕСА_1, на яку було накладено арешт.

Документи виконавчого
провадження знищені, ІНФОРМАЦІЯ_1 її
син помер, 23.10.2013 р. вона сплатила борг в
сумі 353 грн. 31 коп. та 35 грн. 33 коп. 10%
збору на користь виконавчої служби . На
даний час заборгованість повністю
погашена, однак арешт з майна не знято,
так як знищені архівні матеріали
виконавчого провадження, що
перешкоджає їй як власнику вільно
користуватись квартирою.

Посилаючись на вказані обставини
просила позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 20.05.2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на те, що суд не дав належної оцінки
доказам у справі, неповно з'ясував
обставини справи.

Апеляційна скарга представника
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у відділі ВДВС Оболонського
РУЮ у м. Києві перебував виконавчий
лист, виданий Мінським районним судом
м. Києва від 07.09.1998 р. про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ВАТ «Фірма Прокат»
суми 353 грн. 31 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно журналу обліку виконавчих
проваджень переданих державному
виконавцю за 2004 рік, виконавче
провадження завершено. Більш детальну
інформацію щодо вказаного виконавчого
провадження повідомити не можливо,
оскільки дане виконавче провадження
знищено згідно акту «Про знищення
виконавчих проваджень та інших
документів відділу» затвердженого
11.10.2005 року, відповідно до пункту 9.9.
порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5
строк зберігання завершених
виконавчих проваджень переданих на
зберігання, становить 3 три роки. (а.с.60)

07.02.2001 р. постановою державного
виконавця Врублевського В.В. при
примусовому виконанні виконавчого
листа виданого 07.09.1998 року Мінським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ВАТ «Фірма ПРОКАТ»
суми в розмірі 353,31 грн. накладено арешт
на все майно, що належить ОСОБА_5 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна йому.

04.07.2002 р. цим же державним виконавцем
винесено аналогічну постанову. За цими
постановами реєстратором здійснено
відповідні реєстраційні обтяження за
номерами 19.10.04 №13903553 та 21.10.04 №1398356.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

01.02.2013 р. позивач звернулася до
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Померлому на праві власності належала
квартира АДРЕСА_1.

Згідно ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції на
час винесення постанов державним
виконавцем, далі - Закон) особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна квартира належить боржникові,
який помер, а позивач прийняв цю
квартиру в якості спадкового майна, то
положення ст. 59 Закону на ці відносини
не розповсюджується.

Згідно ст. 37 Закону виконавче
провадження підлягає закриттю
державним виконавцем у випадках: 1)
прийняття судом відмови стягувача від
стягнення; 2) затвердження судом
мирової угоди між стягувачем і
боржником про закриття виконавчого
провадження; 3) смерті або оголошення
померлим стягувача чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) недостатності
майна юридичної особи - боржника, що
ліквідується, для задоволення вимог
стягувача; 5) скасування рішення суду
або іншого органу (посадової особи), яке
підлягало виконанню на основі
виконавчого документа; 6) письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника при
виконанні рішення про передачу їх
стягувачеві, або знищення речі, яка
мала бути передана стягувачеві в
натурі; 7) закінчення передбаченого
законом строку для даного виду
стягнення.

Відповідно до ст. 38 Закону у разі
закриття виконавчого провадження
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку з закриттям виконавчого
провадження. Закрите виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Позивачка просила суд зняти арешти,
які зареєстровані за відповідними
реєстраційними номерами, що належить
до компетенції відповідно реєстратора
11-ї державної нотаріальної контори;
постанови державного виконавця, які є
підставами реєстрації обтяження,
позивачка скасувати не просила; також
крім арешту накладена ще заборона на
відчуження майна.

За таких обставин суд мав підстави для
відмови в позові.

Суд повно та всебічно з»ясував
дійсні обставини справи, дав належну
оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги
висновків рішення суду не спростовують
.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити, рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 20.05.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді