Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22-ц/797/357/2014р.
інстанції Завгородня Л.М.
Доповідач в апеляційній
інстанції Саліхов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого - Саліхова В.В.,

суддів - Володіної Л.В.,
Лівінського С.В.,

за участю секретаря - Мазнєва Ю.М.,

прокурора - Кожаріна Є.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу Першого заступника
прокурора міста Севастополя на рішення
Гагарінського районного суду міста
Севастополя від 25 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом прокурора
Ленінського району міста Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_4, третя особа - Громадська
організація «Дачне товариство
«Планета Плюс» про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та її витребування з
чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року прокурор
Ленінського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі СМР
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
в якому просив визнати недійсним
державний акт серії ЯИ №076363 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га, розташовану у АДРЕСА_1, виданий
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі 06.04.2010 року, зареєстрований
у Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №36,
кадастровий номер :04:001:042,
витребувати на користь держави в особі
СМР з незаконного володіння ОСОБА_4
вищезазначену земельну ділянку та
стягнути з відповідача державне мито у
розмірі 680 грн.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що
відповідачем безпідставно, всупереч
порядку, встановленого нормами діючого
земельного законодавства, у порушення
інтересів держави, отримано у
власність земельну ділянку
рекреаційного призначення. Підставою
видачі державного акту вказано
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації № 1028-р
від 06 квітня 2010 року "Про затвердження
комплексного проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
загальною площею 13 га з встановленням
меж в натурі для будівництва і
обслуговування кварталу комплексної
забудови (індивідуальної дачної) ГО
"Дачне товариство "Планета плюс" та про
передачу у власність членам цієї
організації земельних ділянок,
розташованих в районі бухти Соляної.
Відповідно до п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України) від 25.10.2001 року в компетенцію
Севастопольської міської державної
адміністрації не входить
розпорядження землями в межах м.
Севастополя, такі функції належать
Севастопольській міській Раді. Спірна
земельна ділянка вибула з державної
власності незаконно, всупереч волі
держави в особі уповноваженого органу -
Севастопольської міської Ради, що дає
підстави для пред'явлення вимог про
витребування її з чужого незаконного
володіння. До того ж позивач зазначає,
що розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації №1028-р
від 06.04.2010 року, на підставі протесту
прокурора від 30.08.2010 року, скасовано
розпорядженням СМДА № 1793-р від 13.09.2010
року.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 25.11.2013 року у
задоволенні позову повністю
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого суду, Перший заступник
прокурора м. Севастополя подав
апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить останнє скасувати та ухвалити
нове рішення по справі про задоволення
позову.

Відповідач та представник
Севастопольської міської Ради у судове
засідання не з'явилися, про час і місце
розгляду справи сповіщалися належним
чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду
останньої.

Представник третьої особи також у
судове засідання явку не забезпечив,
надав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутності, просив апеляційну
скаргу відхилити, рішення місцевого
суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення прокурора, який просив
задовольнити апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що остання
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Таким вимогам закону ухвалене у справі
рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
прокурором не доведено, що
територіально спірна земельна ділянка
знаходиться у межах м. Севастополя і
правом на її розпорядження, в тому
числі на передачу у власність чи
користування, наділена
Севастопольська міська Рада, а вимоги
про витребування вказаної земельної
ділянки є необґрунтованими, оскільки
суду не представлено, що власником
останньої є саме позивач.

Проте, з такими висновками місцевого
суду колегія суддів погодиться не може
на підставі наступного.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
установлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин).

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Так, відповідно до
частин першої, другої, шостої - дев'ятої
цієї статті (у редакції, яка була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
індивідуального дачного будівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою (далі - Комісія). Комісія
протягом трьох тижнів з дня одержання
проекту надає відповідному органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погодженні. У разі, якщо проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації, погоджений проект
подається Комісією до відповідного
органу земельних ресурсів для
здійснення такої експертизи.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Відповідно до п.п.1.4, 1.16 «Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 4 травня 1999 року, в редакції
чинній на момент видачі державного
акта,державний акт на право власності
на земельну ділянку видається на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або місцевого
самоврядування.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 076363, виданого СМФ ДП «Центр
Державного земельного кадастру» 06.04.2010
року, ОСОБА_4 є власником земельної
ділянки, кадастровий номер :04:001:0542
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка), площею 0,1000 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Державний акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 36, з
зазначенням підстави видачі -
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації № 1028-р
від 06.04.2010 року(а.с.7, т.1).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
06.04.2010 року № 1028-р "Про затвердження
комплексного проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
загальною площею 13 га з встановленням
меж в натурі (на місцевості) для
будівництва і обслуговування кварталу
комплексної забудови (індивідуальної
дачної) громадської організації
„Дачне товариство „Планета плюс" та
про передачу у власність членам цієї
організації земельних ділянок,
розташованих в районі бухти Соляної"
було затверджено комплексний проект
землеустрою та технічну документацію
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності кожного з 113 громадян -
членів організації відповідно
переліку на земельну ділянку для
індивідуального дачного будівництва. У
власність 113 громадян - членів
організації передано земельні ділянки
в межах безоплатної приватизації по 0,1
га відповідно додатку.(а.с.8, т.1).

Проте, ОСОБА_4 з особистим клопотанням
(заявою) про передачу земельної ділянки
йому у власність до Севастопольської
міської Ради або до Севастопольської
міської державної адміністрації не
звертався, що є порушенням ст. 118 ЗК
України.

Розпорядженням № 54-р від 13.01.2010 року
затверджені матеріали вибору
земельної ділянки та наданий дозвіл на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки за клопотанням ГО
„Дачне товариство „Планета плюс", без
відповідних заяв громадян-членів ГО
„Дачне товариство „Планета плюс"
встановленої форми з відповідними
додатками, у тому числі відповідача
(а.с.39, т.1).

Наявні в матеріалах справи документи, а
саме: висновки постійно діючої в м.
Севастополі комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
по землеустрою від 24.03.2010 року (а.с.42, т.1);
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від 29.03.2010
року № 1464-1/10 (а.с.41, т.1) стосуються
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки з встановленням меж
на місцевості для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальної дачної забудови, в
районі бухти Соляної за заявою
громадської організації "Дачне
товариство "Планета плюс", а не
відповідача.

Крім того, рішення про надання
відповідачу у власність земельної
ділянки прийнято без розробленого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, погодженого
контролюючими службами і
затвердженого уповноваженим органом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Згідно із п. 12 Перехідних положень ЗК
України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність та земель,
зазначених в абзаці другому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

За змістом ст. ст. 173, 174 ЗК України межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.
Рішення про встановлення і зміну меж
районів і міст приймається Верховною
Радою України за поданням Верховної
ради Автономної Республіки Крим,
обласних, Київської чи
Севастопольської міських рад. Рішення
про встановлення і зміну меж районів у
містах приймається міською радою за
поданням відповідних районних у місті
рад.

Указом Президії Верховної Ради
Української РСР від 13.11.1975 року №361 "Про
встановлення нових районів у деяких
містах Української РСР" в м.
Севастополі створено Гагарінський
район. Рішенням виконавчого комітету
Севастопольської міської ради
депутатів трудящих від 08.02.1977 року № 3/93
"Про межі районів м. Севастополя"
затверджено межі Балаклавського,
Гагарінського та Нахімовського
районів.

Згідно технічної документації по
землеустрою з встановлення меж
земельної ділянки відповідача, рішення
Севастопольської міської ради № 4114 від
13.12.2005 року „Про затвердження
Генерального плану міста Севастополя
до 2025 року", земельна ділянка
знаходиться в межах м. Севастополя.

Таким чином, оскільки земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
м. Севастополя, тому повноваження щодо
розпорядження цими землями до
розмежування земель державної та
комунальної власності здійснюється
Севастопольською міською Радою в силу
п. 12 Перехідних положень Земельного
кодексу України.

З врахуванням наведеного та положень
ст. 155 ЗК України державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
органом, який не мав на це законних
повноважень, визнається недійсним.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
26 вересня 2012 року у справі (№ 6-103цс12),
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10.07.2013 року у
справі № 6-8335св13 і від 19.06.2013 р. у справі
№ 6-7102св13.

Стаття 140 ЗК України встановлює перелік
підстав припинення права власності на
земельну ділянку для випадків, коли
право власності набуто у встановленому
законом порядку. Відповідач набув
право власності на земельну ділянку з
порушенням норм діючого земельного
законодавства на підставі
розпорядження органу, який такими
повноваженнями не наділений, тому
застосовувати положення ст.140 ЗК
України до цих правовідносин не можна.

Оскільки апеляційним судом
встановлено, що спірна земельна
ділянка вибула з власності держави без
відповідної правової підстави,
обґрунтованими є позовні вимоги щодо
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння відповідача
(ст.387 ЦК України).

На вищевикладене, суд першої інстанції
належної увагу не звернув, не врахував
характер та час виникнення спірних
правовідносин, не перевірив доводи
позивача щодо відсутності правової
підстави для набуття відповідачем
права власності на спірну земельну
ділянку та отримання державного акту
на останню, на що послався Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 24.04.2013 року.

Відповідно до вимог п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод є попередження
свавільного захоплення власності,
конфіскації, експропріації та інших
порушень безперешкодного користування
своїм майном. При цьому в своїх
рішеннях Європейський суд з прав
людини постійно вказує на необхідність
дотримання справедливої рівноваги між
інтересами суспільства та
необхідністю дотримання
фундаментальних прав окремої людини
(наприклад, рішення у справі „Спорронг
і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня
1982 р., „Новосельський проти України"
від 11 березня 2003 року, „Федоренко проти
України" від 01 червня 2006 року).
Необхідність забезпечення такої
рівноваги відображено в структурі
статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була
дотримана обґрунтована пропорційність
між застосованими заходами та
переслідуваною метою, якої намагаються
досягти шляхом позбавлення особи її
власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено
її власності лише в інтересах
суспільства, на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права, а при вирішенні
питання про можливість позбавлення
особи власності мусить бути дотримано
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника
(постанова ВС України у справі № 6-92
цс13).

У справі позов прокурора в інтересах
Севастопольської міської Ради
спрямований на задоволення суспільної
потреби у відновленні законності при
передачі земельної ділянки у приватну
власність та повернення на користь
держави землі, яка вибула з її
власності всупереч діючому
законодавству.

На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави.

Враховуючи, що матеріали справи не
містять в собі достовірних відомостей
про вартість спірної земельної
ділянки, а в повідомленні Головного
управління Держкомзему у м.
Севастополі від 26.10.2010 року № 8-2.1-1/5450
про її нормативну грошову оцінку її
вартість є орієнтовною, колегія суддів
вважає, що з відповідача на користь
держави за вимогами майнового та
немайнового характеру підлягає
стягненню судовий збір в мінімальному
розмірі, визначеному ч.2 ст.4 ЗУ «Про
судовий збір» (зі змінами згідно Закону
№ 590-VII від 19.09.2013 року) та Законом
України «Про державний бюджет на 2014
рік, тобто на день постановлення
рішення, в сумі 716,60 грн. (243,60 грн. + 243,60
грн. за позовні вимоги + 229,40 грн. за
апеляційну скаргу).

Керуючись ст.ст. 116, 118, 173, 174, п.12
Перехідних положень Земельного
Кодексу України, ст.387 ЦК України, ст.ст.
88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.1,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,
ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника
прокурора міста Севастополя
задовольнити.

Рішення Гагарінського районного суду
міста Севастополя від 25 листопада 2013
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Ленінського району
міста Севастополя в інтересах держави
в особі Севастопольської міської ради
до ОСОБА_4, третя особа - Громадська
організація «Дачне товариство
«Планета Плюс» про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та її витребування з
чужого незаконного володіння -
задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯИ № 076363 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташовану у
місті Севастополі по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :04:001:0542, виданий
ОСОБА_4 Головним Управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 06.04.2010
року, зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №36.

Витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради з
незаконного володіння ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташовану по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:04:001:0542.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в розмірі 716,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
В.В. Саліхов

Судді: /підпис/ Л.В.
Володіна

/підпис/ С.В.
Лівінський

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя В.В. Саліхов