Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/478/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Микитюк
О.Ю.

суддів
Товянської О.В.,

Гансецької І.А.

при секретарі
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 15 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовною заявою, в якій просила
зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно
побудований гараж та стягнути з
відповідача на її користь 9000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування позову зазначила, що
вона є власником жилого будинку по
АДРЕСА_1. Відповідач, яка є власником
жилого будинку по АДРЕСА_2, самочинно
збудувала на земельній ділянці, яка
перебуває у її користуванні, гараж.
Вказаний гараж розташований на
відстані 0,4 м до межі земельних ділянок
та на відстані 2 м від її помешкання.
Відповідач порушила протипожежні
вимоги, що створює небезпеку життю,
здоров'ю позивача та її майну.
Правовими підставами позову позивач
вказала ст.ст.16,391,1163,1164,1167 ЦК України,
ст.ст.152,158 ЗК України.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 15 листопада 2013
року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.
Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, ОСОБА_2 є власником 1/2
частини жилого будинку по АДРЕСА_1
(договір дарування від 13 січня 1995 року)
та власником земельної ділянки площею
0,0654га згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку від 28
грудня 2012 року . ОСОБА_3 є власником 34/100
ідеальних часток жилого будинку по
АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу від 10
липня 2009 року) та згідно державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ №868848 від 14 грудня 2010
року - власником земельної ділянки
площею 0,0632 га.

Постановою №02/9-ф від 04.01.2012 року на
ОСОБА_3 оштрафована на 510 грн. за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96
КУпАП. Під час будівництва гаража нею
не додержано п.3.25 ДБН 36-92
„Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень":
будівля виконана на відстані 0,25 до межі
сусідньої ділянки та на відстані 2м до
сусіднього житлового будинку.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю (ч.2 ст.152 ЗК України).

Виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог та на
підставі доказів сторін (ч.1 ст.11 ЦПК
України). Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Позивач не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що збудований відповідачем гараж
створює загрозу її життю, здоров'ю,
майну та порушує її права як власника
жилого будинку і земельної ділянки. Сам
по собі факт порушення ОСОБА_3
будівельних норм не доводить наявності
порушення прав ОСОБА_2 Крім того,
суб'єктом звернення до суду із позовом
про знесення самочинно будівництва є
відповідний орган державної влади або
місцевого самоврядування, як
передбачено ч.7 ст.376 ЦК України.

Суд першої інстанції, розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог, прийшов до обґрунтованого
висновку про безпідставність позову.

Описка щодо імені відповідачки
„ОСОБА_3" замість „ОСОБА_3" може бути
виправлена судом першої інстанції в
порядку ст.219 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 15 листопада 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: