Дата документу 14.10.2014
Справа № 334/5066/14-ц
Провадження № 2/334/2120/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.

при секретарі - Єфремовій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті
особи: Заводський ВДВС Запорізького
МУЮ, УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області про зняття арешту з
заставленого майна, вилучення записів
про арешти та заборону вчинення певних
дій

встановив:

Позивач в особі Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом про зняття арешту з
заставленого майна, а саме: автомобіля
DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1, зобов'язати
УДАІ ГУМВС України в Запорізькій обл.,
та Заводському відділу державної
виконавчої служби ЗМУЮ вилучити
записи про арешти із відповідних
реєстраційних баз та заборонити
органам Державної виконавчої служби,
вчиняти будь-які дії, пов'язані з
обмеженням права ПАТ КБ "ПриватБанк",
щодо реалізації заставного рухомого
майна, належного на праві власності
ОСОБА_1, а саме: автомобіль DAEWOO, модель:
NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий
седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, державний
номер НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 17.08.2006 року між ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № ZPE0AN00000319 в сумі 13670
доларів США . Видача кредиту
підтверджується кредитним договором №
ZPE0AN00000319 від 17.08.2006 року.

Забезпеченням виконання зобов'язань за
договором є застава автомобіля DAEWOO,
модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1 - відповідачу по
справі.

В наслідок невиконання кредитного
договору ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" був
змушений подати позовну заяву до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя про звернення стягнення на
предмет застави, який належить
відповідачу.

27.11.2010 року Ленінським районним судом м.
Запоріжжя було винесено рішення яким
позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до
ОСОБА_1 задоволені.

Станом на 16.05.2014 вищезазначений
автотранспортний засіб знаходиться на
спеціалізованому майданчику ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК".

В процесі підготовки документів, щодо
реалізації відповідного
автотранспортного засобу встановлено,
що заводським відділом державної
виконавчої служби ЗМУЮ накладено арешт
на майно боржника, а саме: автомобіль
DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1, що
підтверджується інформацією з органу
ДАІ.

Так в рамках виконавчого провадження
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчудження від 21.04.2011 за вих. № 10525
на підставі виконавчого листа №2-4117 ВП
25162250.

Наявні обтяження (арешт рухомого майна)
позбавляє Банк, пріоритетного права на
звернення стягнення на заставлене
майно перед іншими кредиторами, тому
представник позивача просив суд
задовольнити його вимоги у повному
обсязі.

Належним чином повідомлений
відповідач повторно в судове
засідання не з'явилися, заяв про
відкладення розгляду справи,
заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку.

У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів.

Представники третіх осіб у судове
засідання також не з'явилися.

Розглянувши матеріали справи
вислухавши пояснення та дослідивши
письмові докази, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
не підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Законом припускається можливість
застосування судової форми захисту
цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї
норми Закону слід розуміти, що при тому
існувало порушення цього права.
Представник позивача у судовому
засіданні намагався довести суду, що
саме діями відповідача було порушені
його права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставі
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

У судовому засіданні доведено та
підтверджено належними доказами, що
17.08.2006 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
ZPE0AN00000319 в сумі 13670 доларів США . Видача
кредиту підтверджується кредитним
договором № ZPE0AN00000319 від 17.08.2006 року.

Забезпеченням виконання зобов'язань за
договором є застава автомобіля DAEWOO,
модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1 - відповідачу по
справі.

В наслідок невиконання кредитного
договору ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" був
змушений подати позовну заяву до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя про звернення стягнення на
предмет застави, який належить
відповідачу.

27.11.2010 року Ленінським районним судом м.
Запоріжжя було винесено рішення яким
позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до
ОСОБА_1 задоволені.

Станом на 16.05.2014 вищезазначений
автотранспортний засіб знаходиться на
спеціалізованому майданчику ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК".

Таким чином, банк отримав право на
задоволення своїх вимог як
заставодержателя.

З огляду на викладене, суд вважає, що
при зверненні до суду з відповідним
позовом позивач припустився
невірного способу захисту своїх прав,
посилаючись на норми Цивільного
кодексу України ( ст..572) та ст..1 Закону
України „Про заставу, оскільки з цих
підстав прийнято рішення суду, яке
підлягає виконанню.

Довести суду обставини щодо
неможливості виконання рішення суду
від 10.12.2013 року представник позивача
не зміг.

Крім того, позивач просить суд зняти
арешт з заставленого майна та
зобов'язати третіх осіб вчинити
відповідні дії, проте, виходячи з
встановленого ст. 11 ЦПК України
принципу диспозитивності цивільного
процесу, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних або
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач, тобто особи, між якими
виник спір про право, який є предметом
розгляду та вирішено судом. При цьому
ініціатором процесу являється позивач,
який і вказує відповідача, як особу, до
якої ним заявляються вимоги. Залучення
до участі у справі іншої особи
співвідповідача, відповідно до
положень ч.І ст. 33 ЦПК України, може
здійснюватися лише за клопотанням
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із позовом
лише до ОСОБА_1, в якому просив зняти
арешт з заставленого майна та
зобов'язати третіх осіб вчинити
відповідні дії. При цьому зазначивши
Заводський ВДВС Запорізького МУЮ, УДАІ
ГУМВС України в Запорізькій області
не співвідповідачем, а третіми
особами, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору.

Третіми особами, які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору, є
суб'єкти цивільних процесуальних
правовідносин, які беруть участь у
справі на стороні однієї із сторін з
метою захисту своїх суб'єктивних прав
та інтересів( ст. 35 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 27, 35 ЦПК України
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета
спору, на відміну від сторін,
процесуальні права яких визначені
також у ст.ст. 30, 31 ЦПК України, в
процесуальних правах є обмеженими,
тому постановлювати щодо них рішення
суд не вправі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що заявлені банком позовні
вимоги не ґрунтуються на законі, а тому
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,27, 30,31.35, 58,60,61, 64, 212,213
ЦПК України, ст. 13, 14, 14,15,16 ЦК України
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті
особи: Заводський ВДВС Запорізького
МУЮ, УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області про зняття арешту з
заставленого майна, вилучення записів
про арешти та заборону вчинення певних
дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Козлова Н.Ю.