СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2325/2014
Головуючий у 1 інстанції - Лук'яненко
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарях: Калініній Я.М., Мурга
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 03 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з відповідачів
матеріальну шкоду в розмірі 4742 грн.,
вартість сплаченого судового збору в
розмірі 458 грн., вартість проведеного
експертного дослідження в розмірі 500
грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що
залиття сталося з вини відповідачів,
які є винними у заподіянні шкоди та
відмовляються відшкодувати завданні
залиттям збитки.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 03 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на
користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в
розмірі 4742 грн., 500 грн. витрат на
висновок спеціаліста та моральну шкоду
в розмірі 500 грн., витрати на сплату
судового збору 458 грн., а всього 5700 грн.

Не погодившись з рішенням суду
представник відповідачів подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду змінити в частині того, що з
квартири відповідачів № НОМЕР_1 мало
місце підтікання води, а не заливання
водою квартири № НОМЕР_2 та змінити
рішення в частині зменшення
матеріальної шкоди з 4742 грн. до 1000 грн.,
а всього стягнути з відповідачів на
корить позивача 1958 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги представник вказує, зокрема, що
суд першої інстанції взяв до уваги
надані в якості доказів залиття акти
обстеження квартир №НОМЕР_2 та
№НОМЕР_3, що знаходяться в буд. АДРЕСА_1
від 12.06.2012 року, 05.06.2013 року та 20.06.2013
року які за формою та змістом не
відповідають вимогам типової форми
акту про залиття квартири водою,
установленого в додатку №4 до наказу
Голови державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 року №76 «Про
затвердження правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій»,
оскільки вказані акти мають загальний
характер та не містять відомостей щодо
дати, часу та причини залиття та суд не
взяв до уваги покази свідка ОСОБА_6 та
акти надані представником
відповідачів.

Крім того, особа, що проводила оцінку
вартості пошкодженого майна не володіє
інформацією щодо причинно-наслідкових
зв'язку між залиттям квартири та її
поточним станом, а тому суд не зробив
належної оцінки даному доказу та
необґрунтовано стягнув матеріальну
шкоду в розмірі 4742 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги підтримала та просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином. Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у її відсутності.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи був
повідомлений належним чином,
представник позивача надала до суду в
день судового засідання заяву про
перенесення розгляду справи у зв'язку
з хворобою. Колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у
відсутності представника позивача,
оскілки остання доказів на
підтвердження її хвороби не надала, в
інших судових засіданнях апеляційного
суду представник позивача давала
пояснення щодо доводів апеляційної
скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, показання свідка, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що шкода завдана
позивачу в результаті пошкодження його
майна у зв'язку з залиттям квартири, є
такою, що завдана з вини відповідачів.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим та має стосуватися,
зокрема питань: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони стверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
установлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин тощо.

Судом встановлено, що квартира
№НОМЕР_2, яка розташована на четвертому
поверсі будинку АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності на
квартиру серії KB №14188 належить
позивачу ОСОБА_5 на праві приватної
власності.

Згідно довідки житлово-будівельного
кооперативу «АЕЛІТА» №1741 від 28.08.2013
pоку в квартирі №?НОМЕР_1 в будинку
АДРЕСА_1 проживає та зареєстрована
ОСОБА_7, власник квартири - ОСОБА_2 за
даною адресою не зареєстрована.

З матеріалів справи убачається, що
10.04.2009 pоку, 12.06.2012 pоку, 05.06.2013 pоку, 20.06.2013
pоку та 20.08.2013 pоку відбувалось залиття
квартири №?НОМЕР_2 в будинку  АДРЕСА_1.

Згідно актів обстеження квартир
№НОМЕР_2 та №НОМЕР_1, які знаходяться по
АДРЕСА_1 житлово-будівельного
кооперативу «АЕЛІТА» від 10.04.2009 pоку,
12.06.2012 року, 05.06.2013 pоку, 20.06.2013 pоку та
20.08.2013 pоку вбачається, що при обстежені
квартири №НОМЕР_1 виявлено, що
причиною залиття квартири №НОМЕР_2 є
те, що труби ХВ, ГВП, фланцева труба та
унітаз потребують термінової заміни,
проте збоку власників квартири
№НОМЕР_1 не приймаються ніякі міри по
усуненню цієї проблеми.

Відповідно до висновку складеного ФОП
ОСОБА_8 вартість витрат відновлюваного
ремонту пошкодженої квартири №?
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 внаслідок її залиття
становить 4742 грн., вартість робіт з
оцінки становить 500 грн.

Актом від 27.11.2013 року, складеного
членами комісії та за участю
представника позивача встановлено, що
конденсат вологи, який створюється на
фановій трубі в результаті різниці
температур холодного і теплого
повітря, поступово стікає по фановій
трубі вниз і волога накопичується в
місті проходження фанової труби в
перекритті між п'ятим поверхом
квартири №НОМЕР_1 і четвертим поверхом
квартири №НОМЕР_2. Від цього і виникає
вологість на стелі квартири №НОМЕР_2
кругом фанової труби у ванній кімнаті і
туалетній кімнаті цієї квартири.

Також, відповідно до акту від 28.11.2013
року при обстеженні квартири №НОМЕР_1
було встановлено, що шляхом спускання
із раковини на кухні і ванної кімнати
води, а також води з ванної, в яку було
залито води повністю, підтікання води
із труб водовідведення, а також труб
водопостачання холодної і гарячої води
у квартирі № НОМЕР_1 не було. Спускання
води здійснювалося майже 20 хв. Було
також встановлено, що фанова труба
сильно поржавіла і має ряд наскрізних
отворів.

Крім того, актом від 29.11.2013 року
встановлено, що труби ХВ та ГВП
закладені кахелем, шляхом демонтажу
бетону в квартири № НОМЕР_1 біля кранів
і каналізації було виявлено: а) в
туалеті руйнація фанової труби, яка має
вихід на дах і потребує повної заміни
(яка і є причиною підтікання); б) труби
ХВ і ГВП знаходяться в стані сильного
зношення. Вказані обставини були також
підтверджені показаннями допитаної в
судовому засіданні свідка - голови ЖБК
ОСОБА_9 та не спростовувалися в
судовому засіданні показаннями
представника позивача.

Тобто, з наведеного убачається, що
залиття квартири відбулося не з вини
відповідачів, оскільки вони не
зобов'язані здійснювати ремонт чи
заміну фанової труби, зношеність якої
і стала причиною залиття.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належить на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне обладнання та інше
обладнання за межами або всередині
квартири. Яке обслуговує більше
однієї квартири, а також споруди,
будівлі, які призначені для
забезпечення усіх власників квартир, а
також власників нежитлових приміщень,
які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до п.6 ст.38 статуту ЖБК
«АЕЛІТА», член житлово-будівельного
кооперативу зобов'язаний: здійснювати
за свої кошти поточний будівельний та
сантехнічний ремонт у власних
квартирах. Проте, ремонт та заміну
фанової труби не можна віднести до
поточного будівельного та
сантехнічного ремонту у квартирі.

Згідно з п.15 статуту ЖБК «АЕЛІТА»
житлово-будівельний кооператив
здійснює експлуатацію та ремонт
належного йому житлового фонду,
прибудинкової території за рахунок
коштів кооперативу.

Пунктами 5 та 6 ст.17 статуту визнано, що
ЖБК зобов'язаний: своєчасно
здійснювати ремонт житлового будинку,
забезпечувати безперебійну роботу
інженерного обладнання будинку та
житлових приміщень, та здійснювати
внутрішньо квартирний поточний ремонт
або сплачувати його вартість, якщо
необхідність в його проведенні
викликана ушкодженням частини
будинку, інженерних мереж і обладнання
або пов'язана з капітальним ремонтом
будинку або його конструктивних
частин.

Отже, колегія суддів, проаналізувавши
матеріали справи приходить до висновку
про те, що залиття квартири позивача
відбулося через зношеність фанової
труби забезпечення ремонту та/або
заміна якої покладено ЖБК, який повинен
забезпечувати здійснення
профілактичних, поточних, капітальних
та аварійних ремонтів відповідно до
встановлених стандартами, нормативами,
нормами і правилами вимог щодо строків
та регламентів у відповідності до
статуту кооперативу, Закону України
«Про житлово - комунальні послуги» та
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій затверджених
наказом Голови державного комітету
України з питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 року №76,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25.08.2005 року за № 927/11207.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

З системного аналізу норм чинного
цивільного законодавства України
вбачається, що цивільне законодавство
в деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявність або відсутність вини
встановлюється на підставі доказів
сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК
України є пояснення сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, висновків
експертів.

Те, що шкода позивачу була завдана не з
вини відповідачів підтверджується:
актами від: 27.11.2013 року, 28.11.2013 року,
29.11.2013 року, показаннями допитаної в
суді першої інстанції свідка ОСОБА_6 та
допитаної в суді апеляційної інстанції
свідка ОСОБА_9

Оскільки судом не встановлено вини з
боку відповідачів, то такі вимоги як
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди не підлягають
задоволенню, у зв'язку з тим, що є
похідними від встановлення вини.

Підсумовуючи викладене, апеляційна
інстанція приходить до висновку про те,
що вимоги позивача є недоведеними та
спростовуються матеріалами справи.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 03 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: