22-ц/772/86/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В. В.Категорія: 27
Доповідач: Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача Бойко
Л.В., представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 10 жовтня 2013
року у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось в суд з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 211 500,28 доларів США, що
еквівалентно 1 690 521,74 грн. та пені в
сумі 6 170 429,19 грн., мотивуючи свої
вимоги тим, що згідно з умовами
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю від 29 квітня 2010 року та
договору відступлення права вимоги від
29 квітня 2010 року ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором № CM-SMEB02/204/2008 від 4
квітня 2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_5 За цим договором,
укладеним між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі
200 000 доларів США зі строком повернення
до 3 квітня 2023 року.

Відповідно до умов договору відповідач
ОСОБА_5 зобов'язався належним чином
використати та повернути банку вказані
кредитні кошти у строки, зазначені в
кредитному договорі, сплатити
відповідну платню за користування
кредитом; погашати кредит та
нараховані відсотки щомісяця у розмірі
та в строки, визначені кредитним
договором (п. 1.5.1 договору).

Відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує,
порушує порядок та строки сплати
кредиту.

Станом на 10 червня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 211 500,28 доларів США, що
еквівалентно 1 690 521,74 грн., із яких:
залишок заборгованості за кредитом - 189
999,92 доларів США, до еквівалентно 1 518
669,36 грн. та заборгованість за
нарахованими та несплаченими
відсотками - 21 500,36 доларів США, що
еквівалентно 171 852,38 грн. Також
нарахована пеня в розмірі 6 170 429,19 гр.
(п. 4.1.1).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором, 4 квітня
2008 року банком було укладено договори
поруки із ОСОБА_6 та ОСОБА_3, із кожною
окремо, за умовами яких кожен із
поручителів окремо зобов'язався
здійснити виконання боргових
зобов'язань ОСОБА_5 в заявленому банком
обсязі у випадку невиконання
позичальником боргових зобов'язань
перед банком.

Вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором було направлено
поручителям ОСОБА_6 і ОСОБА_3 25 квітня
2013 року, однак у визначений банком
строк ними не виконано умови вимоги.
Тому, позивач просив стягнути
солідарно із відповідачів
заборгованість за кредитним договором
в сумі 211 500,28 доларів США, що
еквівалентно 1 690 521,74 грн., із яких:
залишок заборгованості за кредитом - 189
999,92 доларів США, що еквівалентно 1 518
669,36 грн., заборгованість зі сплати
відсотків - 21 500,36 доларів США, що
еквівалентно 171 852,38 грн., а також пеню в
розмірі 6 170 429,19 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 10 жовтня 2013
року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованості в сумі 1 690
521,74 грн., нараховану пеню за порушення
строків погашення кредиту в розмірі 6
170 429,19 грн., а також судовий збір в сумі
3 441,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 листопада 2013
року заяву ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 10 жовтня 2013
року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить скасувати заочне рішення суду
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позову в частині
солідарного стягнення заборгованості
з ОСОБА_3 за договором поруки, в зв'язку
з припиненням правовідносин, які
виникли на підставі договору поруки №
SR-SMEB02/204/2008/2 від 04 квітня 2008 року,
починаючи з 08 квітня 2009 року та
стягнути на її користь з позивача
судові витрати, понесені в зв'язку з
поданням апеляційної скарги.

Зазначила, що рішення суду вважає
незаконним та необґрунтованим через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
а також через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не
подавали заяви про перегляд заочного
рішення суду, та, відповідно, не
оскаржили його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав
доводи та вимоги апеляційної скарги,
просить її задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача заперечила проти
задоволення апеляційної скарги,
рішення суду вважає правильним, тому
просить його залишити без змін, а
апеляційну скаргу просить відхилити.

Відповідачу ОСОБА_5 тричі судом
надсилалася судова повістка за його
зареєстрованим місцем проживання, яка
поверталася не врученою по зазначений
поштою причині: «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідач ОСОБА_6 згідно даних
адресно-довідкового підрозділу УДМС
України у Вінницькій області, 31.07.2012
року знята з реєстрації за попереднім
місцем проживання і вибула в с. Щітки
Вінницького району, де не
зареєструвалася (а. с. 79 т. 1). Їй також
судом тричі надсилалася судова
повістка, яка не вручалася по
зазначеній поштою причині: «за
зазначеною адресою не проживає».

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення за
таких підстав.

Судом встановлено, що 4 квітня 2008 року
між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5
укладено кредитний договір №
CM-SMEB02/204/2008, згідно умов якого банком
надано ОСОБА_5 кредит в сумі 200 000
доларів США на споживчі цілі, на строк
до 3 квітня 2023 року, зі сплатою
плаваючої процентної ставки, що
складається з фіксованого відсотку 5%
річних + FIDR (а. с. 14-21 т. 1).

Факт надання банком ОСОБА_5 кредиту в
сумі 200 000 грн. і отримання ним цієї
суми підтверджується кредитною
заявкою від 8 квітня 2008 року, заявою на
видачу готівки № 1 від 8 квітня 2008 року
(а. с. 205 т. 1) та заявою на видачу готівки
№ 2 від 9 квітня 2008 року (а. с. 34-36).

Згідно з умовами кредитного договору
повернення кредиту та сплати процентів
відбувається шляхом сплати
позичальником платежів, що зменшуються
(тобто щомісячне погашення кредиту
відбувається рівними частинами з
нарахуванням процентів на залишок
заборгованості по кредиту) (п. 4 частини
№ 1 кредитного договору).

Відповідно до частини № 2 кредитного
договору погашення відповідної
частини кредиту здійснюється
позичальником щомісяця у розмірі та
строки, визначені у графіку повернення
кредиту та сплати процентів шляхом
внесення готівки в касу банку або
безготівковим перерахуванням на
поточний рахунок (п. 1.5.1.); нараховані в
порядку передбаченому цим договором
проценти сплачуються позичальником
одночасно з погашенням відповідної
частини кредиту в строк, передбачений в
графіку повернення кредиту та сплати
процентів (п. 1.5.1.1.).

10 березня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_5 було укладено договір
про внесення змін та доповнень № 1 до
кредитного договору, відповідно до
умов якого сторони домовились викласти
графік платежів у новій редакції (а. с.
22-24 т. 1).

Згідно умов зазначеного договору про
внесення змін та доповнень проценти
нараховуються у день сплати процентів,
що визначається у графіку платежів на
фактичну суму непогашених кредитних
коштів і за фактичний час користування
такими коштами, включаючи день видачі
та виключаючи день повернення (п. 2.1.2.);
повернення відповідної частини
кредиту та сплата процентів буде
здійснюватись шляхом сплати
позичальником ануїтентних платежів у
розмірі, строки та з періодичністю, що
визначені у графіку платежів, який є
невід'ємною частиною цього додаткового
договору та шляхом внесення готівки в
касу банку або безготівковим
перерахунком на поточний рахунок (п.
2.1.2.1.).

8 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_5 було укладено
додатковий договір № 2 до кредитного
договору, згідно умов якого сторони
домовились, що на період з 8 квітня 2009
року до 8 липня 2009 року для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватися фіксована
процентна ставка в розмірі 8% річних; на
період з 8 липня 2009 року до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватися плаваюча
процента ставка, що складається з
фіксованого відсотку в розмірі 5,23%
річних + FIDR (п. 2.1.); графік платежів
викладено в новій редакції (п. 2.1.2.) (а. с.
25- 27 т. 1).

Відповідно до п. 1.9.1. частини № 2
кредитного договору № CM-SMEB02/204/2008 від 4
квітня 2008 року, п. 2.1.3.1. договору про
внесення змін та доповнень № 1 до
кредитного договору від 10 березня 2009
року та п. 2.1.4.1. додаткового договору № 2
до кредитного договору від 8 квітня 2009
року банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або у визначеній
банком частині у випадку невиконання
позичальником та/або третіми особами
своїх боргових зобов'язань та/чи інших
умов кредитного договору, документів
забезпечення та/чи будь-яких інших умов
правочинів. При цьому зобов'язання
позичальника щодо повного
дострокового виконання боргових
зобов'язань настає з дати відправлення
банком на адресу позичальника, що
зазначена в договорі, відповідної
вимоги та повинно бути проведено
позичальником протягом 30 календарних
днів з дати одержання позичальником
відповідної вимоги.

Пунктом 1.4.1.7.1. частини № 2 кредитного
договору передбачено, що у разі
порушення позичальником своїх
зобов'язань фіксована процентна
ставка, чи фіксований відсоток (в
залежності від виду процентної ставки,
що застосовуються за цим договором
(плаваюча чи фіксована процентна
ставка) підвищується на 2% річних, в
порядку передбаченому цим договором.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором станом на 10 червня
2013 року заборгованість ОСОБА_5
становить 211 500,28 доларів США, що
еквівалентно 1 690 521,74 гр., яка
складається із: заборгованості зі
сплати кредиту в сумі 189 999,92 доларів
США, що еквівалентно 1 518 669,36 гр. та
заборгованості із сплати відсотків в
сумі 21 500,36 доларів США, що
еквівалентно 171 852,38 гр.

25 квітня 2013 року позивачем надіслано на
адресу відповідача ОСОБА_5 досудову
вимогу про погашення заборгованості за
кредитним договором № CM-SMEB02/204/2008 від 4
квітня 2008 року (а. с. 55 т. 1).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1
глава 71) позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то у разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що являються обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення
позовні вимоги позивача про стягнення
із ОСОБА_5 заборгованості за кредитом в
сумі 189 999,92 доларів США і
заборгованості зі сплати відсотків в
сумі 21 500,36 доларів США, а разом 211 500,28
доларів США.

Також по справі встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 4 квітня 2008 року
між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 було
укладено договір поруки № SR-SMEB02/204/2008/1,
згідно умов якого поручитель
зобов'язалась відповідати за повне та
своєчасне виконання ОСОБА_5 його
боргових зобов'язань за кредитним
договором № CM-SMEB02/204/2008 від 4 квітня 2008
року в повному обсязі (а. с. 28-30 т. 1).

В цей же день - 4 квітня 2008 року, між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є
ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки № SR-SMEB02/204/2008/2, згідно
умов якого поручитель зобов'язалась
відповідати за повне і своєчасне
виконання ОСОБА_5 його боргових
зобов'язань за кредитним договором №
CM-SMEB02/204/2008 від 4 квітня 2008 року в повному
обсязі (а. с. 31-33 т. 1).

Пунктом 2.1. кожного договору поруки
передбачено, що порукою за цим
договором забезпечуються вимоги
кредитора щодо сплати боржником
кожного і всіх його боргових
зобов'язань за кредитним договором у
такому розмірі, у такій валюті, у такий
строк і в такому порядку, як
встановлено у кредитному договорі.
Зокрема, порукою забезпечуються вимоги
кредитора щодо: а) повернення основної
суми кредиту, наданого боржнику; б)
сплати процентів за користування
кредитом; в) сплати пені за
прострочення повернення кредиту та
процентів. Порукою за цим договором
забезпечено виконання боржником
боргових зобов'язань також в разі їх
дострокового виконання, як це
передбачено в кредитному договорі.

Згідно з п. 2.2. договору поруки на дату
укладення цього договору розмір
боргових зобов'язань, забезпечених
порукою, становить 200 000 доларів США.
Порукою забезпечені боргові
зобов'язання в разі зміни їх суми,
відповідно до п. 2.1. цього договору.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно умов кожного договору поруки
поручитель та боржник відповідають як
солідарні боржники, що означає, що
кредитор може звернутись з вимогою про
виконання боргових зобов'язань як до
боржника, так і до поручителя, чи до
обох одночасно (п. 1.2.); поручитель
приймає на себе зобов'язання у випадку
невиконання боржником боргових
зобов'язань перед кредитором за
кредитним договором, здійснити
виконання боргових зобов'язань в
обсязі, заявленому кредитором,
протягом трьох банківських днів з дати
отримання відповідної письмової
вимоги кредитора (п. 3.2.); обов'язок
поручителя виконати боргові
зобов'язання виникає при отриманні від
кредитора відповідної вимоги; така
вимога вважається отриманою
поручителем, якщо кредитор надіслав її
поштою за адресою, вказаною в цьому
договорі; для дійсності вимоги
кредитор не зобов'язаний надавати
поручителю підтвердження невиконання
боргових зобов'язань боржником; при
зміні своєї адреси поручитель
зобов'язаний повідомити про це
кредитора; до отримання такого
повідомлення вимоги кредитора
належить подавати за вказаною в цьому
договорі адресою (п. 3.4.).

Досудові вимоги про погашення
заборгованості за кредитним договором
№ CM-SMEB02/204/2008 від 4 квітня 2008 року були
направлені позивачем поручителям
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 25 квітня 2013 року (а. с.
58-61 т. 1).

З урахуванням наведеного,
заборгованість ОСОБА_5 станом на 10
червня 2013 року за кредитним договором
на загальну суму 211 500,28 доларів США,
яка складається із боргу по сплаті
кредиту - 189 999, 92 доларів США і з боргу
по сплаті відсотків - 21 500,36 доларів
США, підлягає до солідарного стягнення
із боржника та поручителів.

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 29 квітня 2010
року ПАТ «ОТП Банк» продав
(переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» права на кредитний портфель,
який включає в себе кредитні договори,
зокрема, кредитний договір №
CM-SMEB02/204/2008 від 4 квітня 2008 року, що був
укладений з ОСОБА_5 (а. с. 43-49, 220-238 т. 1).

Згідно договору про відступлення права
вимоги від 17 травня 2010 року ПАТ «ОТП
Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» права вимоги за кредитними
договорами, перелік яких міститься в
додатку № 1, де під № 13 значиться
боржник ОСОБА_5 за кредитним договором
№ CM-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року (а. с. 50-54,
213-219 т. 1).

За таких обставин вимоги про стягнення
на користь позивача - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» з відповідачів -
боржника та його поручителів,
заборгованості за кредитним договором
в загальній сумі 211 500,28 доларів США,
яка складається із заборгованості по
кредиту в сумі 189 999,92 доларів США і
заборгованості за відсотками в сумі 21
500,36 доларів США, ґрунтуються на
діючому цивільному законодавстві, отже
є законними, тому підлягають до
задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За правилами статі 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з п. 4.1. частини 2 кредитного
договору за невиконання або неналежне
виконання прийнятих на себе
зобов'язань по цьому договору,
позичальник несе відповідальність в
порядку і на умовах, визначених в цьому
договорі, а саме: п. 4.1.1. за порушення
прийнятих на себе зобов'язань стосовно
повернення кредитних коштів, сплати
процентів за користування кредитними
коштами, у визначені цим договором
строки, позичальник зобов'язаний
сплатити банку пеню в розмірі 1 % від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, за кожний день
прострочки. Зазначена пеня сплачується
додатково до прострочених сум, що
підлягають сплаті згідно цього
договору (а. с. 20 т. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік (п. 1).

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором № CM-SMEB02/204/2008 від
04.04.2008 року станом на 10.06.2013 року,
вбачається, що позивач нарахував до
стягнення з відповідачів пеню за
період з 10.06.2012 року по 10.06.2013 року, тобто
в межах річного строку позовної
давності, що відповідає вимогам ч. 2 ст.
258 ЦК України (а.с. 62 т.1).

Проте, законом - частиною 3 статті 549 ЦК
України, визначено, що пеня
нараховується від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання.

І кредитним договором також
передбачено пеню, нарахування якої
виходить від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання (п.
4.1.1. частини 2).

Отже, з урахуванням таких вимог закону
і умов договору, позивач мав зазначити
у своєму розрахунку суму
заборгованості по кредитному договору,
тобто, лише ту суму, яку повинен був
сплатити позичальник (строк сплати
якої уже пройшов), але не сплатив її,
станом на 10 червня 2012 року, а також
надати розрахунок пені (помісячний) за
період з 10 червня 2012 року по 10 червня 2013
року із зазначенням заборгованості на
кожен місяць окремо і з нарахуванням,
відповідно, пені.

Однак, позивач не надав суду такого
розрахунку, при цьому заборгованість
(невиконане грошове зобов'язання, по
якому строк виконання уже пройшов)
станом на 10 червня 2012 року вказав в сумі
189 999,92 доларів США, яка являє собою
загальну суму заборгованості та
включає в себе і несплачені суми до 10
червня 2012 року, і майбутні платежі - до
дати остаточного повернення кредиту -
до 3 квітня 2023 року (а. с. 14 т. 1).

На виконання вимог частини 4 статті 10
ЦПК України суд, сприяючи всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи, у
судовому засіданні роз'яснив
представнику позивача його права та
обов'язки, попередив про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяв здійсненню цих прав: по
справі оголошувалася перерва у
судовому засіданні та 13.01.2014 року
направлено письмовий запит позивачу
про надання суду потрібного розрахунку
пені на прострочене виконання
зобов'язання і з окремим зазначенням
суми, що стягується достроково - строк
сплати якої станом на дату нарахування
пені ще не настав.

У судовому засіданні 13.01.2014 року
представником позивача надано
розрахунок заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором станом на 10.06.2008
року, де у п. 3 «Заборгованість по пені»
зазначив прострочену на 10.06.2012 року
суму - 211 506,41 доларів США (а. с. 196-197 т. 1),
яка включає в себе як суму прострочених
платежів так і суму, яку банк вимагає
повернути достроково.

У судовому засіданні 20.01.2014 року
представником позивача надано
розрахунок заборгованості із
зазначенням у п. 3 «Заборгованість по
пені» цієї ж загальної суми
заборгованості по кредитному договору
- 211 506,41 доларів США: суми прострочених
платежів станом на 10 червня 2012 року і
суми дострокового повернення
кредитних коштів.

Таким чином, позивачем на виконання
вимог статей 10,60 ЦПК України не надано
необхідного доказу на підтвердження
існування певної суми заборгованості
по платежам станом на 10 червня 2012 року,
що позбавляє колегію суддів можливості
провести помісячні нарахування пені за
період з 10.06.2012 року по 10.06.2013 року саме
на суму прострочених платежів станом
на 10 червня 2012 року.

Оскільки позивач не довів тих обставин,
на які він посилався як на підставу
своїх вимог, та відповідно до вимог
статей 10, 60 ЦПК України не підтвердив
цих своїх доводів відповідними
доказами, передбаченими статтями 57-64
ЦПК України, тому заявлені вимоги про
стягнення пені є необґрунтованими і не
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи і неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно частини 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 258, 530, 549, 551, 553, 554, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054
ЦК України, ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 10 жовтня 2013
року скасувати.

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3
солідарно на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість по
кредитному договору в сумі 189 999,92
доларів США, що еквівалентно 1 518 669,36
гр., заборгованість за нарахованими та
несплаченими відсотками 21 500,36 доларів
США, що еквівалентно 171 852,38 гр., а разом
211 500,28 доларів США, що еквівалентно 1
690 521,74 гр. та в дохід держави 3 441 гр.
судового збору.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення пені, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.С. Марчук

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно із оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська