АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1831/2014
1-й інстанції: Чех Н.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року АТ "Родовід Банк"
звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 21 грудня
2007 року між ВАТ "Родовід Банк",
правонаступником якого є АТ "Родовід
Банк", та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 77.1/АА-00296.07.2, за
умовами якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 9112,10 доларів США
терміном по 21 грудня 2012 року зі сплатою
12,5 % річних за користування кредитом. У
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором цього ж дня між ВАТ
Родовід Банк", правонаступником якого є
АТ "Родовід Банк", та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки. Взяті на себе
зобов'язання позичальник не виконав, у
зв'язку з чим станом на 14 травня 2013 року
виникла заборгованість за кредитним
договором у загальному розмірі 39554, 80
доларів США, що за курсом НБУ становить
316161 грн. 46 коп.

Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на свою користь заборгованість
за кредитним договором у розмірі 39554, 80
доларів США, що за курсом НБУ становить
316161 грн. 46 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року позов
АТ "Родовід Банк" задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь АТ "Родовід Банк"
заборгованість за кредитом та
процентами в розмірі 3722,23 доларів США,
що за курсом НБУ становить 29751 грн. 78
коп., та пеню в розмірі 15000 грн. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ
"Родовід Банк", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині зменшення розміру
пені, що є меншою від заборгованості по
кредитному договору, та в частині
відмови в стягнення трьох процентів
річних і ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення позову.
Скаржник зазначає, що судом
неправомірно було зменшено розмір
неустойки (пені), зважаючи на те, що
відповідачем не подано доказів його
неплатоспроможності, а також того, що
розмір збитків банку значно перевищує
суму неустойки; також судом
необґрунтовано відмовлено у
задоволенні вимог про стягнення трьох
процентів річних від простроченої суми
на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішення суду в іншій частині сторонами
не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК
України не переглядається.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що 21 грудня 2007 року
між ВАТ "Родовід Банк",
правонаступником якого є АТ "Родовід
Банк", та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 77.1/АА-00296.07.2, за
умовами якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 9112,10 доларів США
терміном по 21 грудня 2012 року зі сплатою
12,5 % річних за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором цього ж дня між
ВАТ "Родовід Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Родовід Банк", та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки, за яким
поручитель зобов'язалася солідарно
відповідати перед банком по
зобов'язаннях ОСОБА_1 за кредитним
договором від 21 грудня 2007 року.

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором №
77.1/АА-00296.07.2 від 21 грудня 2007 року станом
на 14 травня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 39554,80 доларів
США, що за курсом НБУ становить 316161 грн.
46 коп., яка складається: 3722,23 доларів
США, що за курсом НБУ становить 29751 грн.
78 коп., - заборгованість по кредиту та
процентам; 35649,66 доларів США, що за
курсом НБУ становить 284947 грн. 71 коп., -
пеня за прострочення виконання
зобов'язань; 182,91 доларів США, що за
курсом НБУ становить 1461 грн. 97 коп., - три
проценти річних від простроченої суми.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову АТ "Родовід Банк",
суд першої інстанції виходив із того,
що вимога банку про стягнення трьох
процентів річних не підлягає
задоволенню, оскільки штрафні санкції
встановлені кредитним договором (у
даному випадку - пеня), а відповідно до
ст. 61 Конституції України ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності за одне й те саме
правопорушення; в частині вимог про
стягнення пені в розмірі 35649,66 доларів
США, що за курсом НБУ становить 284947 грн.
71 коп., судом було застосовано
спеціальну позовну давність та
визначено розмір пені в сумі 18285,65
доларів США, що за курсом НБУ становить
146157 грн. 20 коп. Однак, враховуючи те, що
навіть розмір пені за один рік значно
перевищує розмір збитків, судом було
зменшено розмір пені до 15000 грн. на
підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Проте з такими висновком суду повністю
погодитись не можна.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п. 3.1 кредитного договору
позичальник зобов'язується, починаючи
з місяця, наступного за звітним,
щомісяця до 10-го числа (включно) кожного
календарного місяця, частково погашати
заборгованість за кредитом в сумі 151,87
доларів США на рахунок, вказаний у п. 1.3
цього договору, шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку.

За порушення строків повернення
кредитів чи сплати процентів,
позичальник зобов'язаний сплачувати
банку за кожний день просрочки пеню в
розмірі 1,6 % від суми простроченої
заборгованості (п. 3.9 кредитного
договору).

Пунктом 5.2 кредитного договору
передбачено, що банк має право в разі
недотримання позичальником умов цього
договору вимагати повернення
одержаних кредитів, сплати нарахованих
процентів, відшкодування збитків,
заподіяних банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
умов цього договору.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Установивши, що боржник та поручитель
не виконують належним чином умови
взятих на себе зобов'язань, суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо права
позивача на дострокове стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.
18 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України
інфляційне нарахування на суму боргу
за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

У зв'язку з викладеним висновок суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для стягнення з
відповідачів трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання є таким, що суперечить
вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про солідарне стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь АТ "Родовід
Банк" трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 1461 грн. 97 коп.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 258 ЦК
України встановлена спеціальна
позовна давність в один рік, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

При цьому вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України
про строк позовної давності є
обов'язковими до суду, нарахування пені
не може перевищувати одного року,
незалежно від того, чи заявлено
стороною про застосування строку
позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що сума
заборгованості за кредитним договором
№ 77.1/АА-00296.07.2 від 21 грудня 2007 року
становить 3722,23 доларів США, що за курсом
НБУ становить 29751 грн. 78 коп., а розмір
неустойки при цьому - 18285,65 доларів США,
що за курсом НБУ становить 146157 грн. 20
коп.

Ураховуючи викладене, судом було
правильно застосовано спеціальну
позовну давність в один рік до вимог
про стягнення пені та обґрунтовано
зменшено розмір пені за вказаним
кредитним договором на підставі ч. 3 ст.
551 ЦК України, оскільки такий розмір
значно перевищує розмір основного
боргу та процентів.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року в
частині відмови у стягненні трьох
процентів річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення наступного змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" три проценти
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання в розмірі 1461
грн. 97 коп.

В частині стягнення пені рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач