У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

30 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Горелкіної Н.А.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
укладення шлюбу та поділ спільного
сумісного майна, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Шполянського
районного суду Черкаської області від
27 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 24 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що з 2005 року він перебував з
відповідачкою у фактичних шлюбних
відносинах. Вони проживали однією
сім'єю та вели спільне господарство до
грудня 2011 року без укладення шлюбу. Під
час спільного проживання однією сім'єю,
ними було спільно придбано житловий
будинок, що розташований по АДРЕСА_1,
який був зареєстрований на ім'я
відповідачки і в якому вони разом
проживали та нежитлове приміщення по
АДРЕСА_2, яке також було зареєстроване
на ім'я відповідачки.

За його власні кошти у будинку було
зроблено капітальний ремонт, поліпшено
його технічні та експлуатаційні
характеристики та зроблено повну
реконструкцію нежитлового приміщення
під діючий магазин, що збільшило його
вартість майже вдвічі, оскільки
відповідачка не мала достатнього
доходу для оплати таких робіт.

Враховуючи вказане, уточнивши позовні
вимоги, позивач просив встановити факт
спільного проживання однією сім'єю без
укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
період з січня 2005 року по грудень 2011
року. Визнати житловий будинок за
вказаною адресою та нежитлове
приміщення за вказаною адресою
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Поділити спільне сумісне майно,
а саме: визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину вищевказаного
будинку та 1/2 частину нежитлового
приміщення.

Рішенням Шполянського районного суду
Черкаської області від 27 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 24 лютого 2014 року, позов було
задоволено. Встановлено факт спільного
проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією
сім'єю без укладення шлюбу з січня 2005 по
грудень 2008 року.

Визнано житловий будинок, розташований
в АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення -
магазин, розташований в АДРЕСА_2,
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Розділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
житловий будинок, розташований за
вказаною адресою та нежитлове
приміщення - магазин, розташований за
вказаною адресою, що є об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_4 право
власності на: 1/2 ідеальну частину
житлового будинку, розташованого за
зазначеною адресою, 1/2 ідеальну частину
нежитлового приміщення - магазину,
розташованого за вказаною адресою.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на: 1/2
ідеальну частину житлового будинку,
розташованого за вказаною адресою та 1/2
ідеальну частину нежитлового
приміщення - магазину, розташованого за
вказаною адресою. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 27 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 24 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун Н.А. Горелкіна Д.О. Остапчук