АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/666/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Справа № 2-175/375/13
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_3, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання дій неправомірними та
визнання недійсним договору дарування,
-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
посилався не те, що рішенням
Підгородненської міської ради від 15
червня 1994 року йому було виділено та
надано у безстрокове користування
спірну земельну ділянку, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1. Згодом,
йому, позивачу стало відомо, що право
власності на дану земельну ділянку
було зареєстровано за ОСОБА_2, який
подарував її третій особі - ОСОБА_3 Тому,
вважаючи, що його право на спірну
земельну ділянку порушується ОСОБА_1
просив суд визнати недійсним договір
дарування земельної ділянки, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; а також
визнати незаконним набуття права
власності на дану земельну ділянку
ОСОБА_2 (а.с. 2-5).

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування
судового рішення й ухвалення нового
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення скасуванню не підлягає,
виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю навіть якщо
ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
рішення виконавчого комітету
Підгородненської міської ради №76 від 15
червня 1994 року ОСОБА_1 для будівництва
житлового будинку було виділено
земельну ділянку АДРЕСА_2 площею 1000 кв.м
(а.с.7). На виконання згаданого рішення 21
липня 1994 року між Дніпропетровським
райвиконкомом та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності
(а.с. 8-9).

У зазначених вище рішенні та договорі
архітектором району власноруч внесено
зміни стосовно адреси земельної
ділянки позивача: з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_4
та на АДРЕСА_1. Посилання на відповідні
рішення ради про зміну адреси
земельної ділянки відсутні.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду від 04 грудня 2012 року у справі №
2-410/3113/12 встановлено, що згідно архівної
копії рішення виконавчого комітету
Підгородненської міської ради
народних депутатів від 19.11.1997 року № 260
ОСОБА_1 передана земельна ділянка
АДРЕСА_3 (а.с.35), тому надану позивачем
ксерокопію витягу із рішення від 19.11.1997
року № 260 про передачу ОСОБА_5 у
приватну власність земельної ділянки
АДРЕСА_1 (а.с.11), суд обґрунтовано не взяв
до уваги, оскільки відповідно до ст.61
ЦПК України, обставини які були
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, доказуванню не підлягають.

Відповідно до листа Підгородненської
міської ради на адресу позивача від
11.10.2010 за № 1303/1 вбачається, що в період з
червня 1994 року по теперішній час згідно
інвентаризації відомості про рішення
відносно земельної ділянки АДРЕСА_1 в
міській раді відсутні (а.с.14), а в
наступному листі від 20.12.2012 № 3162
повідомляється, що згідно висновку
Державного земельного кадастру
Дніпропетровської області станом на
25.06.2009 спірна земельна ділянка
(АДРЕСА_1) приватизована гр.ОСОБА_3,
рішення про передачу земельної ділянки
у власність іншим особам в міській раді
відсутні (а.с.22).

16 листопада 2007 року на засіданні 15
сесії 5 скликання Підгородненської
міської ради прийнято рішення «Про
надання дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1» (а.с. 12), але до цього рішення
позивач не надав інших рішень міської
ради про виділення йому цієї земельної
ділянки у користування чи про передачу
у приватну власність.

Статтями 116,118 ЗК України визначено
підстави й порядок набуття громадянами
і юридичними особами права власності
та права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
стосовно того, що спірна земельна
ділянка була передана йому у приватну
власність згідно рішення виконавчого
комітету Підгородненської міської
ради № 260 від 19 листопада 1997 року (а.с.11),
не можуть бути прийняті колегією
суддів, оскільки таке рішення
позивачем суду не було надано, а 16
листопада 2007 року на засіданні 15 сесії 5
скликання Підгородненської міської
ради прийнято рішення лише «Про
надання дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1» (а.с. 12).

Рішення Підгородненської міської ради
про надання дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки у
приватну власність не встановлює права
власності ОСОБА_1 на спірну земельну
ділянку, отже відсутня правова
підстава для захисту права, яке позивач
вважає порушене відповідачами.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: