РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
смт. Старобешеве

Старобешівський районний суд
Донецької області у складі головуючої
судді - Сазонової М.Г., при секретарі -
Євсєй Ю.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Петрівської
сільської ради Старобешівського
району Донецької області, треті особи
на боці відповідача без самостійних
вимог Реєстраційна служба
Старобешівського районного управління
юстиції, Відділ Держземагенства у
Старобешівському районі Донецької
області, про визнання права власності
на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 28.11.2013 р. звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на земельні ділянки, розташовані на
території Петрівської сільської ради
Старобешівського району: площею 3,4419
га, кадастровий номер :06:000:3419 та
площею 0,3227 га, кадастровий номер
:06:000:3420, які були передані їй у
власність на підставі рішення
Петровської сільської ради від 27.09.2001 р.
№23/17-3, у зв'язку з тим, що виданий їй
право встановлювальний документ -
державний акт серії І-ДН №068201
втрачений нею. Втрата
правовстановлювального документа
призвела до того, що реєстраційною
службою Старобешівського районного
управління юстиції їй було відмовлено
у реєстрації її права власності на
вищеозначені земельні ділянки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Тим самим не визнається
її право на нерухоме майно, розташоване
на території Петрівської сільської
ради. Посилаючись на ст.392 Цивільного
кодексу України, позивачка просить
визнати право власності на вищевказані
земельні ділянки.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, подала письмову заяву,
згідно до якої, наполягаючи на
задоволенні позову, просила суд
розглянути справу за її відсутності.

Представники відповідача та третіх
осіб до суду не з'явились, про дату, час
і місце судового розгляду були
повідомлені належним чином, подали
суду письмові заяви про розгляд справи
за їх відсутності, проти задоволення
позову не заперечували.

За таких обставин, керуючись правилами
статі 169 ЦПК України, суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності сторін та третіх осіб.

Дослідивши надані позивачкою докази,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 116 Земельного Кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах
їх повноважень, визначених цим
Кодексом…

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є власницею земельних
ділянок розташованих на території
Петрівської сільської ради
Старобешівського району: площею 3,4419
га, кадастровий номер :06:000:3419 та
площею 0,3227 га, кадастровий номер
:06:000:3420. Право власності було
оформлене державним актом на право
приватної власності на землю, на
підставі рішення Петрівської
сільської ради від 27.09.2001 р. №23/17-3.

Позивачкою надано також
кадастровий план земельних ділянок та
витяги НВ-013 від
19.09.2013 р. та НВ-013 від 19.09.2013 р.,
згідно до яких, відомості про земельні
ділянки та відомості про позивачку, як
їх власника внесені до Державного
земельного кадастру.

Наданою позивачкою копією газети
«Новая Жизнь», підтверджується
розміщення нею оголошення про втрату
державного акту на землю І-ДН №068201 на
її ім'я.

Згідно до статті 8 Конституції України,
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Згідно статті 41 Конституції України,
кожен має право вільно володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

У відповідності до статті 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов
про визнання права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Пункт 2 статті 3 Цивільного
кодексу України встановлює, що
загальними засадами цивільного
законодавства є неприпустимість
позбавлення права власності, крім
випадків, встановлених Конституцією
України та законом.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
визнання права.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу
України Держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав.

Суд визнає, що позивачка не має
можливості в теперішній час отримати
дублікат втраченого державного акту на
право власності на землю, оскільки з
01.01.2013 року набув чинності Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень», який не
містить відповідних норм.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації виникають з
моменту такої реєстрації. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за умови:
якщо реєстрація прав та їх обтяжень
була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Згідно п. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (надалі - Порядок)
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухому майно та інші
документи, передбачені цим Порядком.

Спосіб позасудового вирішення питання
реєстрації речових прав на нерухоме
майно у випадку втрати
правовстановлюючого документу,
зокрема, такого, як державний акт на
право приватної власності на землю,
передбачений п.48 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868. Проте
зазначена постанова на час розгляду
справи не набула чинності. Тож питання
реєстрації прав за умови втрати
Державного акта на право власності на
землю на теперішній час законодавчо не
врегульоване.

Пунктом 10 ст. 27 чинного Порядку, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, визначено
документом, що підтверджує виникнення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Таким чином на підставі наданих
позивачем доказів, суд встановив, що
позивачка дійсно є власником обох
вищеозначених земельних ділянок і,
водночас, її право не визнається. Тому є
підстави для визнання права власності
за нею. Вимоги позивачки обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 14, 130, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 116,125 Земельного кодексу
України, ст. 392 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право приватної
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 3,4419 га, кадастровий номер
:06:000:3419 розташовану на території
Петрівської сільської ради
Старобешівського району Донецької
області та на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 0,3227 га, кадастровий номер
:06:000:3420, розташовану на території
Петрівської сільської ради
Старобешівського району Донецької
області.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Старобешівський районний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

25.01.2014