Справа № 694/1719/13-ц
провадження 2/694/21/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н
И

20.01.2014 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» Руденка Р.В.,

відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

Звенигородського
міжрайонного прокурора в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», ОСОБА_4, треті особи:
орган опіки та піклування
Звенигородської міської ради,
приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання
договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в:

Звенигородський міжрайонний прокурор
звернувся до суду з позовом в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, в якому просить визнати
недійсним договір іпотеки від 13.03.2006
року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
«ПриватБанк», посвідчений приватним
нотаріусом Звенигородського районного
нотаріального округу, та зобов'язати
приватного нотаріуса зняти заборону на
відчуження майна, зазначеного в
іпотечному договорі від 13.03.2006 року, а
саме житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1, який належить на
праві приватної власності ОСОБА_4 Свої
позовні вимоги мотивує тим, що 13.03.2006
року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із
ОСОБА_4 кредитний договір, відповідно
до умов якого ОСОБА_4 отримав грошові
кошти у розмірі 156 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% річних та з кінцевим строком
повернення 14.03.2026 року. В цей же день
сторони уклали договір іпотеки,
предметом якого є житловий будинок з
надвірними спорудами та земельною
ділянкою площею 165,8 кв.м. по АДРЕСА_1.
Згідно даних будинкової книги в
будинку до укладення та на момент
укладення договору іпотеки були
зареєстровані троє неповнолітніх
дітей позичальника ОСОБА_4: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які мали право
користуватися будинком. Для укладення
договору іпотеки необхідно було
отримати дозвіл органу опіки та
піклування Звенигородської міської
ради, однак відповідач ОСОБА_4 не
отримав такого дозволу, чим порушив
права своїх неповнолітніх дітей, а тому
договір слід визнати недійсним. Також
позивач просить стягнути з
відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позов у повному
обсязі, з підстав, викладених в
позовній заяві, та просили його
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ
«ПриватБанк» Руденко Р.В. заперечив
проти позову та просив відмовити в його
задоволенні. Пояснив, що договір
іпотеки був укладений згідно чинного
законодавства. Права неповнолітніх
дітей не були порушені, оскільки вони
не мали майнових прав на предмет
іпотеки.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав
повністю та не заперечував проти його
задоволення. Пояснив, що на момент
укладання договору іпотеки в житловому
будинку по АДРЕСА_1 дійсно були
зареєстровані троє його неповнолітніх
дітей. Дозволу органу опіки та
піклування Звенигородської міської
ради при укладанні договору іпотеки
він не отримував.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Звенигородської
міської ради ОСОБА_5 підтримав позов та
просив його задовольнити. Пояснив, що
ОСОБА_4 не звертався до органу опіки та
піклування для отримання згоди на
вчинення правочину щодо нерухомого
майна, на яке мали право користування
його неповнолітні діти.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6
заперечувала проти задоволення позову.
Пояснила, що при укладанні договору
іпотеки вона перевірили місце
реєстрації ОСОБА_4 згідно паспорта. На
той час він був зареєстрований в
АДРЕСА_1. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_11 надала
свою письмову згоду на передачу
житлового будинку в іпотеку. Запит щодо
зареєстрованих осіб в будинку на
момент посвідчення договору іпотеки
нотаріус не подавала, оскільки на той
час така дія не була передбачена
інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій.

Заслухавши пояснення сторін, третіх
осіб, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
якого позичальник отримав грошові
кошти на придбання житла у розмірі 156 000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних та з кінцевим строком
повернення 13.03.2026 року (а.с. 7-8).

В цей же день сторони кредитного
договору уклали договір іпотеки,
предметом якого є житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
іпотекодавцю ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу жилого
будинку від 27 лютого 2006 року (а.с. 5-6).

При цьому в п. 1 договору іпотеки
помилково вказано, що нерухоме майно
надається в іпотеку в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_12, який не є
стороною договору.

З повідомлення виконавчого комітету
Звенигородської міської ради від 22.10.2013
року вбачається, що станом на 13.03.2006
року до органу опіки та піклування при
виконавчому комітеті Звенигородської
міської ради не надходило заяв від
ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з приводу надання
дозволу на укладення договору іпотеки
нерухомого майна, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та відповідно не
надавалось рішення про надання дозволу
на оформлення договору іпотеки (а.с. 4).

Відповідно до записів, що містяться в
будинковій книзі (а.с. 9-10), АДРЕСА_1 з 21
лютого 2006 року зареєстрований
відповідач ОСОБА_4 та його троє
неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11-12).

Факт реєстрації ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 з 21
лютого 2006 року підтверджується також
відповідно відміткою в його паспорті
(а.с. 47 зворот).

Таким чином, судом встановлено, що на
момент укладання договору іпотеки від
13 березня 2006 року власником будинку по
АДРЕСА_1 був відповідач ОСОБА_4, а троє
неповнолітніх дітей відповідача мали
право користування цим житловим
будинком. Дозволу органу опіки та
піклування Звенигородської міської
ради на укладання договору іпотеки від
13 березня 2006 року відповідач ОСОБА_4 не
отримував.

Відповідно до ст. 176 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані передати у
користування дитини майно, яке має
забезпечити її виховання та розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Сімейного
кодексу України батьки малолітньої
дитини не мають права без дозволу
органу опіки та піклування вчиняти
такі правочини щодо її майнових прав:
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.

Частина 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства», в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, також передбачала, що
батьки або особи, які їх замінюють,
не мають права без дозволу органів
опіки і піклування, наданого
відповідно до закону, укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
поділ, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Крім того, захист прав та інтересів
дітей при вчиненні правочинів щодо
жилих приміщень закріплено в статті 12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», згідно якої держава охороняє і
захищає права та інтереси дітей при
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.

Ограни опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей.

Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами)
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Недотримання даних вимог відповідно до
ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є
підставою недійсності правочину.

Враховуючи те, що під час
укладання договору іпотеки від 13
березня 2006 року, який підлягає
нотаріальному посвідченню, відповідач
ОСОБА_4 не отримав дозволу органу опіки
та піклування, що призвело до порушення
права користування житлом його
неповнолітніх (малолітніх) дітей
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд вважає, що
позов Звенигородського міжрайонного
прокурора підлягає до задоволення, а
договір іпотеки слід визнати
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки при посвідченні
договору іпотеки приватним нотаріусом
ОСОБА_6 було накладено заборону на
відчуження вказаного в договорі
житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1, то при визнанні
цього договору недійсним суд вважає за
необхідне скасувати таку заборону.

На підставі ст.ст. 176, 177 СК України,
ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Звенигородського
міжрайонного прокурора в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», ОСОБА_4, треті особи:
орган опіки та піклування
Звенигородської міської ради,
приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання
договору іпотеки недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним договір
іпотеки від 13 березня 2006 року,
укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» та посвідчений приватним
нотаріусом Звенигородського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстраційний номер № 652 щодо передачі
в іпотеку нерухомого майна - житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1 Черкаської
області.

Скасувати заборону на відчуження
майна, зазначеного в іпотечному
договорі від 13 березня 2006 року, а саме:
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1
Черкаської області.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
в сумі 114 грн. 70 коп. з кожного.

Повний текст рішення складено 24 січня
2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через
Звенигородський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.М. Нестерук