Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/778/2589/14
Головуючий у 1 інстанції: Яроша С.О.
Суддя-доповідач: Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Гуляйпільского районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, на боці відповідача:
приватний нотаріус Гуляйпільського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_6, про
визнання недійсним договору дарування,
-

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору дарування
та визнати що між ними укладено
договір купівлі - продажу.

В позові зазначав, що з 26.10.1996 року він
перебуває у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3, в липні 2010 року між ОСОБА_5 та
його дружиною укладений договір
дарування 6,66 % статутного капіталу
(фонду) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приютне", які вчинені
з метою приховати договір
купівлі-продажу, посилаючись на ст.65 СК
України вважає, що правочин укладено
без його згоди як подружжя, прохає
визнати недійсним договір дарування
частки у статутному капіталі
товариства, укладений 14.07.2010 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, належної йому 6,66 %
статутного капіталу (фонду) Товариства
з обмеженою відповідальністю "Приютне",
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, визнати дійсним
договір купівлі-продажу частки у
статутному капіталі товариства,
укладений 14.07.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, належної йому 6,66 % статутного
капіталу (фонду) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приютне",
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6.

24.05.2013 року до суду звернулася
відповідач ОСОБА_3 з запереченнями на
позов, в яких посилалася на те, що
позивачу було відомо на момент
укладення договору, що укладався
договір дарування частки, грошових
коштів не передавалось, посилаючись на
ст.728 ЦК України, яка передбачає позовну
давність щодо вимог про розірвання
договору дарування один рік, прохала
відмовити в задоволенні позову.

Позивач позов підтримав, суду
пояснивши, що з 26.10.1996 року він
перебуває у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3, в липні 2010 року між ОСОБА_5 та
його дружиною укладений договір
дарування 6,66 % статутного капіталу
(фонду) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приютне", які вчинені
з метою приховати договір
купівлі-продажу, посилаючись на ст.65 СК
України вважає, що правочин укладено
без його згоди як подружжя, прохає
визнати недійсним договір дарування
частки у статутному капіталі
товариства, укладений 14.07.2010 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, належної йому 6,66 %
статутного капіталу (фонду) Товариства
з обмеженою відповідальністю "Приютне",
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, визнати дійсним
договір купівлі-продажу частки у
статутному капіталі товариства,
укладений 14.07.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, належної йому 6,66 % статутного
капіталу (фонду) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приютне",
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6.

Рішенням Гуляйпільского районного
суду Запорізької області від 12
листопада 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано договір дарування частки у
статутному капіталі товариства,
укладений 14.07.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, належної йому 6,66 % статутного
капіталу (фонду) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приютне",
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, недійсним.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 02 квітня 2014 року рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 24 грудня 2013 року скасовано, справу
передано на новий апеляційний
розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 26.10.1996р. перебувають
у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_1 ( а. с. 9).

З Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб вбачається, що ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 є учасниками (співзасновниками)
ТОВ «Приютне». Станом на 14.07.2010р. розмір
внеску до статутного фонду цих
учасників складає: ОСОБА_3 - 4 935,80 грн.,
ОСОБА_5 - 492,84 грн. (а.с. 153-157). Листом від
15.06.2010р. ОСОБА_5 повідомив директора ТОВ
«Приютне» ОСОБА_8 про намір передати
належну йому частку в статутному
капіталі товариства в розмірі 6,66 %
учаснику товариства ОСОБА_3 шляхом
дарування (а.с. 129).

14 липня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
укладено договір дарування 6,66%
статутного капіталу (фонду) ТОВ
«Приютне» Гуляйпільського району
Запорізької області, відповідно до
якого дарувальник ОСОБА_5 добровільно
передав безоплатно у власність, а
обдарована ОСОБА_3 прийняла у власність
як дарунок належну дарувальнику на
праві приватної власності частку
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приютне»,
з усіма правами та обов'язками, що
належать учаснику Товариства
відповідно до Статуту та законодавства
України. Зазначений договір
посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за № 1576 (а. с. 6, 49).

На укладення договору дарування ОСОБА_5
отримав письмову згоду своєї дружини
ОСОБА_9 (а.с. 50).

Позивач в якості підстав для
визнання недійсним вказаного договору
дарування зазначає ст. 65 СК України та
ст. 235 ЦК України та просить визнати
його недійсним як укладений без його
згоди як подружжя, а також одночасно
вважає його удаваним, який прикриває
договір купівлі-продажу.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
удаваність укладеного договору
дарування, однак визнав його недійсним
через те, що він суперечить закону, а
саме укладений усупереч ст. 362 ЦК
України.

З таким висновком суду повністю
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Як на підставу для визнання договору
дарування недійсним позивач вказував
на його удаваність та приховання ним
іншого правочину - договору
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України
удаваним правочином є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. У відповідності до ч. 2 цієї ж
норми, якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

В пункті 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз»яснено, що
за удаваним правочином сторони умисно
оформлюють інший правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. Встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі ст. 235 ЦК України має визнати,
що сторонами вчинено саме цей правочин,
та вирішити спір з застосуванням норм,
що регулюють цей правочин.

На підтвердження тому, що насправді між
його дружиною ОСОБА_3 та ОСОБА_5
укладено не договір дарування, а
договір купівлі-продажу частки у
статутному фонді ТОВ «Приютне»,
позивач надав оригінал розписки,
складеної ОСОБА_5 14.07.2010р. (а.с. 23). Згідно
тексту розписки ОСОБА_5 підтверджував,
що отримав від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові
кошти в сумі 29 400 грн. за продані 6,66
дольових часток в ТОВ «Приютне» та не
має до них претензій.

ОСОБА_5 в ході розгляду справи у суді
першої інстанції фактично визнав
позов, пояснивши, що дійсно продав, а не
подарував свою частку ОСОБА_3, за яку
отримав 29 400 грн., у зв»язку з чим ним
була написана вказана розписка 14.07.2010р.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала сам
факт написання цієї розписки 14.07.2010р.,
оскільки ОСОБА_5 дарував їй свою частку,
а не продавав, та угода була
безгрошовою. Пояснювала, що таку
розписку ОСОБА_5 міг написати згодом,
прийнявши сторону позивача. Однак
жодних належних доказів, які б
підтверджували зазначене, ОСОБА_3 суду
не надала.

Таким чином, в матеріалах справи
мається надана позивачем розписка про
отримання грошових коштів ОСОБА_5 від
подружжя ОСОБА_3 за його частку у
статутному фонді ТОВ «Приютне», яка на
теперішній час ніким не спростована.
Крім того, ОСОБА_5 визнав її особисте
написання та підтвердив обставини,
викладені в тексті розписки,
наголошуючи на тому, що в дійсності
продав свою частку ОСОБА_3 за 29 400 грн., а
не подарував.

Колегія вважає цю розписку письмовим
доказом у справі, який відповідає
вимогам ст.ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України, та
підтверджує викладені позивачем
обставини про придбання його дружиною
частки у ОСОБА_5 за відплатним
договором купівлі-продажу, що визнано
відповідачем та стороною договору -
ОСОБА_5

За таких обставин, колегія вважає, що
позивачем доведено позовні вимоги про
удаваність оспорюваного ним договору
дарування та фактичне укладення між
його сторонами договору
купівлі-продажу.

Суд першої інстанції, прийшовши до
вірного висновку про удаваність
укладеного договору дарування, зробив
не вірний висновок про його
недійсність та не застосував наслідки
удаваності правочину.

Так, суд першої інстанції, визнаючи
договір дарування недійсним, послався
на ст. 362 ЦК України, зазначаючи, що при
купівлі частки було порушено переважне
право інших учасників товариства на
купівлю частки. Зазначений висновок є
хибним, виходячи зі слідуючого.

Ст. 362 ЦК України відноситься до
відносин у праві спільної часткової
власності. Однак, учасники товариства
не є власниками вкладеного майна.
Власником майна є лише товариство, а
вкладники є лише його учасниками, які
можуть розпорядитися своєю часткою у
статутному капіталі.

Відповідно до ст.. 147 ЦК України учасник
ТОВ має право продати чи іншим чином
відступити свою частку у статутному
капіталі одному або кільком учасникам
цього товариства. Учасники товариства
користуються переважним правом
купівлі частки учасника перед третіми
особами. Оскільки, продаж ОСОБА_5 своєї
частки був здійснений учаснику ТОВ
ОСОБА_3 право учасників ТОВ порушено не
було.

Виходячи з викладеного, у
відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухвалення нового рішення
про часткове задоволення позову про
визнання правочину удаваним із
застосуванням наслідків такого
визнання.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313, 314, 316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Гуляйпільского районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року у цій справі скасувати. Ухвалити
нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, на боці
відповідача: приватний нотаріус
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, про визнання недійсним
договору дарування - задовольнити
частково.

Визнати договір дарування, укладений 14
липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
належної йому 6,66 % статутного капіталу
ТОВ «Приютне», посвідчений та
зареєстрований за № 1576 приватним
нотаріусом Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, удаваним, яким
приховано договір купівлі-продажу.

Визнати, що 14 липня 2010 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_5 був фактично укладений
договір купівлі-продажу 6,66 % статутного
капіталу ТОВ «Приютне» за 29 400 (
двадцять дев»ять тисяч чотириста)
гривень. В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: