АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3124/13-ц
Провадження № 22-ц/792/277/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді
Фанди В.П.,

суддів : Кізюн
О.Ю., Купельського А.В.,

при секретарі
: Гриньовій А.М.

за участі: представника ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду від
04 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Шепетівської міської ради
Хмельницької області, треті особи -
Хмельницька регіональна філія
державного підприємства ,,Центр
державного земельного кадастру'',
Управління Держземагенства у
Шепетівському районі Хмельницької
області про скасування рішення
Шепетівської міської ради, скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування запису
в книзі реєстрації державних актів на
право власності на землю

та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
Шепетівської міської ради
Хмельницької області, Хмельницької
регіональної філії державного
підприємства ,,Центр державного
земельного кадастру'', третя особа -
Управління Держземагенства у
Шепетівському районі Хмельницької
області про скасування рішення
Шепетівської міської ради, визнання
недійсним та скасування Державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н о
в и л а

У липні 2013 року ОСОБА_3 звертаючись до
суду з позовом, просила скасувати п. 1.15
рішення сесії Шепетівської міської
ради від 25.10.2005 року, Державний акт на
право власності на земельну ділянку ЯА
№ 719223 від 27.04.2006 року, запис в книзі
реєстрації державних актів на право
власності відповідачів на землю.
Зазначала, що відповідно до Державного
акту від 17.09.2012 року вона є власником
земельної ділянки площею 0,0520 га по
АДРЕСА_1. Відповідно до Державного акту
від 27.04.2012 року співвласниками суміжної
земельної ділянки площею 0,050 га по
АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Належна їй
земельна ділянка площею 0,0032 га
включена до державного акту
відповідачів, які нею неправомірно
користуються.

________________________________________________________________________
___________

Головуючий у першій інстанції -
Березюк О.Г.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія : 45

ОСОБА_5, ОСОБА_6 у вересні 2013 року (справа
№ 688/3924/13 ) звернулися до суду з
зустрічним позовом про скасування п.
1.16 рішення Шепетівської міської ради
від 26.07.12 року, визнання недійсним та
скасування Державного акту на право
власності на земельну ділянку
позивача-відповідача від 17.09.2012 року.
Вказували, що відповідно до Державного
акту від 27.04.2006 року вони є
співвласниками земельної ділянки
площею 0,050 га. Проте під час
виготовлення технічної документації
ОСОБА_3 неправомірно змістила межу та
незаконно приватизувала земельну
ділянку площею 0,0032 га, що належала їм.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного
суду від 11.10.2013 року дані справи
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 04 грудня 2013 року первинний та
зустрічний позови задоволено. Визнано
недійсними Державні акти на право
власності на земельні ділянки кожної
із сторін. Скасовані рішення
Шепетівської міської ради щодо
передачі у приватну власність кожній з
сторін земельних ділянок. Скасовано
актовий запис в Книзі записів
реєстрації Державних актів на право
приватної власності на землю від 27.04.2006
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
рішенням суду не погоджуються,
посилаються на порушення норм
матеріального та процесуального
законодавства, просять його скасувати
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 та постановити нове рішення,
яким відмовити останній в задоволені
позовних вимог. Зазначають, що судом не
було встановлено чи порушено права
ОСОБА_3 та на яких правових підставах
вона володіє суміжною земельною
ділянкою, чи мав місце самозахват, чи
виносилися межі в натурі при
приватизації ними земельної ділянки,
чи можливо відновити межі земельної
ділянки без скасування державного
акту, не застосовано строк позовної
давності. Крім того, ОСОБА_3 не
заперечує їхнє право власності, а лише
оспорює межу.

Не погодилась також із рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_3, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить його змінити в частині
задоволення позовних вимог щодо
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та постановити в цій
частині нове рішення, яким в задоволені
позову відмовити. Зазначає, що судом не
було враховано пояснення представника
Хмельницької регіональної філії ДП
,,Центр державного земельного
кадастру'' щодо неможливості видачі
Державного акту ОСОБА_5, ОСОБА_6 через
неузгодженість межі земельної ділянки
з ОСОБА_3. Крім того, безпідставним є
посилання ОСОБА_5, ОСОБА_6, на те, що
Державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_3
підлягає скасування є хибним, оскільки
розмір та конфігурація земельної
ділянки узгоджена з суміжними
власниками, про що свідчить акт
встановлення (погодження) зовнішніх
меж земельної ділянки на місцевості та
пояснень відповідачів.

На апеляційному перегляді рішення суду
першої інстанції представник ОСОБА_1
підтримав вимоги апеляційної скарги,
вважає, що її слід задовольнити з
підстав вказаних у апеляції,
апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнав.

ОСОБА_3, її представник ОСОБА_2 проти
апеляційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6
заперечили, підтримали вимоги своєї
апеляційної скарги.

Представник Управління
Держземагенства у Шепетівському
районі ОСОБА_4 підтримала апеляційну
скаргу ОСОБА_3, а проти задоволення
апеляційної скарги іншої сторони
заперечила.

Шепетівська міська рада, Хмельницька
регіональна філія державного
підприємства ,,Центр державного
земельного кадастру'' на перегляд
справи не з'явилися, належним чином
повідомленні про день, час і місце
слухання справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштових відправлень від
14.01.2014 р., 11.01.2014 р..

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволеню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування, зміни рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення, в тому числі, є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В ході судового розгляду справи у суді
першої та апеляційної інстанції
сторони визнали, що їх адреси зазначені
у справі як АДРЕСА_2, АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 стосуються саме їх
спірних земельних ділянок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вважав достатнім
встановлення факту невідповідності
розмірів земельних ділянок, зазначених
у державних актах кожної із сторін,
фактичному землекористуванню.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

Встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6
відповідно до державного акту від 27.04.06
року є співвласниками 0,050 га земельної
ділянки по вАДРЕСА_2, а ОСОБА_3 -
відповідно до державного акту від 17.09.12
року є власником 0,0520 га земельної
ділянки по АДРЕСА_3.

Кожна із сторін при зверненні до суду
посилалася на наявність самовільного
захоплення іншою стороною частини
земельної ділянки. При цьому
позивач-відповідач вказувала, що
відповідачі-позивачі перед
проведенням приватизації земельної
ділянки перемістили межу суміжного
землекористування і внаслідок цього
межа проходить через їх хлів.
Відповідачі-позивачі навпаки вказують,
що хлів позивача-відповідача збудовано
на їхній земельній ділянці.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона має довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Колегія суддів рахує можливим
погодитися з висновком суду першої
інстанції щодо невідповідності
конфігурації земельних ділянок сторін
даним державним актам і таке
доводиться відповідними матеріалами
справи.

Разом з цим, цього не достатньо для
задоволення позову кожної із сторін,
оскільки сам по собі факт
невідповідності промірів кожної із
земельних ділянок не вказує на
порушення прав кожного із власників
земельної ділянки. Відсутність
порушеного права вказує на
безпідставність позову.

З матеріалів справи вбачається, що як
позивач-відповідач так і
відповідачі-позивачі самовільно
захопили частину земельної ділянки,
але не за рахунок землі сторін по
справі, так як у їх фактичному
користуванні перебувають земельні
ділянки розмір яких перевищує площу
зазначену у відповідних державних
актах, зокрема фактично по АДРЕСА_3
(АДРЕСА_1) - 0,0553га, по АДРЕСА_2 (АДРЕСА_4) -
0,0544 га. (а.с.204-207).

Цій обставині суд першої інстанції не
дав належної оцінки, а тому дійшов до
неправильного висновку про
задоволення кожного із позовів,
оскільки тільки після розмежування
самовільно захопленої частини
земельної ділянки можна дійти висновку
про спів падання (не спів падання)
розмірів земельної ділянки з розмірами
вказаними у кожному із державних актів
та як наслідок - наявність порушеного
права і необхідність його захисту.

Кожна із сторін погодилася на те, що має
місце невідповідність наявної межі
суміжного землекористування даним
вказаним у державних актах про право
власності на земельну ділянку. Таке
вбачається і з самих державних актів
сторін, де суміжна межа земельної
ділянки в позивача накреслена у
вигляді зигзагоподібної лінії, а у
відповідачів-позивачів та ж сама межа у
виді прямої лінії, а також із наявної у
технічній справі на будинок кожної із
сторін викопіровки із схематичного
плану від 11.03.76 року (а.с.141), кадастрових
планів земельної ділянки (а.с.204-207).

Статтею 106 ЗК України передбачено, що
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Порядок відновлення
меж визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Згідно з ч.3 ст. 158 ЗК України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками (затв.
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
N 376), п.4.1., встановлено, що відновлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється при повній
(частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок.

Однак, не дивлячись на надане
виконкомом міської ради роз'яснення
(а.с.11) сторони не звернулися до
ліцензійної організації для вирішення
питання про відновлення меж земельної
ділянки на місцевості, що в свою чергу
унеможливлює встановлення
відповідності площ вказаних у
державних актах з фактичним
користуванням та конфігурацію цих
площ.

У матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази на підставі яких
можна було б дійти однозначного
висновку щодо конкретного
розташування самовільно захопленої,
кожною із сторін, ділянки, яку можна
було б відокремити від площі земельної
ділянки вказаної у відповідному
державному акті, що дало б можливість
дійти до обґрунтованого висновку щодо
розташування межі суміжного
землекористування, встановленої при
передачі кожній стороні у власність
земельної ділянки.

Не заслуговує на увагу посилання
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на висновок експертного
дослідження від 30.09.13 року, як на
належний доказ, який підтверджує
заявлені ними позовні вимоги.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Долучений відповідачами-позивачами
висновок експерта не має наперед
встановленої сили та переваги над
іншими джерелами доказів, підлягає
перевірці й оцінці за внутрішнім
переконанням суду, яке має
грунтуватися на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи у сукупності.

Даний висновок не відповідає таким
вимогам, так як не враховує наявні
матеріали справи, оскільки матеріали
справи експерту не надавалися. Так
експертом не враховано наявність у
кожного із сторін самовільно
захопленої земельної ділянки, обмір
земельної ділянки за участі іншої
сторони не проводився на що вказувала
позивач. Зменшення площі земельної
ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 0,0032 га, на яке
вказує експерт, не підтверджує
порушення їх права, оскільки у такому
разі у користуванні цих співвласників
все одно залишається площа земельної
ділянки більша, ніж вказано у
державному акті (0,0544 - 0,0032 = 0,0512 га).

Проведення експертизи мало місце не на
підставі відповідної ухвали суду, інша
сторона була позбавлена можливості
надати експерту наявні у неї докази
щодо спірної земельної ділянки,
поставити необхідні питання перед
експертом, висновок вчинявся без
врахування зміщення межі суміжного
землекористування, експерт не
попереджався судом про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивого висновку.

врахуванням поставленого перед
експертом питання, експертом лише
досліджувалося питання можливого
зменшення площі земельної ділянки
ОСОБА_5, ОСОБА_6 унаслідок проведеної
приватизації, що вплинуло на повноту та
об'єктивність вчиненого висновку. Крім
цього, іншою стороною такий висновок не
визнається.

Не є достатнім доказом по справі, на
який посилається позивач-відповідач
ОСОБА_3, кадастровий план земельних
ділянок складений у 2013 році
Хмельницькою регіональною філією ДП
ЦДЗК у м. Шепетівці на підставі
інвентарних планів будинковолодіння
кожного із сторін, державних актів на
земельну ділянку та фактичного
користування сторін.

Відповідно до даного кадастрового
плану (а.с.205) фактично у користуванні
ОСОБА_3 перебуває 0,0553 га земельної
ділянки, що на 0,033га більше розміру
земельної ділянки вказаної у її
державному акті про право власності на
земельну ділянку (0,553 - 0,520 = 0,033 га.)

Колегія суддів також враховує, що у
викопіровку від 11.03.76 року (а.с.258) із
схематичного плану по будинку АДРЕСА_2
було 20.05.13 року (тобто після видачі
державного акту на земельну ділянку)
внесено невідомою особою зміни саме у
спірній частині суміжного
землекористування, які не застережені
у встановленому порядку, що позбавляє
суд можливості дійти до правомірності
таких виправлень та відповідності їх
на місцевості.

Кадастровий план земельних ділянок
також виготовлено без врахування
самовільного захоплення сторонами
земельної ділянки, в ньому відсутні
відомості стосовно конкретного
розташування цієї частини самовільно
захопленої ділянки, що позбавляє
можливості дійти висновку про спів
падання (не спів падання) розмірів
земельної ділянки з розміром вказаним
у кожному із державних актів та як
наслідок - наявність порушеного права і
необхідність його захисту.

Сторони визнали, що судом першої
інстанції їм було роз'яснено
необхідність призначення у справі
землевпорядної експертизи, однак кожен
із них відмовився від цього. Не
заявляли сторони такого клопотання і
після роз'яснення їм такого права при
апеляційному перегляді рішення суду
першої інстанції.

Відсутність відновленої межі
суміжного землекористування на
місцевості, не відповідність
конфігурації земельних ділянок сторін
даним державним актам, фактична
наявність у кожного із сторін більшої
площі земельної ділянки ніж зазначеної
у відповідних державних актах про
право власності на земельну ділянку
унеможливлює вчинення висновку судом
щодо обґрунтованості кожного із
заявлених позовів, а тому колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування рішення суду й
ухвалення нового рішення про відмову в
їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду від 04 грудня 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Шепетівської
міської ради, треті особи - Хмельницька
регіональна філія державного
підприємства ,,Центр державного
земельного кадастру'', Управління
Держземагенства у Шепетівському
районі Хмельницької області про
скасування рішення Шепетівської
міської ради про передачу у власність
земельної ділянки, скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування запису
в книзі реєстрації державних актів на
право власності на землю.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Шепетівської міської
ради Хмельницької області,
Хмельницької регіональної філії
державного підприємства ,,Центр
державного земельного кадастру'', третя
особа - Управління Держземагенства у
Шепетівському районі Хмельницької
області про скасування рішення
Шепетівської міської ради, про
визнання недійсним та скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:підпис
Судді : підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда