АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1938/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 23 Орендарчук М.
П. Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. РІШЕННЯ
14 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБондаренка С.
І.суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Маяк» с. Осітна
Христинівського району Черкаської
області - Якименка Миколи Дмитровича на
рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Маяк» с.
Осітна Христинівського району
Черкаської області, відділу
Держкомзему в Христинівському районі
Черкаської області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним, повернення земельної
ділянки, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом до СВК «Маяк», відділу
Держкомзему у Христинівському районі
про визнання договору оренди земельної
ділянки неукладеним, скасування
державної реєстрації договору,
повернення земельної ділянки.

В ході розгляду справи 15 травня 2012 року
від позивача ОСОБА_7 до суду надійшла
додаткова позовна заява, яка фактично є
заявою про зміну позовних вимог і в
якій ОСОБА_7 просила поновити строк
позовної давності як такий, що
пропущений з поважної причини, визнати
договір оренди землі, укладений між нею
та СВК «Маяк» с. Осітна Христинівського
району Черкаської області 30 червня 2007
року, зареєстрований в Христинівському
районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 20
вересня 2007 року за № 47, недійсним,
зобов'язати відділ Держкомзему в
Христинівському районі скасувати
державну реєстрацію цього договору та
зобов'язати СВК «Маяк» с. Осітна
Христинівського району Черкаської
області повернути (передати) належну їй
земельну ділянку 1,83 га, стягнути з СВК
«Маяк» с. Осітна Христинівського
району Черкаської області на її
користь судові витрати.

В обгрунтування змінених позовних
вимог ОСОБА_7 посилалася на те, що при
укладенні договору оренди були
порушені вимоги ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі», зокрема у договорі відсутні
істотні умови договору оренди землі,
розмір та строк сплати орендної плати
визначені з ущемленням її законних
прав та інтересів, не передбачена
відповідальність орендаря за несплату
орендної плати, не визначена сторона,
яка несе відповідальність за ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини,
відсутні документи, які є невід'ємними
частинами договору. Крім того, орендар
СВК «Маяк» с. Осітна Христинівського
району Черкаської області протягом
останніх років не обробляє орендовану
земельну ділянку, а здає її в
користування ТОВ «Маяк-Агро», що не
передбачено п. 30 договору, який
регламентує права орендаря.

17 травня 2013 року позивачка подала до
суду заяву, в якій просила позовні
вимоги в частині скасування державної
реєстрації договору оренди землі до
відділу Держкомзему України в
Христинівському районі залишити без
розгляду і ухвалою суду від 17 травня 2013
року в цій частині позовні вимоги
залишено без розгляду.

Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 27 серпня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 23 листопада 2012 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 10 квітня 2013 року рішення
Христинівського районного суду
Черкаської області від 27 серпня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 23 листопада 2012 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року поновлено ОСОБА_7
строк позовної давності, як пропущений
з поважної причини.

Визнано договір оренди землі,
укладений між ОСОБА_7 та СВК «Маяк» 30
червня 2007 року, зареєстрований в
Христинівському районному відділі ЧРФ
ДП «Центр ДЗК» 20 вересня 2007 року за №
6147 - недійсним.

Зобов'язано СВК «Маяк» повернути
(передати) належну ОСОБА_7 земельну
ділянку площею 1,83 га.

Стягнуто з СВК «Маяк» на користь ОСОБА_7
судові витрати понесені нею по справі:
судовий збір в розмірі 207 грн. 40 коп.,
витрати по оплаті юридичних послуг в
розмірі 500 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 15 січня 2014 року рішення
Христинівського районного суду
Черкаської області від 25 листопада 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Маяк», відділу
Держкомзему в Христинівському районі
Черкаської області про визнання
договору оренди земельної ділянки
неукладеним, скасування державної
реєстрації договору, повернення
земельної ділянки - відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 21 травня 2014 року рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 15 січня 2014 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів судової
палати приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що в
договорі відсутні всі істотні умови, а
тому такий договір підлягає визнанню
недійсним.

Однак з такими висновками погодитись
не можна.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи ,
що ОСОБА_7 на підставі державного акта
на право приватної власності на землю
серії ІІ-ЧР № 005855, є власником
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 1,83 га, що розміщена на території
Осітнянської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області (а.с.9 Т. 1 ).

30 червня 2007 року між позивачем ОСОБА_7
та відповідачем СВК «Маяк» був
укладений договір оренди землі щодо
вказаної вище земельної ділянки ОСОБА_7
( а.с. 6-8 Т. 1 ).

Договір зареєстрований у
Христинівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр "ДЗК», про що у державному
реєстрі земель вчинено відповідний
запис від 20 вересня 2007 року.

Відповідно до частини 1 ст.15 Закону
України «Про оренду землі», в редакції
яка діяла на час укладення договору ,
істотними умовами договору оренди
землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Як вбачається з спірного договору , із
визначених законом істотних умов, в
ньому відображено: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки) - п.п.1,2; строк дії договору - п.8;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату - п.п.9,10,11,13,14,40; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду - п.п.15,16; умови збереження стану
об'єкта оренди - п.17; умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю -
п.п.18,20; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві - п.21; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки - п.26;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини - п.32;
відповідальність сторін - п.40.

Пунктом 32 укладеного договору,
визначається ризик випадкового
знищення або пошкодження об'єкта
оренди чи його частини, але з даного
пункту неможливо встановити хто саме
несе ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини, орендар (орендодавець), разом з
тим дане питання повністю і точно
врегульоване Законом України «Про
оренду землі» де в ст..11 зазначено, що
ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди несе
орендодавець, якщо інше не передбачено
договором оренди землі. У разі
прострочення орендодавцем або
орендарем установлених договором
оренди землі строків передачі об'єкта
оренди ризик його випадкового знищення
або пошкодження у цей період несе
сторона, яка допустила прострочення
його передачі.

Таке положення узгоджується з
вимогами статті 11 ЦК України, згідно
якої підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків є як договори так і
акти цивільного законодавства.

Таким чином зобов'язання щодо ризику
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди виникає із закону.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України
встановлено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

В даній справі предметом доказування є
наявність підстав, станом на час
укладення спірного договору, для
визнання його недійсним.

Такою підставою, згідно чинного
законодавства, не є питання виконання
чи невиконання спірного договору, та
передача орендарем спірної земельної
ділянки іншій особі, оскільки вказані
підстави відносяться до такої вимоги
як розірвання договору, що в тому числі
підтверджується і постановою
Верховного Суду України від 16 квітня 2014
року в справі №6-18 цс14, де предметом
доказування є наявність підстав для
розірвання договору.

Звертаючись до суду позивач зазначила
такі підстави як відсутність її волі на
укладення договору на строк 10 років , а
її волевиявлення було направлено на 3
роки та укладення договору під впливом
обману.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 постанови №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї із сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Скріпивши договір оренди землі своїми
підписами, сторони висловили свою волю
на укладення договору на умовах
вказаних в такому договорі ( Постанова
Верховного Суду України від 19 лютого 2014
року в справі №6-162ц13), а доказів які
підтверджували б оман, позивачем суду
надано не було.

Вказані позивачем такі підстави як
відсутність невід'ємної частини
договору оренди землі, а саме план або
схема земельної ділянки,яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень /обтяжень/ у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі/на місцевості; акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки не
є підставою визнання вказаного
договору недійсним (Постанова
Верховного Суду України від 14.05.2014 року
в справі №6-48цс14).

Крім того до спірного договору був
доданий державний акт в якому
міститься план зовнішніх меж земельної
ділянки серії ІІ-ЧР № 005855 (т.1 а.с.9) та
акт приймання-передачі земельної
ділянки від 30 червня 2007 року (т.1 а.с.11).

Також як підстави позовних вимог
позивач зазначає те, що розмір орендної
плати визначений з ущемленням її прав
і інтересів, а строк сплати невірно
визначений.

Вказані обставини не можуть бути
підставою для визнання оспорюваного
договору недійсним, оскільки частиною 1
ст.627 ЦК України встановлено, що
відповідно до ст..6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно частини 1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Таким чином строк сплати орендної
плати та її розмір визначаються
сторонами і відповідна їх воля, щодо
таких умов, викладається в договорі.

Не відповідає також обставинам справи
зазначена позивачем така підстава, як
відсутність в п.14 спірного договору
відповідальності за прострочення
розрахунку, оскільки п.14 стосується
пені, що узгоджується з частиною 1 ст.547
ЦК України, згідно якої правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі, а тому це
воля сторін встановлювать чи ні пеню та
визначати її розмір.

Відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
договору встановлено в п.40,
оспорюваного договору, в якому сторони
домовились, що за невиконання або
неналежне виконання договору сторони
несуть відповідальність відповідно до
закону та цього Договору.

Оскільки законами України передбачено
наслідки невиконання або неналежного
виконання договору, ст..625 ЦК України та
інші, то відповідно сторони узгодили,
таку істотну вимогу частини 1 ст.15
Закону України «Про оренду землі» як
відповідальність сторін.

Суд першої інстанції вказаних обставин
справи та вимог закону не врахував, а
тому помилково прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів,
приходить до висновку про скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Маяк» с. Осітна
Христинівського району Черкаської
області - Якименка Миколи Дмитровича -
задовольнити.

Рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Маяк» с. Осітна
Христинівського району Черкаської
області, відділу Держкомзему в
Христинівському районі Черкаської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,
повернення земельної ділянки -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржене в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :