Номер провадження: 22-ц/785/5478/14
Головуючий у першій інстанції Чебан Н.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І.,
Суворова В.О.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 березня 2014 року по справі за
позовом заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Затоківської селищної ради, Головного
управління Держземагенства в Одеській
області, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_4, Головного
управління юстиції в Одеській області,
ОСОБА_2 про знесення об'єкту
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
скасування реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора, який діє в інтересах держави
в особі Затоківської селищної ради,
Головного управління Держземагенства
в Одеській області, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області звернувся
до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом до ОСОБА_4, Головного
управління юстиції в Одеській області,
ОСОБА_2 про знесення об'єкту
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
скасування реєстрації посилаючись на
те, що проведеною перевіркою
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури Одеської області
встановлено, що ОСОБА_4 здійснено
самочинне будівництво кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 174,0
кв.м., яке складається з торгового
павільйону площею 24,87 кв.м. та літнього
майданчика площею 123,74 кв.м., які
розташовані на земельній ділянці
площею 0,174 га за адресою: АДРЕСА_1.

Як показала проведена перевірка
міжрайпрокуратурою відповідачем право
власності, користування або оренди у
встановленому законом порядку не
оформлювалось про що також свідчить
відповідь Відділу Держземагенства у м.
Білгород-Дністровському від 21.01.2013 року
№ 01-09/128.

04 грудня 2013 року позивач остаточно
уточнивши позовні вимоги, посилався на
те, що ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.02.2013 року визнано мирову угоду між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, якою у якості
погашення суми боргу за договором
позики ОСОБА_4 передав у власність
ОСОБА_2 торговий павільйон з літнім
майданчиком загальною площею 147,5 кв.м.,
який належить ОСОБА_4 на підставі
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.11.2012 року; та визнано за ОСОБА_2
право власності на вищевказане майно.

Натомість судом не було враховано, що
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.11.2012 року, яким визнано за ОСОБА_4
право власності на самочинне
будівництво - скасовано рішенням
апеляційного суду Одеської області від
18.03.2013 року.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 125, 188, 212
ЗК України, ст.ст. 16,35 Закону України
"Про охорону земель", ст. 1 Закону
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель ",
остаточно просить суд скасувати
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_2 на торговий павільйон площею 24,87
кв.м. та літній майданчик площею 123,74
кв.м., які розташовані на земельній
ділянці площею 0,0174 га, вартістю 61086,18
грн. за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
ОСОБА_4 знести самочинне будівництво, а
саме: кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною
площею 174,0 кв.м., яке складається з
торгового павільйону площею 24,87 кв.м. та
літнього майданчика площею 123,74 кв.м.,
які розташовані на земельній ділянці
площею 0,174 га за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_4 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку,
загальною площею 174,0 кв.м., вартістю
61086,18 грн., що знаходиться під кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1,
судові витрати віднести на рахунок
першого відповідача, тобто ОСОБА_4

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 березня 2014 року позовні вимоги
заступника Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Затоківської селищної
ради, Головного управління
Держземагенства в Одеській області,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області задоволено частково,
зобов'язано ОСОБА_4 звільнити земельну
ділянку загальною площею 0,0174 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
знаходиться під кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
шляхом знесення самочинно збудованих:
торгового павільйону площею 24,87 кв.м.;
літнього майданчика площею 123,74 кв.м.;
стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,6 грн.; в решті
позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася
до апеляційного суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
самовільно збудовано кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 174,0
кв.м., в тому числі - 24,87 кв.м. площа
торгового павільйону та 123,74 кв.м. площа
літнього майданчику, які розташовані
на земельній ділянці площею 0,174 га по
АДРЕСА_1.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 листопада 2012 року за ОСОБА_4
визнано право власності на зазначене
самочинне будівництво.

У якості погашення боргу за договором
позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ухвалою
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 лютого 2013 року затверджено мирову
угоду між сторонами, згідно якої ОСОБА_4
передав у власність ОСОБА_2 торговий
павільйон, який на той час належав
ОСОБА_4 на підставі діючого на той час
рішення суду, внаслідок чого за ОСОБА_2
визнано право власності на спірний
об'єкт.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 18 березня 2013 року скасовано
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 листопада 2012 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 про визнання права
власності на самочинний об'єкт
нерухомості, який є спірним -
відмовлено.

Проте, на підставі ухвали суду від 25
лютого 2013 року про затвердження
мирової угоди за ОСОБА_2 зареєстровано
право власності на спірний об'єкт
нерухомості за зазначеною вище
адресою.

12 листопада 2013 року ухвала
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 лютого 2013 року про затвердження
мирової угоди скасована апеляційним
судом Одеської області за апеляційною
скаргою прокурора.

Досліджуючи викладені обставини, суд в
повному обсязі дав правильну правову
оцінку тим правовідносинам на які
посилався ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як на
підстави своїх вимог, тому як жодних
правовстановлюючих документів на
право власності на спірну нерухомість
та право власності або користування
земельною ділянкою, на якій
розташований спірний об'єкт не існує,
оскільки вони скасовані зазначеними
рішеннями апеляційного суду, які на
теперішній час є чинними.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності або право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
на місцевості, одержання документа, що
посвідчує право власності на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Статтею 212 ЗК визначено, що самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними.

Відсутність у ОСОБА_4 законних
документів, що посвідчують його право
власності на земельну ділянку або
право на її використання суд
обґрунтовано визнав, що земельна
ділянка зайнята відповідачем
самовільно, а доводи відповідачів з
цього приводу є безпідставними.

Статтями 20, 23, 24, 29 Закону України «Про
планування і забудову територій»
передбачено, що фізичні і юридичні
особи, які мають намір здійснити
будівництво об'єктів містобудування на
земельних ділянках, повинні отримати у
відповідних виконавчих органів дозвіл
на таке будівництво.

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належного проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Якщо власник земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила самочинне будівництво, або
за її рахунок.

З'ясовуючи зазначені обставини суд
правильно встановив, що ОСОБА_4
здійснено будівництво спірного об'єкту
без отримання законних дозвільних
документів, тому заявлені позивачем
вимоги в частині знесення об'єкту
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
визнав такими, що підлягають
задоволенню. В частині скасування
державної реєстрації спірних об'єктів
вимоги позивача суд обґрунтовано
визнав такими, що задоволенню не
підлягають.

Посилання апелянта на наявність
законних правових підстав щодо
володіння земельною ділянкою,
можливості органами державної влади
узаконення спірного самочинного
будівництва, як на підставу для
скасування оскаржуваного рішення
спростовані діючими рішеннями суду
апеляційної інстанції та дослідженими
матеріалами справи.

За викладених обставин колегія вважає,
що районний суд на думку колегії повно
і всебічно дослідив і оцінив обставини
у справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

В.О. Суворов