Справа № 456/2440/14-ц
Провадження № 2/456/1395/2014
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді
Пака В.М.

при секретарі
Вігак А.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила права
на користування житлом, суд

Встановив:

20.06.2014 р. ОСОБА_1 звернувся з
позовом в суд, просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, яке знаходиться в
АДРЕСА_1 з тих підстав, що з лютого 2010
року відповідач за вказаною адресою не
проживає.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 покликається на викладені в
позовній заяві обставини, що вона є
власником житлового будинку по АДРЕСА_1
згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом. У даному будинку
зареєстровані вона, її чоловік ОСОБА_3,
син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5, відповідач
ОСОБА_2, та їх діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7
всіх 7 чоловік.

Відповідач ОСОБА_2 проживаючи в
будинку, не давав спокійно жити ні її,
ні членам сім'ї були постійні сварки,
скандали, бійки, які він вчиняв у
нетверезому стані. Вона неодноразово
зверталася в міліцію з приводу
неналежної поведінки відповідача в
сім'ї, але він завжди зухвало
відповідав, що його батько всіх знає в
міліції і йому ніколи нічого не буде. Її
чоловік звернувся до Стрийського
міськрайонного суду з позовом до
відповідача про стягнення моральної
шкоди за постійні знущання з членів
їхньої сім'ї. 25 лютого 2010 р. по заяві її
чоловіка справа була закрита так як
відповідач дав розписку, що не буде
більше порушувати правил співжиття та
їхній спокій. Він одразу після цього
судового засідання забрав всі свої
речі з будинку та з того часу в них
більше не проживає. Хоча він не
розірвав шлюб з її донькою, але їм
відомо, що він ще три роки тому створив
другу сім'ю з жінкою на ім'я ОСОБА_8 в
АДРЕСА_2. В їхньому будинку не має речей
відповідача. Він не приймає участі в
оплаті комунальних послуг та навіть як
спільно з ними проживав він цього не
зробив. Просить позовні вимоги
задовольнити та визнати відповідача
ОСОБА_2 таким, що втратив права на
користування житлом.

В суді позивачка ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала та пояснила, що вона
є власником житлового будинку, що по
АДРЕСА_1. У вказаному будинку був
зареєстрований її колишній зять
відповідач по справі ОСОБА_2 Який як
проживав ї їхньому житлі постійно
створював сварки, скандали конфліктні
ситуації, створював неможливі умови
проживання. Вона з чоловіком змушена
була викликати міліцію та на нього
складали протоколи. 25 лютого 2010 року в
суді відповідач дав розписку, що не
буде більше порушувати правил
співжиття та їхній спокій та відразу
після справи забрав всі свої речі та з
того часу більше не проживає. Просить
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що дійсно понад
чотири роки не проживає в АДРЕСА_1 не
проживає. Сам добровільно покинув
житло, бо бачив, що дружина зраджує йому
в подружній вірності. На дане житло не
претендує, дійсно не проживає з 2010 року
протягом тижня обіцяв виписатися.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснила, що
позивачка по справі є її мама, а
відповідач зять її сестри. Відповідач
ОСОБА_2 протягом чотирьох років в
даному житлі не проживає, час від часу
приїжджає до своїх дітей. Позивачка по
справі є особою похилого віку, в даному
житлі тільки одна кімната, а тому
потребує спокою.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що
позивака по справі є її мама, а
відповідач є чоловік молодшої сестри.
Позивачка ОСОБА_1 є особою похилого
віку та бажає спокою. З 2010 року
відповідач по справі не проживає, не
знає чому він сам пішов. Спільно із
сестрою прожили 8 років.

Поясненнями сторін, свідків,
дослідженими по справі доказами
доведено, що позовні вимоги підставні
підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 71 ЖК України
вказано, що визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

А згідно вимог ст. 405 ЦК України
передбачено, що член сімї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сімї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла.

Копією свідоцтва про право про
право особистої власності на житловий
будинок від 03 серпня 1988 року
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
власницею житлового будинку, що в
АДРЕСА_1 а.с. 6.

Згідно копії будинкової книги та
довідки Станківської сільської ради
від 12 червня 2014 р. вбачається, що в
АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач по
справі. а.с. 9-12.

Довідкою Станківської сільської
ради від 28 липня 2011 р. встановлено, що
відповідач по справі ОСОБА_2
зареєстрований в будинку позивачки, не
проживає, але зареєстрований. а.с. 13.

Однак як встановлено в суді про що
ствердив позивачка ОСОБА_1 та свідки що
відповідач за вказано адресою не
проживає з лютого 2010 року та не бажає
добровільно знятися з реєстрації.

Отже, в суді встановлено, що
позивачці ОСОБА_1 належить житловий
будинок АДРЕСА_1 та за вказаною адресою
зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який
з лютого 2010 року там не проживає,
добровільно виписатися не бажає,
відповідач в суді просив справу
завершувати сьогодні, бо з 2010 року в
вказано житлі не проживає і на дане
житло не претендує, обіцяв протягом
тижня добровільно виписатися.
Задовольняючи позовні вимоги суд
враховує те, що позивачка та її чоловік
люди похилого віку, а відповідач
порушує їхні права, а тому для захисту
їхніх прав суд задовольняє позовні
вимоги повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215 ЦПК
України і на підставі ст.ст. 71, 72, 163 ЖК
України, ст. 405 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, яке знаходиться в будинку
АДРЕСА_1 у зв'язку з його відсутністю в
даному житлі без поважних причин понад
встановлені строки, тобто з 2010 року.

Судові витрати суд залишає за
сторонами.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
оголошення шляхом подачі апеляції.

Головуючий-суддя В. М. Пак