22-ц/775/542/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
24 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
суддів
Мироненко І.П., Кочегарової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк» (
далі ПАТ «КБ «Приват Банк») на заочне
рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 28 травня 2013
року,-

в с т а н
о в и л а:

У січні 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що 01 червня 2006 року
між ним та ОСОБА_1 укладений кредитний
договір № DNH4KP82710280, за яким відповідач
отримав кредит на суму 2858 гривень 69
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості з
останнім погашенням кредиту 03 грудня
2007 року. У зв"язку з невиконанням умов
кредитного договору позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 38731
гривень 71 копійок, яка утворилася,
станом на 22 січня 2013 року, та
складається з: 2858 гривень 70 копійок -
заборгованість за кредитом, 12597 гривень
70 копійок - заборгованість за
відсотками за користування кредитом,
20954 гривень 75 копійок - пеня за
несвоєчасне виконання зобов»язання за
договором, 500 гривень - штраф (фіксована
частина), 1820 гривень 56 копійок - штраф
(процентна складова). Крім того,
позивач просив відшкодувати понесені
судові витрати.

Заочним рішенням
Волноваського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 28
травня 2013 року ПАТ «КБ «Приват Банк» в
задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
суд першої інстанції при ухваленні
рішення неправильно застосував норми
матеріального права, не надав належної
оцінки доводам і запереченням сторін.
Просив суд скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог банку в
повному обсязі.

Сторони в судове
засідання апеляційного суду повторно
не з»явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи. Представник позивача
подав заяву про розгляд справи у його
відсутність. Згідно повідомлень про
вручення поштового відправлення,
відповідач ОСОБА_1 за адресою
реєстрації не проживає. Тому,
відповідно до ч.2 ст.305 та 197 ЦПК України,
справа розглянута у відсутність сторін
та без технічної фіксації судового
процесу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 1 червня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
«КБ « Приват Банк», правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Приват Банк», укладено
кредитний договір № DNH4KP82710280,
відповідно до якого банк надав ОСОБА_1
кредит в сумі 2858 гривень 70 копійок на
придбання товару, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості з
останнім погашенням кредиту 03.12.2007
року, а ОСОБА_1 зобов"язався належним
чином використати та повернути
кредитні кошти банку зі сплатою
відсотків за користування кредитом,
передбачених в заяві та умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка»).

У зв»язку з невиконанням
відповідачем зобов»язань за договором,
станом на 22 січня 2013 року, утворилася
заборгованість в сумі 38731 гривень 71
копійок, яка складається з:
заборгованості за кредитом - 2858
гривень 70 копійок; заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
12597 гривень 70 копійок; пені за
несвоєчасне виконання зобов»язання за
договором - 20954 гривень 75 копійок;
штрафу (фіксована частина) - 500 гривень;
штрафу (процентна складова) - 1820 гривень
56 копійок.

Відмовляючи ПАТ КБ
«Приват Банк» у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений загальний строк
позовної давності для звернення до
суду, оскільки кредитний договір
укладено на 18 місяців 1 червня 2006 року,
а до суду позивач звернувся 31 січня 2013
року .

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст.631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати свої
обов»язки відповідно до договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
відповідно до ч. 5 ст. 261 даного Кодексу,
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст.259 цього Кодексу
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що при
укладенні договору ОСОБА_1 надав згоду,
засвідчивши це своїм підписом, що його
заява, разом із запропонованими банком
умовами надання споживчого кредиту та
тарифами, затвердженими наказом ПАТ КБ
« Приват Банк» №391 від 21 березня 2006
року, складає кредитно - заставний
договір між позичальником та банком.

Як вбачається з тексту договору,
кредит ОСОБА_1 надавався 1 червня 2006
року на строк до 3 грудня 2007 року.

Відповідно до п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюються сторонами
тривалістю у 5 років ( а. с. 9-13).

Отже, сторони в письмовій формі
домовилися про збільшення строку
позовної давності, що не заборонено
законом. Перебіг п»ятирічного строку
позовної давності за вимогами банку
про стягнення заборгованості почався з
3 грудня 2007 року та спливає 3 грудня 2012
року. Позивач звернувся до суду 31 січня
2013 року

Між тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем заяви про застосування
строків позовної давності до суду не
подавалося.

У зв»язку з викладеним, колегія
суддів вважає, що вирішуючи спір, суд
першої інстанції неправильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права, що стало
підставою для ухвалення незаконного
рішення, у зв»язку з чим апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасування,
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову банку з
таких підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов"язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов"язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов"язку.

У відповідності з вимогами
ст.ст. 525,526, ЦК України, одностороння
відмова від зобов"язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу і в установлений строк їх
виконання.

Виходячи з положень ст.ст. 599,
610, 612,625,629 цього Кодексу - договір є
обов»язковим для виконання сторонами;
зобов»язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином; порушенням
зобов»язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов»язання;
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов»язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов»язання.

У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов"язок позичальника повернути
позику частинами ( з розстроченням), то
в разі прострочення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до умов договору
від 1 червня 2006 року, погашення
заборгованості здійснюється щомісяця
в період з 21 по 28 число кожного місяця в
розмірі по 192,68 грв.

Згідно з п.4,2 Умов надання
кредиту при порушенні позичальником
зобов»язань по погашенню кредиту
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом в розмірів 6% на
місяць, розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.5.1 цих Умов
при порушенні позичальником будь -
яких зобов»язань, передбачених заявою
та п.3.2.2. , 3.2.3 даних Умов, банк має право
нараховувати, а позичальник
зобов»язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грв. за кожний
день прострочення платежу.

Пунктом 5.3 Умов передбачено,
що при порушенні позичальником
строків платежу по будь - якому з
грошових зобов»язнь, передбачених
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов»язний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грв ( фіксована
частина) + 5% від суми заборгованості (
процентна складова).

Колегія суддів вважає, що
оскільки ОСОБА_1 не приступав до
виконання своїх зобов»язань за
договором та не виконав їх до моменту
звернення позивача до суду з даним
позовом, як це вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
заборгованість, яка утворилася, станом
на 22 січян 2013 року, підлягає стягненню
з боржника. Зокрема, безспірно
підлягає стягненню заборгованість по
тілу кредиту - 2858,70 грв.; заборгованість
по процентам за користування кредитом -
12 597,70 грв.; штраф ( фіксована частина ) -
500 грв.

Проте, колегія суддів вважає,
що розмір пені та строки її
нарахування, зазначені в розрахунку
банку, суперечать нормам
матеріального права.

Згідно зі ст. 611 даного
Кодексу, у разі порушення зобов"язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов"язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов"язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов"язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.546, 549
цього Кодексу, виконання зобов"язання
може забезпечуватися неустойкою.
Неустойкою ( штрафом пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов"язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов»язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов»язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 цього
Кодексу, розмір неустойки може бути
встановлений договором.

Виходячи з розрахунку,
наданого позивачем, пеня нарахована
за період з 21 серпня 2008 року по 22 січня
2013 року в розмірі 20 954,79 грв.

Враховуючи наведені норми права та
умови договору, колегія суддів вважає,
що розмір пені повинен бути
нарахований за період з 22 січня 2012
року по 22 січня 2013 року, що становить,
відповідно до розрахунку, наданого ПАТ
«КБ «Приват Банк» 4086,00 грв. ( 2858,70 грв (
прострочене тіло кредиту) + 12597,70 (
прострочені відсотки за кредитом)= 15456,40
грв. ; щоденна пеня - 11,35 грв., за рік
-11,35х360 =4086,00 грв.)

У зв"язку зі зміною розміру
пені не може залишатися без зміни і
процентна складова штрафу.

Оскільки в суму
заборгованості за договором входить
заборгованість за тілом кредиту,
проценти та пеня, що складає 19542,40 грв.
(2858,70 грв + 12597,70 + 4086,00 грв.), 5% від цієї
суми буде становити 977,12 грв. (19542,40
х5%:100), що є процентною складовою штрафу.

Таким чином, сума
заборгованості, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ
« Приват Банк» становить 21 019,52 грв.
та складається з: непогашеної суми
кредиту - 2858,70 грв.; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
12597,70 грв.; пені за несвоєчасне
виконання зобов»язань за договором -
4086,00 грв.; штрафу (фіксована частина) - 500
грв.; штрафу (процентна складова ) - 977,12
грв.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України та Закону України « Про судовий
збір», з відповідача на користь ПАТ «КБ
«Приват Банк» підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 229,40 грв. за
подачу позову та 121,80 грв. - за
апеляційний розгляд справи, а всього
351,20 грв.

Керуючись ст.ст. 307,309,313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 28 травня 2013 року
скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Володарським РВ УМВС України
в Донецькій області 1 вересня 1998 року,
зареєстрований: АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Приват
Банк» заборгованість за кредитним
договором від 1 червня 2006року, яка
утворилася, станом на 22 січня 2013 року,
в розмірі 21 019,52 грв. та складається з:
непогашеної суми кредиту - 2858,70 грв.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 12597,70 грв.; пені
за несвоєчасне виконання зобов»язань
за договором - 4086,00 грв.; штрафу
(фіксована частина) - 500 грв.; штрафу
(процентна складова ) - 977,12 грв.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_2, виданий
Володарським РВ УМВС України в
Донецькій області 1 вересня 1998 року,
зареєстрований: АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» витрати на оплату
судового збору в розмірі 351,20 грв.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді