Справа № 22-ц-1679/12
Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В. В.
Провадження № 22-ц/783/11/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.,

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

позивача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 24 листопада 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
припинення права власності на ? частку
незавершеного будівництва та на ?
частки земельної ділянки; визнання
права власності на ? частку
незавершеного будівництва та на ?
частки земельної ділянки, стягнення
коштів та визнання права власності на
незавершене будівництво та на земельну
ділянку в цілому, а також за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частку
незавершеного будівництва та на ?
частки земельної ділянки,-

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Львова від 24 листопада
2011 року позов ОСОБА_2 задоволено
повністю. Судом постановлено припинити
право власності ОСОБА_4 на ? частку
незавершеного будівництва будинку
АДРЕСА_1 та на ? частки земельної
ділянки, площею 0,1115 га., розташованої за
тією ж адресою.

Судом постановлено визнати за
ОСОБА_2 право власності як на ? частку
незавершеного будівництва будинку
АДРЕСА_1 так і на ? частки земельної
ділянки, площею 0,1115 га., розташованої за
тіє ж адресою, так і в цілому не все
незавершене будівництво та земельну
ділянку площею 0,1115 га. за вказаною
адресою.

Судом ухвалено також
перерахувати кошти в сумі 61750 грн. з
депозитного рахунку Шевченківського
районного суду м.Львова в користь
ОСОБА_4, внесені ОСОБА_2 в рахунок
вартості ? частки незавершеного
будівництва будинку АДРЕСА_1 та на ?
частки земельної ділянки, площею 0,1115
га., за вказаною адресою.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частку вказаного
незавершеного будівництва та на ?
частки спірної земельної ділянки
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог. Судом вирішено питання
судових витрат.

Дане рішення суду оскаржила
відповідач ОСОБА_4. В апеляційній
скарзі зазначає, що вказане судове
рішення постановлено з порушенням норм
процесуального та матеріального
права. На думку апелянта суд неповно
з'ясував обставини справи,
безпідставно визнав належну їй на
праві власності частку у спірному
майні незначною, дійшов
необґрунтованого висновку про
неподільність спірного майна та
невірно застосував положення ст.365 ЦК
України. Апелянт вказує і на те, що суд
не врахував , що позбавлення її частки у
спірному майні завдасть істотної шкоди
їй та її сім`ї. Вважає також , що суд
невірно встановив вартість спірної
частки в будинку. Не дав належної
оцінки експертним висновкам та
безпідставно відмовив у задоволенні її
позовних вимог. Просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволені
первісного позову та задовольнити її
зустрічний позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2
та адвоката ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

У відповідності до положень ст.303
ЦПК України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Згідно положень ч.1 ст.365 ЦК
України Право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо:1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим;4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Припинення права особи на частку
у спільному майні допускається за
наявності будь-якої із обставин,
передбачених пунктами1-3 ч.1 ст.365 ЦК
України, але а умови. Що таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім`ї
(ухвала Верховного Суду України від 23
червня 2010 р. у справі №6-22505 св09;
постанова від 16 січня 2012 р. у справі
№6-81цс11).

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом першої
інстанції, за рішенням Шевченківського
районного суду м.Львова від 18 квітня 2007
року (цивільна справ №22/07) незавершений
будівництвом будинок, розташований по
АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1115
га за зазначеною вище адресою визнано
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
її покійного чоловіка ОСОБА_6. Цим же
рішенням суду за ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/2 частину незавершеного
будівництвом будинку по АДРЕСА_1 та на
1/2 частину вказаної земельної ділянки.
Окрім того,за ОСОБА_2 визнано право на
частку спадкового майна покійного
ОСОБА_6, а саме на 1/4 частини
незавершеного будівництвом будинку по
АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки
площею 0,1115 га. за тією ж адресою.
Вказане рішення судове рішення набрало
законної сили (т.1 а.с.11-14).

Даючи роз'яснення вказаного
содового рішення в ухвалі того ж суду
від 14 листопада 2007 року, суд дійшов
висновку та зазначив, що ОСОБА_2
належить 3/4 частини вказаного майна а
матері померлого, ОСОБА_7 - 1/4 частини
незавершеного будівництвом будинку по
АДРЕСА_1 та 1/4 спірної земельної
ділянки(т.1 а.с.27-29).

Вказані судові рішення набрали
законної сили та відповідно до ст.61 ЦПК
України мають преюдиціальне значення у
вирішенні даного спору.

Після смерті ОСОБА_7 в жовтні 2009
року спадкоємцем померлої стала
ОСОБА_4, відповідач у справі, якій
спадкодавець заповіла все своє майно, а
остання прийняла спадщину (т.1а.с.105-106;
т.2 а.с.61).

Звертаючись з даним позовом до
суду та в своїх поясненнях в суді
першої інстанції ОСОБА_2 зазначила що
протягом тривалого часу після вступу
рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 18 квітня 2007 року в
законну сулу вона не в змозі оформити
своє право власності на належне їй
майно, оскільки БТІ вимагає подання
відповідних документів від обох
співвласників незавершеного
будівництвом житлового будинку та
земельної ділянки, однак співвласник
ОСОБА_7 а згодом і ОСОБА_4 перешкоджають
їй в цьому. Між нею та відповідачем
склались неприязні стосунки, які
перешкоджають можливості завершення
добудови будинку що призводить до його
руйнації та унеможливлює спільне
користування як будинком так і спірною
земельною ділянкою.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції, вірно застосувавши
положення ст.365 ЦК України дійшов
обґрунтованого висновку про
можливість припинення права ОСОБА_4 на
1/4 частини незавершеного будівництвом
будинку по АДРЕСА_1 та 1/4 частини
земельної ділянки площею 0,1115 га. за
тією ж адресою з підстав, визначених
вказаною правою нормою, про що навів у
своєму рішенні належні мотиви і доводи,
давши належну оцінку зібраним у справі
доказам, з якою погоджується і колегія
суддів.

При цьому суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
припинення права власності ОСОБА_4 на
належну їй частку незавершеного
будівництвом будинку по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки не завдасть їй
істотної шкоди, оскільки остання
забезпечена власним житлом,
двоповерховим будинком, розташованим
по АДРЕСА_2 загальною площею 216 кв.м.
житловою площею 156, 3 кв.м., який отримала
у спадщину після смерті ОСОБА_7 (т.1
а.с.117).

Згідно довідок ЛКП Рясне 402 від
21.01.2008 року вказаний будинок
складається з 10 кімнат і в ньому на час
постановлення судом оскаржуваного
рішення проживало четверо осіб. (т.2
а.с.43,44)

Твердження апелянта про
істотність для неї та членів її сім`ї
частки майна, що є предметом спору, в
тому числі і з посиланням на стан її
здоров'я, не заслуговують на увагу як з
огляду на викладені обставини так і
зважаючи на технічний стан
незавершеного будівництва, яке
фактично не придатне для проживання.

В супереч твердженням апелянта,
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№1583/1584/1585 від 27 травня 2010 року
проведеної Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз (т.1 а.с.70-82) реально поділити
незавершений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 технічно неможливо. А
місцерозташування земельної ділянки
та специфіка забудови не дає
можливості провести розподіл, тобто
повну ізоляцію відповідно до виділених
частин в будинку по АДРЕСА_1 (а.с.79).

Запропоновані експертом варіанти
поділу, наближені до ідеальних часток
на стадії проектного завдання, вийшли
за межі обсягу досліджень, поставлених
ухвалою суду перед експертизою,
зроблені за відсутності робочого
проекту будинку та не свідчать про
дотримання при цьому будівельних норм.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України
суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

З матеріалів справи вбачається,
що за висновками експертів-оцінювачів
ТзОВ "Гал-Світ" щодо вартості спірних
об'єктів нерухомості станом на 14
вересня 2011 року, зробленими на
замовлення ОСОБА_2, вартість 1/4 частини
незавершеного будівництвом будинку по
АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки
площею 0,1115 га. за тією ж адресою складає
відповідно 11 000 грн. та 50650 грн., а всього
- 61 750 грн., які позивачем ОСОБА_2 внесено
на депозитний рахунок Шевченківського
районного суду м.Львова (т.1 а.с. 187, 188, 214).

В той же час, в ході апеляційного
розгляду справи за клопотанням
позивача та її представника
апеляційним судом було призначено
проведення повторної судової
будівельно-технічної експертизи для
оцінки спірних об'єктів нерухомості та
визначення їх вартості на час
ухвалення судом першої інстанції
оспорюваного рішення, за результатами
проведення якої 16.05.2014 року зроблено
висновок №2174/2175/2176, що станом на 24
листопада 2011 року вартість 1/4 частини
незавершеного будівництвом будинку по
АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки
площею 0,1115 га. за тією ж адресою складає
відповідно 18 259 грн. та 71 845 грн., що в
цілому становить - 90 104 грн.

Сторони фактично не заперечили
об'єктивності вказаних експертних
висновків, які судова колегія кладе в
основу свого рішення.

Таким чином, позивачу слід було
внести на депозитний рахунок
Шевченківського районного суду
м.Львова не 61 750 грн., а 90 104 грн., які
підлягають виплаті ОСОБА_4 в рахунок
компенсації вартості 1/4 частини
незавершеного будівництвом будинку по
АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної
ділянки.

З огляду на викладене ОСОБА_2
додатково внесла на депозитний рахунок
Шевченківського районного суду
м.Львова в рахунок компенсаційної
виплати необхідну суму.

У зв'язку з наведеним рішення суду
першої інстанції в частині визначеної
суми коштів що підлягають перерахунку
з депозитного рахунку Шевченківського
районного суду м.Львова в користь
ОСОБА_4, внесеної ОСОБА_2 в рахунок
вартості 1/4 частки незавершеного
будівництвом будинку АДРЕСА_1 та 1/4
частки земельної ділянки площею 0,1115 га.
розташованої за адресою АДРЕСА_1 слід
змінити, визначивши цю суму в розмірі 90
104 грн.

Оскільки ОСОБА_2 додатково
внесено на депозитний рахунок
Шевченківського районного суду
м.Львова 36 859 грн., що на 8505 грн.
перевищує суму компенсації, зайво
внесену суму слід повернути позивачу.

В решті рішення суду першої
інстанції , як таке, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п. 1-4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 24 листопада 2011 року в
частині визначеної суми коштів що
підлягають перерахунку з депозитного
рахунку Шевченківського районного
суду м.Львова в користь ОСОБА_4,
внесеної ОСОБА_2 в рахунок вартості 1/4
частки незавершеного будівництвом
будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частки земельної
ділянки площею 0,1115 га. розташованої за
адресою АДРЕСА_1 змінити, визначивши цю
суму в розмірі 90 104 (дев'яносто тисяч
сто чотири) гривні.

Повернути ОСОБА_2 зайво внесені нею 13
червня 2014 року кошти в розмірі 8505 грн. з
депозитного рахунку Шевченківського
районного суду м. Львова (отримувач
територіальне управління ДСА у
Львівській обл., код отримувача 26306742,
рахунок отримувача 0789).

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання цим
рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.