Номер провадження: 22-ц/785/2687/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 23 грудня 2013року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держаної казначейської служби України
в Одеській області, прокуратури
Малиновського району міста Одеси про
відшкодування шкоди, -

встановила:

22 січня 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Державного казначейства
України про стягнення матеріальної
шкоди і моральної шкоди, спричинених
незаконними діями органів досудового
слідства.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав,
що 04 квітня 2005р. він був затриманий за
підозрою в скоєні злочину, хоча його
затримання було оформлено лише 05
квітня 2005р. Постановою від 05 квітня 2005р.
слідчого СО Хмельницького ОМ
Малиновського РО ОГУ ГУМВС України
проти нього було порушено кримінальну
справу за ознаками ч.3 ст.185 КК України.

Позивач вказав, що справа тривалий час
розглядалася Малиновським районним
судом м. Одеси, тривалий час
розслідувалася та постановою СО
Хмельницького ОМ Малиновського РО ОГУ
ГУМВС України від 19 жовтня 2012р.
кримінальна справа відносно нього була
припинена у зв'язку з тим, що в ході
слідства доказів його вини в скоєні
злочину добуто не було. Позивач ОСОБА_2
послався на те, що він з 04 квітня 2005р. до
19липня 2005р. незаконно перебував під
вартою, а з 28 вересня 2005р. до 19 жовтня
2012р. він незаконного перебував під
підпискою про невиїзд. Тому позивач
ОСОБА_2 просив стягнути на його користь
за період перебування під вартою з 04
квітня 2005р. до 19 липня 2005р. за кожен
день затримання по 800грн., а всього за 106
днів загальну суму - 84800грн.

Також ОСОБА_2 вказав, що були порушені
розумні строки для розгляду його
справи, для проведення слідства, було
порушено його право на роботу, оскільки
він як громадянин Молдови не міг
працевлаштуватися на території
України, та йому було відмовлено у
вирішенні питання отримати тимчасовий
вид на проживання на території України,
він незаконно перебував під вартою, у
нього незаконно був конфіскований
автомобіль, який перебував на штраф
майданчику.

У зв'язку з неможливістю офіційно
працевлаштуватися, позивач ОСОБА_2
просив суд стягнути на його користь
58484грн., з розрахунку мінімальної
заробітної плати з 2005року, не отриманий
прибуток за неможливість
працевлаштуватися. Позивач ОСОБА_2
просив повернути йому вартість
автомобіля та не отриманий прибуток
від використання автомобіля - 53250грн., і
моральну шкоду в сумі 37500грн. з
розрахунку 5000грн. за кожний день
знаходження автомобіля на
штрафмайданчику.

В обґрунтування стягнення моральної
шкоди позивач ОСОБА_2 послався на те, що
відносно нього було порушено
кримінальну справу за скоєння злочину,
який він не здійснював, більш семі
років знаходження на підписки про
невиїзд, та у статуті обвинуваченого,
незаконне проведення обшуку, та
накладення арешту на майно,
розповсюдження інформації про нього як
злочинця серед сусідів та державних
органів, захворювання на СНІД в період
знаходження під вартою, відмова у
реєстрації на постійне мешкання на
території України, порушення його прав
на працю, втрата віри в справедливий
розгляд справи.

Остаточно уточнив позовні вимоги
позивач ОСОБА_2 просив суд:

- стягнути з державного бюджету України
в особі Державного казначейства
України суму компенсації заподіяної
матеріальної та моральної шкоди у
загальному розмірі 2237260грн.87коп.;

- встановити юридичний факт мешкання
його на території України на законних
підставах з 04 квітня 2005р. ;

- поновити право на отримання
громадянства України з квітня 2010р. із
віднесенням витрат у розмірі
377грн.15коп. на оформлення відповідних
документів за рахунок державного
бюджету;

- стягнути судові витрати.

Представники Головного управління
Держаної казначейської служби України
в Одеській області і прокуратури
Малиновського району м. Одеси просили
суд в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 грудня 2013року у
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено в
повному обсязі (а.с.195-197).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення про задоволення його позову, з
посиланням те, що суд необґрунтовано в
порушенні вимог закону, відмовив йому у
задоволенні позову (а.с.199-207).

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників ОСОБА_2, прокуратури,
казначейства, судова колегія приходить
до висновку про відхилення апеляційної
скарги ОСОБА_2 і залишення рішення суду
першої інстанції без змін, з наступних
підстав.

Відмовивши ОСОБА_2 у задоволені позову,
суд першої інстанції вказав, що в
процесі розгляду даної справи суд не
встановив передбачених законом
підстав для задоволення позовних
вимог.

Суд першої інстанції встановив, що
станом на теперішній час постанова
слідчого СВ Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України
Одеській області Бабаєва A.I. від 19
жовтня 2012р. скасована згідно постанови
прокурора Малиновського району м.
Одеси від 14 листопада 2012р., та справу
направлено до Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області для організації
досудового слідства. Згідно витягу з
ЄРДР від 10 липня 2013р. №0001522,
досудове слідство по справі триває.

Суд вказав, що звернення ОСОБА_2 до суду
із відповідним позовом є передчасним,
оскільки остаточного рішення по справі
не прийнято та відповідна постанова
про закриття провадження у
кримінальній справі за відсутністю в
його діях складу злочину, на якій
ґрунтується правова позиція позивача
на теперішній час скасована, що
виключає можливість задоволення його
позовних вимог.

Судова колегія, погоджується з
вказаним висновком суду першої, який
відповідає матеріалам справи і вимогам
закону.

З матеріалів справи вбачається,що 05
квітня 2005р. СВ Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області порушено кримінальну
справу №0 стосовно ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.
185 КК України. Досудове слідство
виходило з того, що 04 квітня 2005р. ОСОБА_2,
знаходячись на АДРЕСА_1, з метою
таємного викрадення чужого майна,
шляхом зняття скла з вікна, проник у
приміщення СТО, розташованого за
вищевказаною адресою, звідки таємно, з
корисливих мотивів викрав майно, що
належить ОСОБА_5 на загальну суму
1500грн., майно ОСОБА_6, на загальну суму
3500грн. і майно ДП «Морська
аварійно-рятувальна служба» на
загальну суму 3830грн., після чого з
викраденим з місця скоєння злочину
зник.

28 вересня 2005р. Малиновським районним
судом м. Одеси було постановлено вирок,
яким ОСОБА_2 було визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
185 КК України та призначено покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі
із звільненням від відбування
покарання та встановленням
випробувального строку протягом
одного року згідно ст. 75 КК України.

28 березня 2006р. ухвалою апеляційного
суду Одеської області вирок
Малиновського районного суду міста
Одеси від 28 вересня 2005р. скасовано, та
вказану кримінальну справу було
повернуто прокурору Малиновського
району м. Одеси для організації
додаткового розслідування.

20 травня 2008р. Малиновським районним
судом міста Одеси було винесено
постанову про направлення
кримінальної справи №0 прокурору
Малиновського району м. Одеси для
проведення додаткового розслідування.

14 квітня 2009р. кримінальна справа була
направлена у СВ Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області для проведення
додаткового розслідування.

09 липня 2012р. кримінальну справу
прийнято у провадження слідчим СВ
Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
Бабаєвим А.І., яким за результатами
досудового слідства 19 жовтня 2012р. було
винесено постанову про припинення
кримінального переслідування щодо
ОСОБА_2 за ч.3 ст. 185 КК України на
підставі п.2 ст.213 КК України.

Постановою СО Хмельницького ОМ
Малиновського РО ОГУ ГУМВС України від
19 жовтня 2012року кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 була припинена у
зв'язку з тим, що в ході слідства
доказів його вини в скоєні злочину
добито не було.

Вищевказана постанова від 19 жовтня 2012р.
була скасована згідно постанови
прокурора Малиновського району міста
Одеси від 14 листопада 2012р., та справу
було направлено до Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області для організації
досудового слідства. Згідно витягу з
ЄРДР від 10 липня 2013р. №0001522,
досудове слідство по справі триває.

Представник прокурора надав суду
апеляційної інстанції інформацію, що
на даній час по справі проводяться
слідчі дії (а.с.280-286).

Згідно п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» від 01
грудня 1994р. підлягає відшкодуванню
шкода, завдана громадянинові внаслідок
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян. У
наведених в ст. 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовується і
моральна шкода.

Відповідно до ст.1176 ЦК України, Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного притягнення
до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання відшкодовується державою у
повному обсязі незалежно він вини
посадових осіб. Право на відшкодування
шкоди виникає лише в разі припинення
кримінальної справи за відсутністю
складу злочину.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що звернення
ОСОБА_2 до суду із відповідним позовом є
передчасним, оскільки остаточного
рішення по справі не прийнято та
відповідна постанова про закриття
провадження у кримінальній справі за
відсутністю в його діях складу злочину,
на якій ґрунтується правова позиція
позивача, на даній час скасована, що, в
свою чергу, виключає можливість
задоволення даних позовних вимог.

Як зобов'язує процесуальний закону суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням особи, виключно в межах
заявлених вимог та не вправі на власний
розсуд виходи за рамки цих вимог чи
змінювати осіб, до яких такі вимоги
заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України).

Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Однак
як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки відносно ОСОБА_2 постанова про
припинення кримінальної справи за
відсутністю складу злочину скасована,
заявлений ним позов саме з підстав п. 1
ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» від 01 грудня 1994р. і
ст.1176 ЦК України про відшкодування
шкоди задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2 не позбавлений можливості
звернутися до суду з позовом з інших
підстав, передбачених ст.11 ЦПК України
з урахуванням тривалого часу
проведення слідчих дій по справі.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 грудня 2013року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяті днів з дня
її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської
області
І.П.Сидоренко

С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова