Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1742/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Бубличенко
В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - ОСОБА_5,
житлово-експлуатаційна контора № 13
управління житлово-комунального
господарства Кіровоградського
міськвиконкому, про визнання таким, що
втратив право користування квартирою,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 15 квітня 2014 року
і

в с т а н о в и л а :

03 грудня 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду із зазначеним
позовом, в якому просила визнати ОСОБА_6
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1 в місті Кіровограді.

Рішенням Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 15 квітня 2014
року у позові відмовлено. Суд
встановив, що відповідач постійно
проживав і проживає у спірній квартирі,
оплачує комунальні послуги, тому
дійшов висновку про необгрунтованість
позовних вимог про визнання його таким,
що втратив право користування
квартирою.

У апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Про час і місце розгляду справи
житлово-експлуатаційна контора № 13
управління житлово-комунального
господарства Кіровоградського
міськвиконкому повідомлена у
встановленому статтею 76 ЦПК України
порядку, її представник в судове
засідання не з'явився, але надав
заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивачки, адвоката
ОСОБА_7, та представника ОСОБА_5,
адвоката ОСОБА_8, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу представника відповідача,
ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка вселилася у
спірну квартиру на підставі ордеру,
виданого їй 12 травня 1991 року виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради (а.с.4).

Зазначена квартира була нею
приватизована і 17 липня 2007 року продана
ОСОБА_9 за нотаріально посвідченою
угодою (а.с.5-6).

22 вересня 2010 року в цій квартирі за
згодою її власника, ОСОБА_9, був
зареєстрований відповідач,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якому на той час
виповнилося 19 років (а.с.21).

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 01 червня 2011 року,
яке набрало законної сили, скасовано
розпорядження органу приватизації
Кіровоградської міської ради від 17
серпня 2008 року за № 41479 про передачу
ОСОБА_3 у приватну власність квартири
АДРЕСА_1 з моменту її приватизації, та
визнано недійсним видане їй свідоцтво
про право власності на житло від 17
серпня 2006 року за № 41479 (а.с.7-9). Квартира
знову перейшла у комунальну власність.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався в рішенні на те, що відповідач
постійно проживав і проживає у спірній
квартирі, оплачує комунальні послуги.

Такі висновки суду не можна визнати
обґрунтованими, оскільки вони
суперечать обставинам справи і нормам
цивільного процесуального
законодавства.

Так, згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 15 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа - ЖЕК № 13, про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою, та зняття з
реєстраційного обліку, встановлено, що
ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає,
його речей в цій квартирі немає.
Зазначене рішення набрало законної
сили (а.с.45-46).

Крім того, в судовому засіданні
представник ОСОБА_6, ОСОБА_9,
підтвердила, що відповідач у спірній
квартирі ніколи не проживав, оскільки
на час її придбання був неповнолітнім і
тому проживав разом з нею, а після
досягнення повноліття не мав
можливості вселитися у спірну
квартиру, оскільки в ній проживала
сім'я ОСОБА_3

Колегія суддів вважає доведеним той
факт, що відповідач не проживав і не
проживає у спірній квартирі. Укладення
ним з ЖЕКом № 13 договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій 17 січня 2014
року (а.с.54-56) вже після пред'явлення до
нього цього позову, а також оплата
наприкінці грудня 2013 року та в січні 2014
року частини вартості комунальних
послуг (а.с.57-59) не мають вирішального
значення при розгляді даної справи.

За приписами ст.4 ЦПК України при
здійсненні правосуддя у цивільних
справах суд захищає права, свободи та
інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законом.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом встановлені частиною 2
ст.16 ЦК України. Для оцінки
правильності обраного позивачем
способу захисту свого права суд
повинен з'ясувати характер спірних
правовідносин та можливість захисту
порушеного права в обраний спосіб.

Позивачка просила визнати
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою на підставі
ст.ст.71, 72 ЖК України, посилаючись на те,
що у спірній квартирі він не проживає.

Статтею 71 ЖК України передбачені
обставини, за наявності яких при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення. Стаття 72 ЖК України
встановлює порядок визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Зазначені норми стосуються
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду (глава 2 розділу Ш ЖК
України).

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач ніколи не був
наймачем чи членом сім'ї наймача
спірної квартири, ніколи в неї не
вселявся, тому право користування нею
в порядку, встановленому главою 2
розділу Ш ЖК України, не набув. За таких
обставин безпідставним є застосування
до спірних правовідносин зазначених
норм закону (ст.ст.71, 72 ЖК), що свідчить
про те, що спосіб захисту свого права
позивачкою обраний неправильно.

Встановлено, що відповідач був
зареєстрований у спірній квартирі 22
вересня 2010 року, коли її власником
значилася ОСОБА_9 на підставі договору
купівлі-продажу. Відчуження спірної
квартири стало можливим внаслідок
незаконної її приватизації.

На зазначені обставини не звернув
увагу суд першої інстанції при
розгляді справи, неправильно
застосував норми матеріального і
процесуального права, внаслідок чого
ухвалив помилкове рішення, яке
підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 15 квітня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - ОСОБА_5,
житлово-експлуатаційна контора № 13
управління житлово-комунального
господарства Кіровоградського
міськвиконкому, про визнання таким, що
втратив право користування квартирою.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді