Справа № 413/6769/13-ц
Провадження № 2/413/85/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2014 року
м. Красний Луч

Краснолуцький міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді
Бойко С. Л.,

при секретарі
Ковальовій О.М.,

за участю
позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.Красний Луч
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про спростування інформації та
стягнення моральної шкоди, завданої у
результаті порушення особистих
немайнових прав,

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з
дійсним позовом і в його обґрунтування
пояснила, що вона є пенсіонеркою за
віком, проживає з 1955р. за адресою:
АДРЕСА_1, але зареєстрована лише з 1964р.
Відповідач по справі, ОСОБА_2 проживає
за адресою: АДРЕСА_2 - є її сусідкою, яка
її постійно ображає, принижує її честь
та гідність. А саме, відповідач ОСОБА_2
вже на протязі тривалого часу, при
особистих зустрічах з нею ображає її
привселюдно та у будь-яких публічних
місцях. При цьому у своїх образливих
висновках відповідач звинувачує її у
ганебних та несприятливих вчинках
(наприклад, у вчинені позивачем
крадіжки), ображає її нецензурною
лайкою, зачіпає її особисте життя й
посилає образливі слова на адресу її
родичів. На будь-які прохання з боку
позивача припинити образи, ОСОБА_2 не
реагує, ще більше починає на неї
лаятися. Позивач вважає, що відповідач
порушує її права відносно права на
повагу до честі та гідності, адже
ОСОБА_2 привселюдно її ображає, та право
на недоторканність особистого і
сімейного життя, тому що відповідач
ображає не тільки її, але й її родичів,
та розповсюджує плітки стосовно її
приватного життя. Відповідач свавільно
втручається у особисте життя позивача
та життя її родини. Відповідач порушує
право позивача на честь, гідність,
шанобливе ставлення до особистості, та
недоторканість особистого і сімейного
життя, через що й має місце порушення її
немайнових прав, що завдало позивачу
відповідної моральної шкоди, яка
виявилася у її моральних переживаннях
та стражданнях, що потягло за собою
порушення нормального ритму життя,
хвилювання в результаті образ та
інфаркт міокарда, порушення сну.
Позивач звертає увагу на те, що образи
відбуваються систематично, навіть не
зважаючи на стан її здоров'я. Позивач
вважає, що відповідач повинна
спростувати інформацію, яку вона про
позивача розповсюджує, тим самим
шляхом, яким її розповсюджує, тобто при
усіх сусідах у голос. Розмір моральної
шкоди, заподіяної позивачу
відповідачем, позивач оцінює у розмірі
10000,00грн. на підставі тих душевних
хвилювань і переживань, зазначених у
позовній заяві, та керуючись
особистими життєвими принципами і
внутрішнім переконанням. Позивач
вважає, що 10000,00грн. частково зможуть
компенсувати її відчуття фізичного
болю та душевних страждань. Фізичний
біль, душевні страждання можуть бути
компенсовані в грошовій формі лише
частково, на думку позивача, оскільки
реально компенсувати завдані муки
морального характеру не можливо, а
зазначена вище сума допоможе їй, хоча б
частково, відновити її здоров'я та
емоційний стан, шляхом використання
ефективних дорогих медичних послуг та
іншими матеріальними благами, які
могли відновити її життєвий тонус.
Вищевказані способи і засоби, на її
переконання, зможуть частково
повернути їй до попереднього
повноцінного стану, а знання про
покарання винних у протиправних діях
осіб зможе відновити її світогляд і
самоповагу. Позивач просить оцінити її
фізичні та душевні страждання, ступінь
вини особи, яка завдала їй моральну
шкоду, оскільки вина є підставою для
відшкодування. А також, при визначенні
розміру відшкодування позивач просить
врахувати принципи розумності і
справедливості, керуючись особистими
переконаннями суду про принципи
правопорядку.

На підставі вищевикладеного, позивач
вимушена звернутися до суду з позовом
про стягнення моральної шкоди,
завданої у результаті порушення
особистих немайнових прав та просить
стягнути з відповідача на її користь
10000,00грн. в якості компенсації завданої
їй моральної шкоди, а також стягнути з
відповідача на її користь витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі 229,40грн. Крім того, просить
зобов'язати відповідача публічно
заявити, що інформація, яку вона
розповсюдила про позивача, є такою, що
не відповідає дійсності.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, і просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_3, підтримуючи викладене в позові,
вказує на те, що поширена відповідачем
інформація не відповідає дійсності та
порушує особисті немайнові права
позивача на повагу до честі, гідності,
недоторканість ділової репутації,
закріплені в ст.ст.270, 297, 299 ЦК України, а
тому підлягає визнанню недостовірною у
судовому порядку та спростуванню. На
підтвердження факту поширення
відповідачем недостовірної інформації
посилається на пояснення свідків,
протокол про адміністративне
правопорушення, висновок про
результати розгляду заяви ОСОБА_2,
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи, які долучені до
матеріалів справи для дослідження та
надання належної їм оцінки.

Відповідач позовні вимоги не визнала
повністю і суду пояснила, що вона та
позивач є сусідками, проживають в
АДРЕСА_1. На протязі довгого часу між
ними склалися неприязні відносини,
вони часто сваряться з приводу того, що
на її земельній ділянці постійно
пропадає урожай, часто бувають сварки
на побутовому ґрунті, позивач її
ображає, лається. Вона особисто не
висловлювалась на адресу позивача
непристойними словами, між ними дійсно
була сварка з приводу того, що на її
земельній ділянці було пошкоджено
урожай, ні кому з сторонніх вона не
скаржилась на позивача і не
розповсюджувала ні яку негативну
інформацію. Просить у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити у
повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_4 позов не визнав та суду пояснив,
що відповідно до позовної заяви
позивач наполягає на стягненні з
ОСОБА_2 на користь позивача 10000грн. в
якості компенсації завданої моральної
шкоди, та зобов'язання ОСОБА_2 публічно
заявити, що інформація, яку остання
розповсюдила про ОСОБА_1, є такою, що не
відповідає дійсності, стягнути з
ОСОБА_2 на користь позивача витрати,
пов'язаних зі сплатою судового збору у
розмірі 229,40грн. Вважає заявлені
позовні вимоги не вмотивованими, а
пред'явлений позов таким, що не
підлягає задоволенню на підставі п.п.14,
15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи». Зазначені в позовній
заяві документи, а саме постанови про
відмову у порушенні кримінального
провадження не є доказами поширення
інформації, що не відповідає дійсності,
так як, відповідно до цих документів
жодна особа не була притягнуто до
будь-якої відповідальності. А
відповідно до наданого позивачем акту,
складеного органами місцевого
самоврядування, саме відповідач
наполягала на тому, щоб органи
місцевого самоврядування допомогли
вирішити конфлікт між сусідами та
примирити відповідача з позивачем.
Враховуючи викладене, просить позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди, завданої у результаті
порушення особистих немайнових прав,
залишити без задоволення.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні
пояснила, що на протязі 2008-2009р.р. вона
підтримувала дружні відносини з
ОСОБА_2, і неодноразово чула від
остатньої, що ОСОБА_1 злодійка, краде
урожай з її городу, та гуляща, ці
розповіді були також у присутності
інших мешканців вулиці. При її
присутності у 2012р. та 2013р. відповідач на
вулиці висловлювала на адресу позивача
ображення, звинувачувала у тому, що
позивач веде аморальну поведінку.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснила, що сторони є її сусідками.
Коли вона приходила до відповідача по
воду, то остання їй розповідала та
показувала, що на городі все пропало,
говорила, що ОСОБА_1 чимось поливає
рослини і рослини пропали. Вона
особисто не чула, щоб сторони ображали
одна одну.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що вона добре знає сторони і
неодноразово чула нехороші
висловлювання зі сторони ОСОБА_2 на
адресу ОСОБА_1, висловлювання були
образливі, називала її повією,
горбатою. Вона дуже обурилась, так як
знає позивача як дуже порядну людину.
Висловлювання були гучними, на всю
вулицю. В тому числі у 2012-2013р.р. вона
неодноразово робила зауваження
відповідачу з приводу її негідної
поведінки у відношенні ОСОБА_1 Вона
неодноразово бачила, як ОСОБА_1 після
ображення зі сторони відповідача
плакала.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що вона добре знає сторони і
підтримує дружні відносини з ОСОБА_2,
часто буває у гостях у останньої. Їй
відомо, що між сторонами відбувається
конфлікт. 28.05.2013р. вона застала
відповідача у сльозах, остання
скаржилась на позивача, поскаржилась,
що ОСОБА_1 побила її та знищила урожай,
також був спір про користування
свердловиною, визвали дільничного,
який все зафіксував. В 2012р. також був
конфлікт між сторонами за город, однак
вона не чула, щоб сторони ображали одна
другу.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
пояснила, що вона є депутатом
Міусинської міськради і розбиралась по
обставинах, які були викладені у заяві
ОСОБА_2, а саме про конфліктну ситуацію,
яка виникла між сторонами в 2012р. Вона
пішла по місцю проживання сторін,
поговорила з кожною, вислухала.
Спробувала їх примирити. Відповідач не
оскорбляла позивача, остання дуже була
обурена, сварилася, ОСОБА_2 стала
звинувачувати ОСОБА_1, що остання
знищила овочі. Сторони не вдалося
примирити. Було створено комісію, однак
і комісії не вдалося примирити сторони,
так як відповідач продовжувала
наполягати на тому, що позивач
зіпсувала її рослини.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку сторін, показання
свідків, прийшов до наступного.

Європейський Суд у рішенні по
справі «Горнсбі проти Греції»
зазначив, що: «…відповідно до
встановленого прецедентного права п.1
ст.6 Конвенції про захист прав людини
та основних свобод гарантує кожному
право на звернення до суду або
арбітражу з позовом стосовно будь-яких
його цивільних прав та обов'язків.
Таким чином, ця стаття проголошує
«право на суд», одним з аспектів є
право на доступ, тобто право подати
позов з приводу цивільно-правових
питань до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
немайнової шкоди» від 31.03.1995р. № 4 під
моральною шкодою варто розуміти втрати
не майнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
негативних явищ, заподіяних обличчю не
законними чи діями бездіяльністю інших
облич. Моральна шкода може полягати в
приниженні честі і достоїнства,
погіршенні відносин з оточуючими
людьми, настанням інших негативних
наслідків.

При розгляді справ за позовами
про захист честі і гідності, ділової
репутації суд повинний виходити з
вимог ст.34 Конституції України про те,
що кожному гарантується право на волю
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Як роз'ясняє Пленум Верховного
Суду України в пункті 3 Постанови від
28.09.1990р. № 7 «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі,
гідності і ділової репутації громадян
і організацій», при розгляді цивільних
справ, порушених у порядку ст.297 ЦК
України, суди повинні з'ясувати чи
поширені відомості, про спростування
яких пред'явлений позов, чи ганьблять
вони честь, гідність і ділову репутацію
позивача і чи відповідають вони
дійсності.

Як вбачається із матеріалів
справі та встановлено судом, позивач
ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач по справі, ОСОБА_2 проживає
за адресою: АДРЕСА_2 - тобто сторони є
сусідками.

Між сторонами склалися впродовж
довгого часу неприязні відносини.

У своїй позовній заяві позивач
посилюється на те, що відповідач ОСОБА_2
вже на протязі тривалого часу, при
особистих зустрічах з нею ображає її
привселюдно та у будь-яких публічних
місцях. При цьому у своїх образливих
висновках відповідач звинувачує її у
ганебних та несприятливих вчинках, а
саме у знищенні рослин на городі,
крадіжці, ображає її нецензурною
лайкою, зачіпає її особисте життя й
посилає образливі слова на адресу її
родичів.

У судовому засіданні відповідач
підтвердила, що дійсно між нею та
позивачем склалися неприязні
відносини, вона дійсно звинувачувала
позивача в знищені рослин на городі,
однак не ображала нецензурними словами
та не лаялась на адресу останньої.

Як вбачається з пояснень у судовому
засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9 між сторонами
виникають конфлікти на побутовому
ґрунті, ОСОБА_2 неодноразово їм
скаржилась на те, що ОСОБА_1 знищує її
городину, показувала на пожовклі
рослини, що позивач постійно краде з її
городу урожай. Крім того, свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_7 підтвердили, що неодноразово у
їх присутності ОСОБА_2 ображала ОСОБА_1,
обзивала останню непристойними
словами, обвинуватила у неприпустимих
відносинах з чоловіками, при цьому
голосно лаялась на всю вулицю.

Відповідно до акту, складеного
комісією з представників Міусинської
міськради, даною комісією було
розглянуто скаргу ОСОБА_2 с приводу
конфліктів, які виникають на протязі
довго часу між заявником та ОСОБА_1,
поводом до яких були сварки з приводу
користування свердловиною. Крім того,
як вбачається з заяви ОСОБА_2, остання
скаржилась на те, що ОСОБА_1 постійно
знищує її рослини, квіти на городі.
Комісії не вдалося примирити сторони,
так як обидві сторони стали
висловлювати претензії одна до одної,
докори. Відповідно до складеного акту
комісія не виявила на городі ОСОБА_2
будь яких пошкоджень рослин.

10.07.2012р. ДІМ Краснолуцького МВ
УМВС було складено протокол про
адміністративне правопорушення № 173660
у відношенні ОСОБА_2, відповідно до
якого 27.06.2012р. приблизно о 14 год. 00 хв.
ОСОБА_2 у громадському місці у дворі
АДРЕСА_2 висловлювалась брудною лайкою
на адресу громадянки ОСОБА_1, чим скоїла
правопорушення, передбачене ст.173
КУпАП.

Постановою Краснолуцького міського
суду від 14.08.2012р. адміністративна
справа за ст.173 КУпАП у відношенні
ОСОБА_2 була припинена за малозначністю
правопорушення, та обмежено усним
зауваженням.

Як вбачається з постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
02.08.2012р., складеної ДІМ Краснолуцького
МВ УМВС, 27.07.2012р. приблизно о 10 год. 00 хв.
на ґрунті раніш неприязних відносин,
які склалися між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, між
сторонами сталася сварка, в ході якої
ОСОБА_2 стала ображати ОСОБА_1 словами,
що принижують людську гідність, стала
погрожувати ОСОБА_1 фізичною розправою.
Щоб не продовжувався конфлікт, ОСОБА_1
зайшла у свою квартиру.

З приводу поширення вищевикладених
слухів з боку відповідача, як видно з
пояснень свідків і позивача, ОСОБА_1
довелося виправдовуватися перед
сусідами та знайомими, переконувати
людей, що розповсюджені ОСОБА_2 слухи не
відповідають дійсності, позивач тяжко
переживала з цього приводу,
неодноразово зверталася до лікарні.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990р.
«Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі,
гідності і ділової репутації громадян
і організацій» під поширенням
відомостей слід розуміти
опублікування їх у пресі, передачу по
радіо, телебаченню, з використанням
інших засобів масової інформації,
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам,
повідомлення в публічних виступах, а
також: в іншій формі невизначеному
числу осіб або хоча б одній людині.

Згідно ст.32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростування недостовірної
інформації про себе, а також право на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої поширенням недостовірної
інформації.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що вищезазначені спірні
відомості, відносяться до таких, що не
відповідають дійсності, оскільки
викладені в стверджувальній формі
ствердження про знищення рослин на
городі відповідача позивачем, та про
недостойні вчинки нібито позивача в
биту, при цьому відсутні належні
докази, які б підтвердили, що такі дії,
вчинки позивача, були дійсно вчинені
позивачем, тому суд вважає, що поширені
відповідачем відомості підлягають
спростуванню, оскільки не доведена їх
правдивість.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу для
своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів, що
оспорювана позивачем інформація є
достовірною і підтверджується
належними доказами.

Посилання представника відповідача на
те, що викладена інформація є
оціночними судженнями відповідача,
судом не може бути прийнятими, оскільки
спірна інформація не має ознак
оціночних суджень, викладена
стверджувально, розповсюджена
відповідачем широкому невизначеному
колу сусідів та знайомим та має форму,
яка принижує честь, гідність, ділову
репутацію позивача, як добропорядного
громадянина.

Згідно ст.297 ЦК України громадянин
вправі вимагати через суд спростування
відомостей, що не відповідають
дійсності чи викладених неправильно,
що ганьблять його честь, гідність і
ділову репутацію чи заподіюють збиток
його інтересам, якщо особа, що поширила
ці відомості, не доведе, що вони
відповідають дійсності.

Так, відповідно до ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої внаслідок поширення про неї
та членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України, відповідно
до Конституції України фізична особа
серед іншого має право на повагу до
гідності та честі.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» за
загальним правилом, інформація, що
порочить особу, має бути спростована у
спосіб, найбільш подібний до способу її
поширення (шляхом публікації у пресі,
повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на зібранні громадян,
зборах трудового колективу,
відкликання документа тощо).
Спростування має здійснюватися у такий
самий спосіб, у який поширювалася
недостовірна інформація. У разі, якщо
спростування недостовірної інформації
неможливо чи недоцільно здійснити у
такий же спосіб, у який вона була
поширена, то воно повинно проводитись у
спосіб, наближений (адекватний) до
способу поширення, з урахуванням
максимальної ефективності
спростування та за умови, що таке
спростування охопить максимальну
кількість осіб, що сприйняли
попередньо поширену інформацію.

Суд прийшов до висновку, що способом
спростування недостовірної
інформації, розповсюдженої
відповідачем відносно позивача
повинно відбутися шляхом зобов'язання
ОСОБА_2 протягом п'ятнадцяти днів з дати
набрання рішенням законної сили
здійснити спростування інформації, що
не відповідає дійсності, поширеної
відносно ОСОБА_1, шляхом повідомлення
усіх осіб, що сприйняли поширену
інформацію.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав
та полягає зокрема у приниженні честі,
гідності, а також ділової репутації
фізичної особи.

Приймаючі до уваги, що при розгляді
заявлених вимог позивача, судом
встановлено приниження честі,
гідності, ділової репутації позивача,
як фізичної особи, саме розповсюдженою
інформацією відповідачем шляхом
звинувачення позивача в знищенні
рослин на городі та негідній поведінці
в биту позивача, суд приходить до
висновку, що пред'явлені вимоги
позивача про стягнення з відповідача
моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. на
висунутих ним підставах є
обґрунтованими і підлягають
частковому задоволенню у розмірі
1000,00грн.

Вирішуючи позов у частині
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає за необхідне застосувати
Конвенцію про захист прав та основних
свобод людини, яка є часткою
національного законодавства.

Визнання судом поширеної відповідачем
інформації недостовірною та
спростування такої інформації, та
стягнення моральної шкоди у розмірі
1000,00грн. є адекватною компенсацією за
будь-яку моральну шкоду, якої зазнала
позивач.

У відповідності до ст.88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 229,40грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 10 ЦПК України, ст.ст.277, 297, 299, 1167
ЦК України, Конституцією України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
немайнової шкоди» від 31.03.1995р. № 4,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 28.09.1990р. № 7 «Про
застосування судами законодавства, що
регулює захист честі, достоїнства і
ділової репутації громадян і
організацій», с у д -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про спростування інформації та
стягнення моральної шкоди, завданої у
результаті порушення особистих
немайнових прав задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію,
поширену ОСОБА_2 відносно того, що
ОСОБА_1 зловмисно знешкоджувала
рослини, що належать ОСОБА_2, що про
аморальну поведінку ОСОБА_1 в биту та
вважати її такою, що не відповідає
дійсності, порочать честь, гідність
ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 протягом
п'ятнадцяти днів з дати набрання
рішенням законної сили здійснити
спростування інформації, що не
відповідає дійсності, поширеної
відносно ОСОБА_1, шляхом повідомлення
усіх осіб, що сприйняли поширену
інформацію.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 1000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229,40грн.

В іншій частини позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Краснолуцький суд шляхом подачі
в 10-ти денний строк апеляційної скарги
з подачею її копій до апеляційної
інстанції або в порядку ч.2 ст.295 ЦПК
України.

Головуючий суддя:
С.Л. Бойко