Справа №483/587/13-ц 16.01.2014 16.01.2014 16.01.2014
Провадження №22-ц/784/158/14
інстанції: Медюк С.О.
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Рудніку Є.М.,

за участю: прокурора - Нижниченка
О.С.,представника управління
Держземагенства в Очаківському районі
- Могильницької І.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної
прокуратури

на рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 листопада 2013 року ,
ухваленого за позовом

Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури

в інтересах держави в особі:

Миколаївської обласної ради (далі -
Миколаївська міськрада),

державної інспекції сільського
господарства в Миколаївській області

регіонального ландшафтного парку
«Кінбурська коса»

(далі - РЛП «Кінбурська коса»),

до

Покровської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області

(далі - Покровська сільрада),

ОСОБА_4,

управління Держземагенства в
Очаківському районі Миколаївської
області (далі - Держземагенствов
Очаківському районі),

треті особи - Миколаївське обласне
управління водних ресурсів та
Очаківське міськрайонне управління
юстиції Миколаївської області,

про визнання незаконним та скасування
рішення Покровської сільської ради,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор звернувся з
вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор
зазначав, що рішенням Покровської
сільради № 4 від 10 грудня 2010 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачу у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,15 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1. На
підставі вказаного рішення
відповідачка отримала державний акт
на право власності на землю від 7 лютого
2012 року.

Однак, вказане рішення та акт є
незаконними, оскільки передана
відповідачці у власність земельна
ділянка входить до складу РЛП
«Кінбурська коса» та відносяться до
земель природно - заповідного фонду, що
розташовані в прибережній захисній
смузі, проект землеустрою не пройшов
державну експертизу, яка є обов'язковою
у випадку виділення земель
природоохоронного призначення, а
також землі вказаного призначення
можуть бути вилучені лише за
постановою КМУ України, або за
рішенням відповідної місцевої ради,
якщо питання про вилучення земельної
ділянки погоджується Верховною Радою.
Отже, Покровська сільрада діяла з
перевищенням повноважень, надаючи
відповідачці ділянку у власність.
Обґрунтовуючи вимоги щодо землі в
прибережній захисній смузі, прокурор
вказував на те, що на таких ділянках
забороняється будь-яка діяльність, що
негативно впливає на стан природних
об'єктів.

Посилаючись на викладене прокурор
просив:

- визнати незаконним та скасувати
вказане рішення,

- визнати недійсними та скасувати
зазначений акт на право власності на
землю,

- зобов'язати відділ Держкомзему в
Очаківському районі скасувати запис
про реєстрацію цього акту,

- повернути земельну ділянки у
комунальну власність в особі
Покровської сільради,

- зобов'язати Держкомзем в
Очаківському районі внести до
державного земельного кадастру
відомості про право власності за
територіальною громадою с. Покровське
на спірну земельну ділянку.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 14
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову. На
думку прокурора, висновки суду
суперечать обставинам справи та
вимогам матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що с.
Покровське знаходиться на території
Кінбурнської коси. Його межі та площа
декілька разів змінювалася.

Так, судом встановлено, що рішенням
Очаківської райради народних
депутатів від 27 грудня 1991 року
затверджені проекти встановлення меж
території сільських рад ( а.с. 356). В
межах території Покровської сільради
було розташовано с. Покровське. Межі
населеного пункту були узгоджені
згідно акту від 15 серпня 1991 року ( а.с.
355).

26 грудня 2000 року Очаківська райрада
прийняла рішення за № 11 про
затвердження меж площі сільських
населених пунктів, в тому числі меж с.
Покровське, площа якого складала 243,4 га
( а.с. 61). В п.2 додатку до цього рішення,
внесено зміни рішенням Очаківської
райради № 15 від 15 лютого 2013 року, у
зв'язку з неправильною назвою села (а.с.
55), яке скасовано постановою
Миколаївського окружного
адміністративного суду 27 вересня 2013 р.,
але на час розгляду справи в
апеляційному суду не набрало законної
сили.

Спірна земельна ділянка знаходиться в
межах земельної ділянки старої
забудови, і була передана у власність
відповідачці на підставі: - рішення
Покровської сільради № 4 від 10 грудня
2010 року про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність громадянам України
за рахунок земель житлової та
громадської забудови, що перебувають у
запасі Покровської сільської ради для
будівництва та обслуговування жилого
будинку , господарських будівель і
споруд для ведення особистого
селянського господарства по
Покровській сільській раді
Очаківського району Миколаївської
області, а також виданого 7 лютого 2012
року державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 19 ЗК України
землі, за своїм основним призначенням
можуть відноситися до земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення.

Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель
природно - заповідного фонду
включаються території та об'єкти
(природні заповідники, національні
природні парки, біосферні заповідники,
регіональні ландшафтні парки,
заказники, пам'ятки природи, заповідні
урочища), а також штучно створені
об'єкти.

У відповідності до ст. 7 Закону
України "Про природно - заповідний
фонд" в редакції на час виникнення
спірних правовідносин, межі територій
та об'єктів природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду.

Як зазначено в ст. 24 Закону, на
території регіональних ландшафтних
парків з урахуванням природоохоронної,
оздоровчої, наукової, рекреаційної,
історико-культурної та інших
цінностей, природних комплексів та
об'єктів, їх особливостей, проводиться
зонування з урахуванням вимог,
встановлених для територій
національних природних парків.

Проект організації території
регіонального ландшафтного парку,
охорони, відтворення та рекреаційного
використання його природних
комплексів та об'єктів і порядок його
реалізації затверджуються державним
органом, який прийняв рішення про
організацію парку.

Таким чином, для віднесення певної
земельної ділянки до території
ландшафтного парку, а отже за цими
ознаками до земель природно -
заповідного фонду, необхідно, щоб ця
територія була відведена природному
ландшафтному парку, в даному випадку
РЛП "Кінбурнська коса", в натурі або
було затверджено проект організації
території такого парку.

Між тим, рішень про відведення
вказаному парку відповідної території
не приймалося, та проекту організації
території парку не затверджувалося.

Так, РЛП "Кінбурнська коса" створено
на підставі рішення Миколаївської
обласної ради № 16 від 15 жовтня 1992 року.
Парк за рішенням повинен знаходитися
на території Кінбурнського півострову
та прилеглої акваторії Чорного моря і
Дніпро-Бузького лиману в межах
Очаківського району Миколаївської
області площею 17890,2 га, з яких, в тому
числі, землі, що знаходяться на
території Покровської сільради - 815,8
га.

Вказаним рішенням державному
управлінню Мінприроди по
Миколаївській області приписувалося
забезпечити розробку Положення і
проекту організації території РЛП
"Кінбурнська коса" ( а.с.25).

У 1994 році був розроблений проект
створення РЛП "Кінбурнська коса".
Рішенням Миколаївської облради від 28
квітня 1995 року затверджені подані
проекти створення заповідних об'єктів
місцевого значення, а Очаківській
райраді запропоновано забезпечити
переведення земель природоохоронних
об'єктів місцевого значення до
категорії природно -охоронного
призначення без зміни
землекористувача, у встановленому
порядку ( а.с. 56). 6 грудня 2000 року було
затверджено Положення про РЛП
"Кінбурнська коса", як юридичної особи
(а.с. 21-24). Згідно з Положенням,
відведення земельних ділянок парку
повинно проводитися на підставі
проекту організації території, в
порядку встановленому законодавством.

Рішенням Миколаївської обласної
ради № 9 від 16 березня 2007 року було
затверджено схему функціонального
зонування території ландшафтного
парку "Кінбурнська коса", але
постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року вказане рішення визнано
незаконним ( а.с. 357-358).

Наведені обставини свідчать про
правильність висновків суду про те, що
спірні земельні ділянки не відносяться
до території РЛП "Кінбурнська коса", а
відповідні доводи апелянта є
безпідставними.

Посилання апелянта на відсутність
затверджених меж селища суперечать
положенням статей 64-65 ЗК України в
редакції 1991 року і статей 173-174 ЗК
України, та наявним і дослідженим судом
письмовим доказам.

Так, у 2008 році, у відповідності до вимог
ч. 2 ст. 173 ЗК України, розроблено
генеральний план с. Покровське із
проектом землеустрою, за яким площа
населеного пункту збільшилася до 326,07
га за рахунок частини земель,
розташованих на межі населеного пункту
з напрямком вглиб півострова та
земель, які з'єднали селище з хуторами
(нині - вулиця Хуторська), межі та площа
яких були встановлені раніше за
відповідними рішеннями районної ради.

Хоча рішення щодо зміни меж населеного
пункту відповідним органом місцевого
самоврядування не прийнято, зі схем,
якими зафіксовані затверджені та
фактичні збільшені межі населеного
пункту вбачається, що земельна ділянка,
яка виділена у власність відповідачці,
в межах території с. Покровське, із
земель житлової та громадської
забудови по АДРЕСА_1 (колишні хутори),
розташована посеред населеного пункту,
входила та входить до складу
населеного пункту в первісних його
межах ( а.с. 95).

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЗК України (в
редакції на час прийняття спірних
рішень) та ст.ст 88, 89 ВК України,
прибережні захисні смуги
встановлюються з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення й засмічення та збереження
їх водності. На цих смугах, як
природоохоронних територіях, з
вищезазначеною метою встановлюється
режим обмеженої господарської
діяльності із забороною:

а) розорювання земель (крім
підготовки ґрунту для залуження і
залісення), а також садівництва та
городництва;

б) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для
худоби;

г) будівництва будь-яких споруд
(крім гідротехнічних, гідрометричних
та лінійних), у тому числі баз
відпочинку, дач, гаражів та стоянок
автомобілів;

ґ) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо;

д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки.

Відповідно до ч.5 ст. 87 ВК України
зовнішні межі водоохоронних зон
визначаються за спеціально
розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України (ч.6 ст. 87 ВК України).

За змістом пунктів 4, 5 Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 травня 1996 року
№ 486 (у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин),
проекти водоохоронних зон
розробляються на замовлення органів
водного господарства та інших
спеціально уповноважених органів,
узгоджуються з органами
Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад.

Виконавчі комітети місцевих Рад
зобов'язані доводити до відома
населення, всіх заінтересованих
організацій рішення щодо меж
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також водоохоронного
режиму, який діє на цих територіях (ч. 7
ст. 87 ВК України).

Таким чином, законодавством
визначено порядок розроблення,
погодження та затвердження проекту
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон, у межах яких
виділяються землі прибережних
захисних смуг.

Подібна правова позиція висловлена
в Постанові Верховного Суду України
від 22 травня 2013 року, ухваленої по
цивільній справі про перегляд рішення
за виключними обставинами № 6-25 цс 13.

Як було встановлено при розгляді
спору, проект землеустрою щодо
встановлення прибережної захисною
смуги в межах с. Покровське не
розроблено та не затверджено. Цільове
призначення земель усього населеного
пункту в межах двох кілометрів від
урізу води не змінено, та вони за
рішенням компетентного органу не
віднесені до земель водного фонду.

За такого, висновки суду про те, що
проект відводу спірної земельної
ділянки, яка не відноситься до
природно-заповідного або водного фонду
та не має такого цільового призначення
- як природоохоронне призначення, не
повинні проходити обов'язкову
спеціальну державну експертизу, є
обґрунтованими.

Доводи апелянта в цій частині
суперечать вимогам матеріального
права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду, ухваленого з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313- 315 ЦПК
України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Очаківського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
відхилити, а рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: