Справа № 432/523/14-ц
Провадження №2/432/740/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.

за участю:

- позивача
ОСОБА_1

- представника відповідача - товариства

з обмеженою відповідальністю
«Луганське

енергетичне об'єднання», який діє на
підставі

довіреності № 44 від 02.01.2014 р.
Усова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» (далі ТОВ
«ЛЕО») про визнання незаконними та
скасування наказів про дисциплінарне
стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Стахановського
міського суду Луганської області із
позовом до відповідача про визнання
незаконними та скасування наказів про
дисциплінарне стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що з 12.12.1995 р. він
працював на підприємстві відповідача
на посаді електромонтера по ремонту ВЛ
електропередачі 5 розряду дільниці
ЦЛМП. До листопада 2013 р. не мав жодного
стягнення за порушення трудової
дисципліни. Наказом № 24/АП від 06.11.2013 р.
він був притягнутий до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани.
Також цим наказом позивача було
позбавлено надбавки за високу
професійну майстерність. Вважає
вказаний наказ незаконним і таким, що
підлягає відміні з наступних підстав:
11.10.2013 р., відповідно до розпорядження №
01 від 11.10.2013 р. проводилася вирубка у
прольотах опор № 9-10 на ВЛ 35 кВ
Ломоватка - Комісаровка. Вирубка
проводилася бригадою, у склад якої
входив і позивач. Окрім нього в бригаді
були : керівник робіт - електромонтер з
ремонту ВЛ електропередачі 6 розряду
ділянки ЦЛМП підрозділу по
обслуговуванню ліній 35 кВ і вище
-ОСОБА_3 та член бригади електромонтер з
ремонту ВЛ електропередачі 4 розряду
ОСОБА_4 Завданням бригади була вирубка
дерев у прольотах опор № 9-10. Весь час,
відведений для роботи, бригада
займалася саме вирубкою дерев і
виконала це завдання. О 14.30 г. бригада
закінчила роботу і виїхала до м.
Стаханова. Ніяких нарікань з боку
керівника робіт ОСОБА_3 на роботу
позивача висловлено не було. Позивач не
керував роботами і виїзд до приміщення
лінійної служби здійснювався за
розпорядженням бригадира. Крім цього,
наказом № 1/АП від 10.01.2014 р. позивачу
була оголошена догана і він був
позбавлений надбавки за високу
професійну майстерність за те, що 09.01.2014
р. о 16.22 г. був відсутній на робочому
місці без поважної причини і не
попередив керівництво. Позивач з
наказом не згодний, оскільки в
означений час знаходився на роботі і
зайшов до приміщення, де були
розташовані працівники механізованої
колони, для узгодження роботи на
наступний день. У вказаний в наказі час
він знаходився на території
підприємства і до закінчення робочого
часу територію підприємства не
залишав. Вважає, що причиною винесення
наказів є його переслідування
керівництвом установи, оскільки
дружина позивача під час перевірки
контролерам підприємства дотримання
Правил користування електричною
енергією для населення, не дозволила
останнім оглядати всю квартиру, а
тільки допустила контролерів до
електролічильника. Наступного дня
після перевірки, позивача викликав до
себе безпосередній начальник і
запропонував написати заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням, а коли позивач відмовився,
йому було сказано, що його все одно
буде звільнено і для того приводи
знайдуться. Просить суд визнати
незаконними і відмінити накази № 24/АП
від 06.11.2013 р. та № 1/АП від 10.01.2014 р. про
оголошення позивачу доган та
позбавлення надбавок за високу
професійну майстерність; стягнути з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в сумі 1 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги і надав суду пояснення,
які повністю співпадають з доводами,
викладеними в позові. Суду також
повідомив, що з наказами його було
ознайомлено під особистий підпис. Його
робочий час триває з 07.30 г. до 16.30 г.,
перерва з 11.30 г. до 12.30 г.. Основним
робочим місцем позивача є майстерні,
які знаходяться в м. Стаханові по вул.
Телефонній,8. 11.10.2013 р. в складі бригади
ОСОБА_3, який був бригадиром та
електромонтера ОСОБА_4 він повинен був
виконувати роботи по вирубці дерев між
опорами № 9-10 лінії 35 кВ Ломоватка-
Комісарівка. На ділянку приїхали о 09.10
г. і закінчили роботу о 14.30 г.
Повернулися на підприємство і почали
підготовку до наступного робочого дня.
16.10.2013 р. робочий день проходив так само,
як і 11.10.2013 р., тільки бригада складала 5
чоловік. На ділянку вони приїхали о 08.30
г., виконали всю роботу за нарядом до
14.15 г. і повернулися на підприємство.
Зауважень до їх роботи не було. З
вимогою надати письмові пояснення з
приводу порушень, зазначених в
службовій записці головного інженера
за наслідками перевірки, яка мала місце
16.10.2013 р., до позивача ніхто не
звертався. 23.10.2013 р. він здавав екзамен і
бачив свого майстра ОСОБА_6, але він
таких вимог до нього не пред'являв. Акт
від 23.10.2013 р. вперше він побачив в суді.
Просить позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги позивача не визнав у
повному обсязі і суду пояснив, що
порушення членами бригади, до складу
якої входив позивач, трудової
дисципліни, що стало підставою для
винесення оскаржуваного наказу № 24/АП
від 06.11.2013 р. полягало у порушенні
режиму робочого часу, недбайливому
ставленні до інструментів та
нераціональному використанні
матеріальних та трудових ресурсів. Ці
порушення були зафіксовані у службовій
записці головного інженера
Стахановського РЕС, яка і стала
підставою для винесення наказу.
Відповідач, у відповідності до вимог
ст. 149 Кодексу Законів про працю України
(далі КЗпП України), зажадав від
позивача пояснювальну записку з
приводу порушень, але останній від
надання письмових пояснень відмовився.
Таким чином, підставою притягнення
позивача, поряд з іншими членами
бригади, до дисциплінарної
відповідальності 06.11.2013 р. було те, що
виконавши 11.10.2013 р. та 16.10.2013 р. раніше
закінчення робочого часу об'єми
денного завдання відповідно до наряду,
бригадир не зателефонував до
підприємства, щоб продовжити роботу на
іншій ділянці, щоб раціонально
використати робочий час та матеріальні
і трудові ресурси, а позивач не став на
цьому наполягати. Другий наказ було
винесено відносно позивача за
відсутність на робочому місті в
робочий час, а саме: 09.01.2014 р. керівник
Стахановського РЕС, в якому працює
позивач, проводив перевірку дотримання
всіма працівниками трудової
дисципліни і о 16.22 г. позивач на своєму
робочому місці був відсутній.
Відповідно до Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
підприємства встановлено наступний
режим роботи: початок роботи - 7.30 г.,
закінчення роботи 16.30 г., перерва для
відпочинку з 11.30 г. до 12.30 г. Таким чином
16.22 г. ще було робочим часом позивача і в
майстерні, яка є його робочим місцем,
останній був відсутній і його
безпосередній керівник не мав
відомостей з приводу його місця
перебування. При цьому працівники
підприємства можуть вільно
пересуватися по території
підприємства. Особливого режиму
фіксування прибуття працівників на
роботу та уходу з роботи, в
Стахановському РЕС не ведеться.
Присутність працівників в певний день
та час на робочому місці фіксується
табелем робочого часу. Оскільки в діях
позивача відповідач не побачив
належної турботи до виконання своїх
трудових обов'язків, його було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності. З наказами про
накладання дисциплінарних стягнень
позивач був ознайомлений. Між
позивачем та головним інженером
установи дійсно мала місце розмова з
приводу того, що дружина позивача не
допустила контролерів підприємства до
оселі під час перевірки дотримання
Правил користування електричною
енергією для населення, яка мала місце
(перевірка) наприкінці жовтня - на
початку листопада 2013 р. При цьому
погроз на адресу позивача з приводу
звільнення не висловлювалося. В
задоволенні позовних вимог просить
відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він
працює головним інженером
Стахановського РЕС ТОВ «ЛЕО». Саме він,
в складі комісії, 16.10.2013 р. проводив
перевірку дотримання трудової
дисципліни 11.10.2013 р. та 16.10.2013 р.
бригадою, в якій працював позивач.
Разом з іншими членами комісії вони
виїхали 16.10.2013 р. на ділянки, де
зазначена бригада повинна була
проводити вирубку дерев між опорами
лінії електропередачі 11.10.2013 р. на
дільниці Ломовотка - Комісарівка, та
16.10.2013 р. на дільниці Кадіївка -
Артемівка. Під час перевірки члени
комісії встановили, що роботи на
ділянках, які були зазначені в нарядах,
бригадою виконані, але роботу бригада
закінчила раніше закінчення робочого
часу і не приступила до подальшої
вирубки дерев на ділянках, які були
поруч, але не зазначалися в наряді
бригади. Таким чином, бригадою не
раціонально було використано робочий
час, матеріальні та трудові ресурси,
оскільки сусідні прольоти між опорами
лінії електропередач, хоча і не були
зазначені в наряді бригади на вирубку
дерев, відповідно, на 11.10.2013 р. та 16.10.2013
р., також потребували цієї роботи.
Бригадир, якщо бригада виконала роботу
раніше зазначеного часу, повинен був
зателефонувати на підприємство і
отримати додатковий наряд, але цього не
зробив, а позивач, якщо цього не зробив
бригадир, повинен був наполягати на
телефонуванні на підприємство для
отримання додаткового наряду. З
приводу виявлених порушень трудової
дисципліни, свідком було складено
службову записку на адресу керівника
підприємства. Хто складав Акт про
відмову позивача надати письмові
пояснення, свідок пояснити не може,
оскільки це проходило за його
відсутністю. Йому зазначений Акт було
передано ОСОБА_9, який повідомив, що
позивач відмовляється написати
письмові пояснення і після цього
свідок підписав зазначений Акт.
Безпосередньо під час відмови позивача
написати письмові пояснення, свідок
присутній не був.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що він
працює майстром виробничої дільниці І
групи ЦЛМП Стахановського РЕС. Позивач
був його підлеглим. У жовтні 2013 р.
електронною поштою він отримав
службову записку головного інженера, в
якій були зазначені порушення трудової
дисципліни бригади, в якій працював
позивач, виявлені під час перевірки,
яка мала місце 16.10.2013 р. Акт про відмову
позивача написати пояснення, 23.10.2013 р.
було складено начальником служби ВЛ
35кВ та вище Стахановського РЕС ОСОБА_9,
а свідок його лише підписав. Де, коли і з
яких підстав позивач відмовився
написати письмові пояснення, свідок
пояснити не може, оскільки не був при
цьому присутній.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він
працює начальником служби ВЛ 35кВ та
вище Стахановського РЕС. Позивач,
певною мірою, є його підлеглим. Йому
було відомо про наявність службової
записки головного інженера з приводу
порушення бригадою, в якій працював
позивач, трудової дисципліни. Через
бригадира ОСОБА_3 він зажадав від
позивача письмових пояснень і від
останнього дізнався, що позивач писати
письмові пояснення відмовився. З цього
приводу ним було складено Акт від 23.10.2013
р., який також підписали майстер
виробничої дільниці І групи ЦЛМП
Стахановського РЕС ОСОБА_6 та головний
інженер Стахановського РЕС ОСОБА_7
Об'єми робіт визначає майстер. На
підставі листка -обходу складається
план - графік на рік. Потім бригади
отримують наряд і виконують роботу,
зазначену в наряді. Якщо бригада
виконала роботу раніше закінчення
робочого часу, бригадир повинен
зателефонувати на підприємство і
отримати додатковий наряд. Позивача та
інших членів його бригади, разом з
бригадиром, у дисциплінарному порядку
було покарано за те, що вони, виконавши
визначену нарядом роботу раніше
закінчення робочого часу, не
зателефонували на підприємство і не
отримали додатковий наряд.

Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
на підставі доказів, наданих сторонами.
Судом досліджені всі докази, надані
учасниками судового процесу.
Клопотання про витребування і
дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішення на
підставі доказів, наданих сторонами і
досліджених під час судового розгляду
справи.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, показання
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи та оцінивши усі
докази по справі в їх сукупності, суд
приходить до наступних висновків:

згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру…

Кожен громадянин України, відповідно
до частини 1 статті 43 Конституції
України, має право на працю, що включає
можливість заробляти на життя працею,
яку він вільно обирає або на яку
погоджується.

Право громадян на працю,- тобто на
одержання роботи з оплатою праці не
нижче встановленого державою
мінімального розміру, - включаючи право
на вільний вибір професії, роду занять
і роботи, відповідно до положень ч.1 ст. 2
КЗпП України, забезпечується державою.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 12.12.1995 р. по 04.06.2014 р. працював
електромонтером на підприємстві
відповідача, що підтверджено копією
трудової книжки серії НОМЕР_2,
виписаної на ім'я позивача 23.07.1987 р.
(а.с.4-6) та копією наказу про припинення
трудового договору (контракту) від
04.06.2014 р. (а.с.63), які суд оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
оригінали зазначених документів
видані уповноваженими особами і
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Стаття 139 КЗпП України зобов'язує
працівників працювати чесно і
сумлінно, своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 140 КЗпП
України та абз2 п.1 Типових правил
внутрішнього розпорядку для робочих та
службовців підприємств, установ,
організацій, затверджених Державним
комітетом праці та соціальних питань
20.07.1984 р.(далі Типові правила), трудова
дисципліна на підприємствах, в
установах, організаціях
забезпечується створенням необхідних
організаційних та економічних умов
для нормальної високопродуктивної
роботи, свідомим ставленням до праці,
методами переконання, виховання, а
також заохоченнями за сумлінну працю.

В судовому засіданні встановлено, що
06.11.2013 р. керівником підприємства
відповідача видано наказ № 24/АП, яким
позивачу, поряд з іншими працівниками
підприємства, було оголошено догану та
позбавлено надбавки за високу
професійну майстерність в розмірі 12%,
за невиконання у повному обсязі 11.10.2013
р. об'єму визначених робіт та
відсутність 16.10.2013 р. на робочому місці,
а 10.01.2014 р. було винесено наказ № 1/АП ,
яким позивачу оголошено догану та
позбавлено надбавки за високу
професійну майстерність в розмірі 12%
за відсутність 09.01.2014 р. о 16.22 г. на
робочому місці без поважних причин, що
підтверджено копією наказу № 24/АП від
06.11.2013 р. (а.с. 7-8) та копією наказу № 1/АП
від 10.01.2014 р. (а.с.9), які оскаржуються
позивачем.

Відповідно до положень ст. 148 КЗпП
України дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення…

Приказ № 24/АП від 06.11.2013 р. винесено у
зв'язку з порушеннями, які мали місце
11.10.2013 р. та 16.10.2013 р., а наказ № 1/АП від
10.01.2014 р. - у зв'язку з порушенням, яке
мало місце 09.01.2014 р.

Отже вимоги положень ст. 148 КЗпП
України, під час винесення наказів,
були дотримані.

Частина 4 статті 149 КЗпП України
визначає, що стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівнику під
розписку.

В судовому засіданні встановлено, що з
оскаржуваними наказами позивач був
ознайомлений під особистий підпис, що
визнається позивачем, а отже
доказуванню, в силу ст. 61 ч.1 ЦПК України,
не підлягає. Але при цьому
представником відповідача на
підтвердження факту виконання вимог ч.4
ст. 149 КЗпП України надано суду копії
протоколів ознайомлення з документами
(а.с.52-53), які суд оцінює як допустимі і
кладе їх в основу рішення в якості
письмових доказів, оскільки оригінали
зазначених документів оформлені у
відповідності до вимог діючого
законодавства і факти, викладені в них,
не оспорюють ся позивачем.

Частина 1 статті 233 КЗпП України
встановлює, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до…
міського… суду в тримісячний строк з
дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права.

Як повідомив позивач, з наказом від
06.11.2013 р. він був ознайомлений під
особистий підпис приблизно 24-26
листопада 2013 р. З наказом № 1/АП від
10.01.2014 р. він був ознайомлений того ж
дня. До суду із позовом про поновлення
порушеного права позивач звернувся
05.02.2014 р., що підтверджено реєстрацією
позовної заяви позивача у
Стахановському міському суді
Луганської області № 2308 від 05.02.2014 р.
(а.с.1).

Таким чином, позивач дотримався
строків, визначених законодавством у
ч.1 ст. 233 КЗпП України, для захисту свого
порушеного права.

В констатуючій частині наказу № 24/АП
від 06.11.2013 р. зазначено, що підставою
його винесення стало наступне: 16.10.2013
р. під час перевірки роботи бригади,
було встановлено, що робота по вирубці
дерев в прольотах опор № 9-10 на ВЛ 35кВ
Ломоватка - Комірасівка 11.10.2013 р. по
наряду № 01 бригадою, до складу якої
входив позивач, виконана не в повному
обсязі. Крім того, 16.10.21013 р. під час
перевірки роботи зазначеної бригади,
яка повинна була проводити вирубку
дерев в прольотах опор № 78-79 на ВЛ 110 кВ
Кадіївка - Артемівка, бригади на
робочому місці не було (а.с.7).

При цьому в судовому засіданні
встановлено, що 11.10.2013 р. бригада , в
якій працював позивач, отримала наряд
на вирубку дерев в прольотах № 9-10 ВЛ 35
кВ Ломоватка - Комісарівка, а 16.10.2013 р.
отримала наряд на вирубку дерев в
прольотах № 78-79 ВЛ110кВ Кадіївка -
Артемівка. В зазначені дні бригадою
об'єми роботи, визначені нарядами, були
виконані у повному обсязі, що
підтверджено поясненнями позивача,
показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9,
які суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу рішення в якості доказів,
оскільки вони стабільні і
співвідносяться з іншими письмовими
документами, дослідженими під час
судового розгляду справи, а саме;
копіями письмових пояснень ОСОБА_3,
який був бригадиром бригади, в якій
працював в зазначені дні позивач, від
23.10.2013 р. та 04.11.2013 р.(а.с.37-38), копією
пояснення члена бригади ОСОБА_10 від
04.11.2013 р. стосовно роботи 16.10.2013 р. (а.с.39),
копією службової записки головного
інженера Стахановського РЕС ОСОБА_7
(а.с.47), копією Журналу обліку робіт по
нарядам та розпорядженням дільниці
ЦЛМП (а.с.68-69), які суд оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
оригінали зазначених документів
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Таким чином, в провину порушення
позивачу та іншим членам його бригади
покладено саме той факт, що бригада,
виконавши у повному обсязі роботу у
відповідності до отриманого на день
наряду, не почала виконувати додаткову
роботу, яка нарядом не була
передбачена, при цьому до уваги не були
прийняті факти того, що продовжувати
надалі роботу по вирубці дерев на
ділянках, які не були визначені в
наряді на 11.10.2013 р. та 16.10.2013 р. бригада
можливості не мала, оскільки в них
закінчився бензин для пил (16.10.2013 р.) та
стали непридатними для продовження
роботи цепі пил (11.10.2013 р.), отже знаряддя
праці втратили свої технічні
властивості, що позбавило бригаду
можливості перевиконати план, тобто
збільшити обсяг раніше встановленого
об'єму робіт, визначений в нарядах на
11.10.2013 р. та 16.10.2013 р. певними особами
підприємства, до обов'язків яких
віднесено визначення об'ємів робіт
працівників підприємства для
ефективної організації їх праці в
інтересах всього підприємства в
цілому.

Посилання представника відповідача на
те, що не зважаючи на непридатний стан
електричних пил, якими бригада
позивача повинна була виконувати свою
роботу, вони були оснащені сокирами і
могли продовжити перевиконання плану
робіт, визначених в наряді за допомогою
сокир, не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки ст. 142 КЗпП України саме
на власника або уповноважений ним
орган покладає обов'язок правильно
організувати працю працівників,
створювати умови для зростання
продуктивності праці, забезпечувати
трудову і виробничу дисципліну,
неухильно додержувати законодавства
про працю і правил охорони праці,
уважно ставитися до потреб і запитів
працівників, поліпшувати умови їх
праці та побуту, а відповідно до
положень п.п.б) п.12 Типових правил на
адміністрацію підприємств, установ та
організацій покладається обов'язок
створювати умови для росту
продуктивності праці шляхом
впровадження нових досягнень науки,
техніки та наукової організації праці;
здійснювати заходи щодо підвищення
ефективності виробництва, якості
роботи,… скорочення застосування
ручної малокваліфікованої та важкої
фізичної праці, поліпшення організації
та підвищення культури виробництва.

При цьому, як встановлено в судовому
засіданні доводи бригадира ОСОБА_3,
зазначені ним в своїх пояснювальних
записках від 23.10.2013 р. та 04.11.2013 р., доводи
члена бригади ОСОБА_10, зазначені в
пояснювальній записці від 04.11.2013 р. про
непридатний стан для роботи
електричних пил, керівництвом
підприємства не тільки не були
прийняті до уваги, а навіть не
перевірялися.

Пояснювальну записку ОСОБА_10 від 04.11.2013
р. з приводу причини не продовження
робіт бригадою 11.10.2013 р. (а.с.40), надану
представником відповідача в
підтвердження порушень трудової
дисципліни з боку позивача 11.10.2013 р., суд
до уваги не приймає, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що
11.10.2013 р. зазначена особа з бригадою
позивача не працювала, що підтверджено
копією Журналу обліку робіт по нарядам
та розпорядженням дільниці ЦЛМП,
розпочатого 03.2012 р.(а.с.68), оцінка якому,
як письмовому доказу надана судом вище
є додаткової аргументації не потребує.

Виходячи з аналізу положень ст. 50 КЗпП
України робочий час - це час, протягом
якого працівник зобов'язаний трудитися
відповідно до трудового договору і
законодавства про працю.

Стаття 57 КЗпП України визначає, що час
початку і закінчення щоденної роботи
(зміни) передбачається правилами
внутрішнього трудового розпорядку і
графіками змінності відповідно до
законодавства.

Пунктом 7.2 Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ТОВ «ЛЕО» встановлено, що в Товаристві
встановлено наступний режим роботи:
початок роботи - 7.30 г.; закінчення
роботи - 16.30 г.; перерва на відпочинок та
обід - з 11.30 г. до 12.30 г., отже тривалість
щоденної роботи працівників
підприємства дорівнює 8 годин, що
підтверджено копією Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання», затверджених
конференцією трудового колективу ТОРВ
«ЛЕО» 18.05.2012 р. (далі Правила)(а.с.30-35), які
суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу рішення в якості письмового
доказу, оскільки вони складені у
відповідності до Типових правил та
затверджені у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Аналіз норми 57 КЗпП України та стала
практика свідчать про те, що до складу
робочого часу вноситься час, який
витрачається на виконання виробничих
операцій. Підготовчо - заключний час і
час обслуговування робочого місця (час
на одержання наряду, матеріалів,
інструментів, ознайомлення з
документацією тощо) також входить в
рахунок робочого часу.

В судовому засіданні встановлено, що
11.10.2013 р. та 16.10.2013 р. бригада, в якій
працював позивач, за нарядами
виконувала роботу на ділянках,
розташованих за межами юридичної
адреси підприємства, а саме 11.10.2013 р. на
ВЛ 35 кВ Ломоватка - Комісарівка, а 16.10.2013
р. на ВЛ 110 кВ Кадіївка - Артемівка. Таким
чином. виходячи з положень ст. 57 КЗпП
час на одержання бригадиром наряду на
виконання зазначеної роботи, час
прибуття бригади до місця виконання
робіт та час повернення бригади до
свого робочого місця, розташованого на
підприємстві, входить до складу їх
робочого часу.

Також в судовому засіданні
встановлено, що а ні нарядами, а ні
іншими нормативними документами
підприємства не визначається певний
час, який бригада повинна витратити на
виконання роботи, визначеної нарядом.
Як встановлено в судовому засіданні в
Журналі обліку робіт по нарядам та
розпорядженням дільниці ЦЛМП (далі
Журнал) проставляється час з якого по
який бригада виконувала певну роботу і
робиться це наступним чином: по приїзду
на місце роботи бригадир телефонує на
підприємство і повідомляє про час
прибуття на дільницю і початок роботи,
про що в Журналі уповноваженою особою в
розділі «Дозвіл на допуск (дата, час)»
робиться відповідний запис: 11.10.2013 р. -
09.10 г., 16.10.13 о. - 08.30 г. По закінченні
виконання обсягів роботи, визначеної
нарядом, бригада повертається до
основного місця роботи, тобто на
підприємство, про що також
уповноваженою особою в Журналі в
розділі «Робота закінчена (дата, час)»
робиться відповідний запис: 11.10.2013 р. -
14.40 г., 16.10.2013 р. - 14.15 г., що підтверджено
копією Журналу обліку робіт по нарядам
та розпорядженням дільниці ЦЛМП
(а.с.68-69), оцінка якому, як письмовому
доказу надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує.

Отже, час виконання певної роботи
бригадами дільниці ЦЛМП, зазначений в
Журналі входить до складу робочого
часу працівників дільниці ЦЛМП і
відсутність бригади позивача 16.10.2013 р. о
14.45 г. на ділянці ВЛ 110 кВ Кадіївка -
Артемівка під час перевірки комісією
підприємства, не може бути розцінена,
як відсутність на робочому місці,
оскільки робочим місцем зазначеної
бригади і особисто позивача, є
приміщення ЦЛМП, розташоване на
території підприємства за адресою: м.
Стаханов, вул. Телефонна, 8, що
підтверджено п.1.8 Робочої інструкції
електромонтера по ремонту повітряних
ліній електропередач 35 кВ та вище
(а.с.74-77), а прольоти опор № 78-79 ВЛ 110 кВ
Кадіївка - Артемівка, станом на 16.10.2013 р.,
були тільки тимчасовим місцем
виконання роботи бригади за нарядом №
04.

Абзац 2 пункту 7.2 Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ТОВ «ЛЕО» встановлює, що облік явки на
роботу та уход з роботи організується
на підприємстві шляхом ведення табеля
обліку використаного робочого часу.
16.10.2013 р. позивач відпрацював на
підприємстві встановлені 8 годин, що
підтверджено копією табеля обліку
використання робочого часу за жовтень
2013 р. служби ліній 35кВ та вище (а.с.72),
який суд оцінює як допустимий і кладе
його в основу рішення в якості
письмового доказу, оскільки оригінал
зазначеного документу оформлений
уповноваженою особою у відповідності
до вимог діючого законодавства і
відомості, зазначені в ньому в частині
робочого часу, відпрацьованого
працівниками служби ліній 35 кВ та вище
у жовтні 2013 р. у встановленому законом
порядку не спростовані.

Посилання представника відповідача на
той факт, що обов'язок працівників
підприємства, виконавши певний обсяг
робіт зателефонувати і доповнити
наряд, встановлений п.6.2.5 Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ТОВ «ЛЕО» (далі Правила), є
безпідставним і судом до уваги не
приймається, оскільки відповідно до
примірника Правил, наданих саме
представником відповідача, зазначені
Правила зовсім не містять п.6.2.5 (а.с.30-35).
Не передбачено це і в Робочій
інструкції електромонтера по ремонту
повітряних ліній електропередачі 35кВ
та вище, затвердженої начальником
Стахановського РЕС 01.10.2013 р. (а.с.74-77), яку
суд оцінює як допустиму і кладе її в
основу рішення в якості письмового
доказу, оскільки оригінал зазначеного
документу складений та затверджений
уповноваженою особою у відповідності
до вимог діючого законодавства.

Одним з підпунктів пункту 9.1 розділу ХІ
Правил внутрішнього трудового
розпорядку для працівників ТОВ «ЛЕО»
дійсно передбачено, що трудова
дисципліна - це дбайливе відношення
працівника до власності Товариства,
ефективне використання приладів, машин
та іншого обладнання, дбайливе
відношення до інструментів,
вимірювальних приборів, спецодягу та
іншим предметам, виданим в
користування працівнику, економне та
раціональне використання сировини,
матеріалів, енергії, палива та інших
матеріальних ресурсів. Невиконання
зазначених вимог правил може тягнути
за собою дисциплінарну
відповідальність.

При цьому в судовому засіданні
встановлено, що підставою для
притягнення позивача та інших членів
бригади до дисциплінарної
відповідальності за наказом № 24/АП від
06.11.2013 р. стало не їх недбайливе
ставлення до власності Товариства,
неефективне використання приладів,
машин та іншого обладнання, недбайливе
відношення до інструментів,
вимірювальних приборів, спецодягу та
іншим предметам, виданим їм в
користування, неекономне та
нераціональне використання сировини,
матеріалів, енергії, палива та інших
матеріальних ресурсів, а невиконання у
повному обсязі робіт по наряду № 01 від
11.10.2013 р. та відсутність бригади на час
перевірки 16.10.2013 р. на робочому місці,
що, як встановлено під час розгляду
справи, не відповідає дійсності.

При цьому слід зауважити, що обов'язок
по визначенню певного обсягу робіт по
конкретним нарядам, до обов'язків
позивача не віднесено, що підтверджено
копією Робочої інструкції
електромонтера по ремонту повітряних
ліній електропередачі 35кВ та вище
(а.с.74-77), оцінка якій, як письмовому
доказу надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує.

В судовому засіданні встановлено, що
зазначені об'єми робіт визначає
майстер на підставі листків - обходів і
на підприємстві складається план -
графік на рік, відповідно до якого
видаються наряди.

Таким чином. на думку суду, з метою
ефективного та раціонального
використання сировини, матеріалів,
енергії, палива та інших матеріальних
ресурсів, на підприємстві є доцільним
переглянути порядок визначення певних
об'ємів робіт.

Посилання представника відповідача на
правомірність наказу № 24/АП від 06.11.2013
р. з причин наявності на підприємстві
колективної відповідальності позивача
поряд з іншими членами бригади на
підставі Положення про колективну
відповідальність членів бригади за
безпечне виконання робіт бригадою і
стан виробничої дисципліни, яке є
додатком № 18 до колективного договору
(далі Положення) (а.с.66) та Правила
безпечної експлуатації
електроустановок, затверджених
наказом Державного комітету України по
нагляду за охороною праці від 06.10.1977 р.
№ 257 (далі Правила) (а.с.67) не можуть бути
прийняті судом до уваги з тих підстав,
що відповідно до п.2 Положення правовою
підставою умови колективної
відповідальності членів бригади є
вимоги ст.14 Закону України «Про охорону
праці» і п.4.6 Правил (а.с.66).

Стаття 14 Закону України «Про охорону
праці» визначає, що працівник
зобов'язаний: дбати про особисту
безпеку і здоров'я оточуючих людей в
процесі виконання будь - яких робіт чи
під час перебування на території
підприємства; знати і виконувати
вимоги нормативно - правових актів з
охорони праці, правила поводження з
машинами, механізмами, устаткуванням
та іншими засобами виробництва;
користуватися засобами колективного
та індивідуального захисту; проходити
у встановленому законодавством
порядку попередні та періодичні
медичні огляди і несе безпосередню
відповідальність за порушення
зазначених вимог.

Пункт 4.6 Правил забороняє допуск до
роботи працівників з ознаками
алкогольного або наркотичного
сп'яніння і покладає на кожного
працівника, якщо він не може вжити
заходів щодо усунення порушень цих
Правил, негайно повідомити
безпосереднього керівника про всі
помічені порушення, а також про
небезпечні для людей несправності
електроустановок та машин, механізмів,
пристроїв, інструменту та засобів
захисту, що застосовуються під час
виконання робіт.

За п.6.1.2 Правил відповідальним за
безпечне ведення робіт є: робітник,
який видав наряд та видає
розпорядження; робітник, який дає
дозвіл на підготовку робочого місця і
на допуск; робітник, який готує робоче
місце; робітник, який допускає до
роботи; керівник робіт; робітник, який
наглядає за безпечним виконанням
робіт; член бригади.

Пункт 4 Положення зазначає, що
колективна відповідальність членів
бригади настає при одночасній
наявності двох факторів: допущено
порушення вимог нормативних
документів з охорони праці, пожежної
безпеки, технології робіт, виробничої
дисципліни; про допущене порушення не
могли не знати інші члени бригади.

Оскільки правовою підставою умов
колективної відповідальності членів
бригади є саме вимоги ст. 14 Закону
України «Про охорону праці» та п.4.6
Правил, які стосуються безпосередньо
дотримання вимог законодавства про
охорону праці під час виконання робіт
по безпечній експлуатації
електроустановок, а в судовому
засіданні встановлено, що а ні 11.10.2013 р.,
а ні 16.10.2013 р. позивач не порушив правила
охорони праці, визначені ст. 14 Закону
України «Про охорону праці» та п.4.6
Правил, посилання представника
відповідача на колективну
відповідальність позивача не
ґрунтується на законі і вимогах
Положення про колективну
відповідальність членів бригад за
безпечне виконання робіт бригадою і
стан виробничої дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни,
відповідно до положень п.24 Типових
правил є невиконання чи неналежне
виконання з вини працівника покладених
на нього трудових обов'язків…

Догана, в сенсі положень ст. 147 КЗпП
України є дисциплінарним стягненням
особистого немайнового характеру. Це
стягнення полягає у негативній оцінці
і засудженні поведінки працівника.

Таким чином, на підставі викладеного
суд приходить до висновку, що правові
підстави для притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності під
час постановлення наказу № 24/АП від
06.11.2013 р. були відсутні.

Звертаючись до суду із позовом, позивач
просить суд скасувати наказ № 24/АП від
06.11.2013 р. При цьому судом встановлено, що
за зазначеним наказом до
дисциплінарної відповідальності,
окрім позивача, було притягнуто ще
певне коло осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

Оскільки інші особи, притягнуті до
дисциплінарної відповідальності за
наказом № 24/АП від 06.11.2013 р. до суду за
захистом свого права не звернулися і, у
відповідності до положень ст. 38 ЦПК
України, не уповноважили на це
позивача, вимоги позивача в частині
визнання незаконним та скасування
всього наказу № 24/АП від 06.11.2013 р. не
ґрунтуються на законі і підлягають
задоволенню частково, а саме в частині
скасування зазначеного наказу тільки
відносно позивача.

Також в судовому засіданні
встановлено, що 10.01.2014 р. відносно
позивача було видано наказ № 1/АП за
відсутність на робочому місці 09.01.2014 р.
о 16.22 г., що підтверджено копією наказу
№ 1/АП від 10.01.2014 р. (а.с.9).

Як зазначено вище, основним робочим
місцем позивача є приміщення ЦЛМП,
розташоване в м. Стаханові по вул.
Телефонній,8, що підтверджено копією
Робочої інструкції електромонтера по
ремонту повітряних ліній
електропередачі 35кВ та вище,
затвердженої начальником
Стахановського РЕС 01.10.2013 р. (а.с.74-77),
оцінка якій, як письмовому доказу
надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує.

Підставою для винесення зазначеного
наказу стала пояснювальна записка
майстра ЦЛМП ОСОБА_6 від 10.01.2014 р. (а.с.48)
та, як пояснив представник відповідача,
особиста перевірка дотримання Правил
внутрішнього розпорядку з боку
керівника Стахановського РЕС Шишкіна
Павла Володимировича.

В судовому засіданні встановлено, що на
підприємстві відповідача прийнято
порядок проведення перевірок, що
підтверджено копією Регламенту
проведення перевірок робочих місць
керівництвом структурних підрозділів
ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання», затвердженого заступником
генерального директора - директором з
питань забезпечення бізнесу 30.05.2013 р.
(далі Регламент), який є обов'язковим до
виконання всім керівним складом
підприємства (а.с.49-51), яку суд оцінює як
допустиму і кладе її в основу рішення в
якості письмового доказу, оскільки
оригінал зазначеного документу
складено, оформлено, погоджено і
затверджено у відповідності до вимог
діючого законодавства про працю.

З пояснень позивача судом встановлено,
що 09.01.2014 р. він весь день був на роботі.
За 8 хвилин до закінчення робочого часу,
перебуваючи на території підприємства,
він зайшов до приміщення
механізаторів для обговорення обсягу
робіт на наступний день.

На спростування пояснень позивача,
представником відповідача
переконливих доказів суду не надано.
При цьому представником відповідача в
судовому засіданні підтверджено, що по
території підприємства працівники
можуть пересуватися вільно.

Пояснювальна записка майстра ОСОБА_6
від 10.01.2013 р.(а.с.48), копія якої надана
представником відповідача, також не
спростовує пояснень позивача, оскільки
майстер в ній зазначає, що знаходився
на іншому поверсі та в іншому
приміщенні і вважав, що позивач
знаходиться в приміщенні
електромонтерів. Крім того, факт
повного відпрацювання позивачем
робочого часу 09.01.2014 р. підтверджується
копією табеля обліку робочого часу
служби ліній 35кВ та вище за січень 2014 р.,
відповідно до якого позивач 09.01.2014 р.
відпрацював на підприємстві
встановлені 8 годин (а.с.70-71), який суд
оцінює як допустимий і кладе його в
основу рішення в якості письмового
доказу, оскільки оригінал зазначеного
документу виконано і посвідчено
уповноваженими особами у
відповідності до вимог діючого
законодавства і відомості, зазначені в
ньому відносно позивача, у
встановленому законом порядку, не
спростовані.

При цьому, факт відсутності позивача на
робочому місці, у встановленому
порядку не зафіксовано і керівником
підприємства, який 09.01.2014 р., відповідно
до Регламенту, проводив перевірку
дотримання працівниками Правил
внутрішнього розпорядку, оскільки,
згідно з п.4 Регламенту зауваження про
виявлені порушення оформлюються
«Актом перевірки робочого місця» по
формі, зазначеній в Додатку № 1. Копія
Акту перевірки спрямовується до
підрозділу СОТ. За наслідками
перевірок до порушників повинні бути
застосовані заходи впливу.

Таким чином, відповідно до локального
нормативного акту, прийнятого на
підприємстві і який є обов'язковим для
виконання всім його керівним складом,
незалежно від займаної посади
(Регламенту), виявлені порушення
трудової дисципліни фіксуються саме
Актом перевірки робочого місця
встановленого зразку.

При цьому представником відповідача не
надано суду переконливих доказів з
приводу того, що як 16.10.2013 р., так і 09.01.2014
р. керівним складом підприємства у
встановлений саме локальним
нормативним актом підприємства спосіб
та у відповідній формі були
зафіксовані порушення трудової
дисципліни позивача, що потягло
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності.

На підставі викладеного, службову
записку головного інженера
Стахановського РЕС, яка стала
підставою для винесення наказу № 24/АП
від 06.11.2013 р. про притягнення позивача
до дисциплінарної відповідальності, а
також письмове пояснення майстра
ОСОБА_6, яке стало підставою для
винесення наказу № 1/АП від 10.01.2014 р. для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,
оскільки начальник Стахановського РЕС
Шишкін П.В. ніяким чином не оформив
результати своєї перевірки, проведеної
ним на підприємстві 09.01.2014 р., суд не
приймає як допустимі докази виявлення
порушень трудової дисципліни з боку
позивача і не кладе їх в основу рішення
в якості письмових доказів, оскільки
зазначені документи не відповідають по
формі та змісту Акту перевірки
виконання вимог нормативно - правових
актів по охороні праці на робочому
місці, який є додатком № 1 до Регламенту
проведення перевірок робочих місць
керівним складом структурних
підрозділів ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» і визначений
зазначеним локальним нормативним
документом підприємства, як підстава
для застосування до працівників
заходів реагування.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.
149 КЗпП України, до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

При цьому, у судовій практиці
виробилося правило згідно з яким
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний надати докази того, що він
вимагав письмових пояснень від
працівника. На практиці таким доказом
може бути акт, що складений у вільній
формі свідками, саме в присутності яких
власник вимагав надання письмових
пояснень, а працівник відмовився від їх
надання.

Представником відповідача не надано
суду переконливих доказів з приводу
того, що до винесення наказу № 1/АП від
10.01.2014 р., керівництвом підприємства
були виконані вимоги ч.1 ст. 149 КЗпП
України.

Копію Акту про відмову позивача надати
пояснення по фактам, викладеним в
службовій записці головного інженера
Стахановського РЕС ТОВ «ЛЕО» ОСОБА_7
від 23.10.2013 р. (а.с.36), надану
представником відповідача на
підтвердження факту виконання вимог
ч.1 ст. 149 КЗпП України під час винесення
наказу № 24/АП від 06.11.2013 р., суд оцінює
критично і в основу рішення в якості
письмового доказу не кладе, оскільки в
судовому засіданні свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не спростували
пояснення позивача з приводу того, що
письмових пояснень з приводу фактів,
викладених в службовій записці
головного інженера підприємства за
11.10.2013 р. та 16.10.2013 р. від нього ніхто не
вимагав, оскільки не надали суду
переконливих доказів з приводу того де,
коли, за яких обставин позивач
відмовився надати письмові пояснення і
де, коли, за яких обставин було складено
зазначений Акт. Свідок ОСОБА_6 суду
показав, що зазначеного акту він не
пам'ятає, хоча свій підпис в ньому,
підтвердив. Свідок ОСОБА_9 суду показав,
що з вимогою про письмове пояснення він
звернувся не особисто до позивача, а до
його бригадира ОСОБА_3 Оскільки
письмових пояснень позивача йому
передано не було, він склав Акт і
передав його на підпис іншим особам.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача в
частині визнання недійним та
скасування наказу № 1/АП від 10.01.2014 р.
ґрунтуються на законі і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Звертаючись до суду із позовом, позивач
просить суд стягнути з відповідача на
його користь моральну шкоду в розмірі 1
грн., але при цьому, не зазначає в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується, як
того вимагає п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Оскільки накази стосовно притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності визнані судом
недійсними та скасовані, він дійсно міг
відчувати певні моральні страждання,
але, з точки зору суду, саме задоволення
вимог позивача в частині визнання
наказів про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності
неправомірними та їх скасування, є
достатньою сатисфакцією поновлення
порушених прав позивача і з цих
підстав, враховуючи розмір моральної
шкоди, визначеної позивачем як
відновлення його моральних страждань,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди не
ґрунтуються на законі і задоволенню не
підлягають.

Це узгоджується з позицією
Європейського Суду з прав людини,
висловленою ним в рішенні по справі
Білуха проти України від 09.11.2006 р.

Оскільки позивач, на підставі Закону
України «Про судовий збір», під час
звернення до суду звільнений від
сплати судового збору, враховуючи, що
його вимоги задоволені судом на ?
частини, з відповідача, відповідно до
вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, на рахунок
держави слід стягнути судовий збір в
сумі 121,80 грн. пропорційно до частини
задоволених вимог позивача.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод; ч.1
ст. 43 Конституцій України; ст.ст. 2 ч.1, 50,
57, 139, 140 ч.1, 147, 148, 149 ч.1,4 Кодексу Законів
про Працю України; абз. 2 п.1, п.п.б) п.12,
п.24 Типових правил внутрішнього
розпорядку для робочих та службовців
підприємств, установ, організацій,
затверджених Державним комітетом
праці та соціальним питанням 20.07.1984 р.;
п.4.6, п. 6.1.2 Правил безпечної
експлуатації електроустановок,
затверджених наказом Державного
комітету України по нагляду за
охороною праці від 06.10.1977 р. № 257; ст. 14
Закону України «Про охорону праці»; п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"; ч.1 ст. 1 ЦК
України; ст.ст. 10, 11, 38, 60, 61 ч.1, 88 ч.3, 212-215,
292, 294 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
№ 24/АП від 06.11.2013 р. в частині
оголошення електромонтеру по ремонту
ВЛ електропередачі 5 розряду ЦЛМП
ОСОБА_1 за порушення, зазначені в
констатуючій частині наказу, догани та
невиплати надбавки за високу
професійну майстерність за жовтень 2013
р. в розмірі 12%.

Взнати незаконним та скасувати наказ №
1/АП від 10.01.2014 р. відносно ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» на користь
держави 121, 80 грн. в рахунок
відшкодування судового збору
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів, з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі,
але були відсутніми під час його
проголошення, протягом 10 днів, з дня
отримання копії рішення, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.