Справа № 460/180/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4390/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

встановила:

В липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3, просив суд
стягнути з відповідача 43130,19 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та
16000 грн. відшкодування моральної шкоди
(а.с. 1-2).

03.04.2014 року як представник позивача
ОСОБА_2 подав уточнену позовну заяву в
інтересах позивача ОСОБА_4 до
відповідача ОСОБА_3, просив суд
стягнути з відповідача в користь
ОСОБА_4 43130,19 грн. відшкодування
матеріальної шкоди та 16000 грн.
відшкодування моральної шкоди, а також
судові витрати по справі (а.с. 74).

Оскаржуваним рішенням Яворівського
районного суду Львівської області від
03 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 32130
гривень 19 копійок матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок пошкодження
автомобіля марки «Ауді-80»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а також 600
гривень за надання експертних послуг
та 59 гривень 28 копійок за надання
телеграми-повідомлення про проведення
експертизи, а всього 32789 гривень 47
копійок.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 3000
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
судові витрати по справі в розмірі 350
гривень 79 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
не вірно оцінив обставини справи, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Звертає увагу на те, що всі заперечення
по справі подавались виходячи з
аргументів і доказів спричинення шкоди
ОСОБА_2, однак подавши уточнену позовну
заяву останній виступив вже не
позивачем, а представником позивача і
при цьому не змінюючи доказової бази
просив стягнути відшкодування в
користь власника автомобіля ОСОБА_4 .

Не погоджується з фактом встановлення
судом моральної шкоди спричиненої
ОСОБА_4, оскільки жодних доказів на
підтвердження зазначеного позивачем
не подано.

Представник позивача ОСОБА_2 володіє
автомобілем "Ауді" з вересня 2011 року.
Власник автомобіля проживає у
Калуському районі Івано-Франківської
області, а автомобіль експлуатувався
ОСОБА_2 більше року у Яворівському
районі Львівської області. Тому вважає,
що моральна шкода власнику ОСОБА_4 не
доведена і визначена судом без
будь-яких доказів.

Також, звертає увагу на те, що стягнувши
матеріальну шкоду з відповідача, що
дорівнює ринковій вартості автомобіля,
суд не розглянув питання передачі
автомобіля відповідачу після повного
відшкодування ним збитків, тому
позивач отримав не компенсацію
спричиненої шкоди, а чистий прибуток.

Просить рішення Яворівського
районного суду від 03 квітня 2014 року в
частині стягнення моральної шкоди
скасувати, в іншій частині змінити
виклавши його в наступній редакції:
«Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
32130 гривень 19 копійок матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок
пошкодження автомобіля марки «Ауді-80»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а також
зобов'язати ОСОБА_4 після повного
відшкодування вищевказаної суми
передати даний автомобіль ОСОБА_3,
поклавши витрати з переоформлення на
ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 600
гривень за надання експертних послуг
та 59 гривень 28 копійок за надання
телеграми-повідомлення про проведення
експертизи

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
судові витрати по справі в розмірі 350
гривень 79 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив,
просить таку відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
01.07.2014 року не прибув, подав клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв"язку із мобілізацією його адвоката
до Збройних сил України.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове
засідання особи, яка бере участь у
справі, щодо якої немає відомостей про
вручення їй судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Беручи до уваги те, що відповідач
ОСОБА_3 був належним чином повідомлений
про день та час розгляду справи, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення йому поштового
відправлення від 14.06.2014 року (а.с. 89), мав
достатньо часу для укладення угоди з
іншим представником, особисто в судове
засідання не прибув та не повідомив суд
про причину неявки, тому на переконання
колегії суддів розгляд справи
необхідно проводити за відсутності
осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на заперечення
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково, виходячи із
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту права подання
позову про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, позивач
в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
своїх вимог.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що відповідач ОСОБА_3
винен у настанні ДТП та умисному
заподіянні позивачу шкоди
пошкодженням його автомобіля, а тому
зобов'язаний відшкодувати позивачу
ОСОБА_4 заподіяну матеріальну та
моральну шкоду внаслідок пошкодження
його автомобіля під час ДТП.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_2, автомобіль «Ауді, 80», р.н.
НОМЕР_1, належить на праві приватної
власності ОСОБА_4 (а.с. 8).

Нотаріально посвідченою довіреністю
від 04.09.2011 року ОСОБА_4 уповноважив
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 самостійно укладати
правочини щодо експлуатації а також
розпоряджатися транспортним засобом,
зокрема керувати, продати, обміняти,
здавати в оренду, позичку належний йому
автомобіль «Ауді», р.н. НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 26
листопада 2012 року, о 21,30 год. по вул. Миру
в с. Вороців Яворівського району
Львівської області, відповідач ОСОБА_3
керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 21043»,
р.н. НОМЕР_3, під час початку руху
здійснив наїзд на припаркований
автомобіль марки «Ауді», р.н. НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_4, яким в цей день
керував водій ОСОБА_2, заподіявши
даному автомобілю технічні
пошкодження.

Постановою Яворівського районного
суду Львівської області від 08 лютого 2013
року, яка залишена без змін постановою
апеляційного суду Львівської області
від 21.03.2013 року, ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,
124 КУпАП та накладено на нього
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік (а.с. 7).

Таким чином, обставини
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 26.11.2012 року, а також винність
відповідача ОСОБА_3. у цій
дорожньо-транспортній пригоді,
визначені у постанові Яворівського
районного суду від 08.02.2013 року, в силу
приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню в ході розгляду
даної цивільної справи.

Відповідно до висновку експертного
дослідження № 21 від 21 травня 2013 року,
складеного експертом Рожок В.Ф.,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки «Ауді», р.н. НОМЕР_1,
який пошкоджений під час ДТП, станом на
час настання ДТП, становить 39508,78
гривень; вартість матеріального збитку
заподіяного власнику автомобіля
внаслідок пошкодження його під час ДТП
на момент дослідження дорівнює
імовірній ринковій вартості
автомобіля до ДТП і становить 32130,19
гривень; імовірна ринкова вартість
даного автомобіля на момент до ДТП
становить 32130,19 гривень (а.с. 11-14).

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Права та обоз яки осіб, які беруть
участь у справі визначені у ст. 27 ЦПК
України.

В свою чергу, статтею 31 ЦПК України
серед іншого задекларовано, що сторони
мають рівні процесуальні права і
обов'язки. Крім прав та обов'язків,
визначених у статті 27 цього Кодексу,
позивач має право протягом усього часу
розгляду справи збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від
позову, а відповідач має право визнати
позов повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

Крім цього, у ст. 33 ЦПК України
визначено порядок заміни первісного
відповідача належним відповідачем, або
залучення до участі у справі іншої
особи як співвідповідача.

Системний аналіз наведених норм
законодавства надає колегії суддів
підстави для висновку, що діючий ЦПК
України не передбачає можливості
заміни позивача по справі, окрім
залучення до участі у справі
правонаступника відповідної сторони (в
тому числі позивача) в порядку ст. 37 ЦПК
України у випадку заміни особи у
відносинах.

Вищенаведені положення процесуального
закону слід розглядати таким чином, що
суд, керуючись засадами змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства, не вправі перебирати на
себе додаткові повноваження та
фактично самостійно вирішувати
питання про суб'єктивне право особи на
звернення до суду.

Незважаючи на те, що в апеляційній
скарзі відповідач просив суд змінити
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
та в частині стягнення моральної шкоди
скасувати, проте, встановивши
порушенням норм процесуального права,
відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвати по суті справи нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог у зв"язку із порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, які виразилися у
безпідставній заміні позивача по
справі, що не позбавляє права власника
автомобіля ОСОБА_4 звернутися у
встановленому порядку до суду з
позовом про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.
1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин