Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2939/13-ц
Номер провадження 2/213/42/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року, Інгулецький районний
суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді
Попова В.В.,

при секретарі -
Толстікової А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представників відповідачів
- ОСОБА_3,

- адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту проживання чоловіка та жінки
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про
визнання майна спільною сумісною
власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
вищевказаним позовом, який уточнила і в
редакції від 03.10.2013 року (а.с. 50-51)
просить суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_7, як чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, в період з
13 травня 2010 року по 06 серпня 2012 року;

- визнати квартиру, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на ? частину квартири, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування вищевказаних вимог
позивач зазначила, що на початку травня
2010 року вона познайомилась з гр. ОСОБА_7
і вони одразу покохали один одного.
Наприкінці травня 2010 року гр. ОСОБА_7
запропонував їй жити з ним разом, як
чоловік та дружина, але без реєстрації
шлюбу, на що вона погодилась.
Незважаючи на те, що вони з ОСОБА_7 не
реєстрували свої шлюбні відносини у
встановленому законом порядку, вони
вважали один одного чоловіком та
дружиною. Перебуваючи з ОСОБА_7 у
фактичних шлюбних відносинах, вони
були пов'язані спільним побутом:
спільно вели сімейне господарство,
спільно заробляли грошові кошти та
складали до спільного бюджету, спільно
вирішували питання щодо його витрат.
Вони з ОСОБА_7 не лише були пов'язані
спільним побутом, але й мали взаємні
права та обов'язки один до одного: вони
будували сімейні відносин між собою та
іншими членами сім'ї на паритетних
засадах, на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги та
підтримки, дбали про матеріальне
забезпечення родини. Не маючи власного
житла, вони з ОСОБА_7 з травня 2010 року по
листопад 2011 року вимушені були
винаймати квартиру для проживання за
адресою АДРЕСА_2. Але у жовтні 2010 року,
їм з чоловіком стало відомо, що у них
народиться дитина, тому, вони вирішили
придбати власне житло - однокімнатну
квартиру. Так, 15 листопада 2011 року, за
договором купівлі-продажу вони з
чоловіком придбали однокімнатну
квартиру загальною площею 31, 5 м. кв.,
житловою - 16, 9 м. кв., розташовану за
адресою АДРЕСА_1. Названу квартиру було
оформлено на ім'я чоловіка, оскільки
через вагітність, вона не могла
приймати участь в укладені та
оформлені договору купівлі-продажу.
Але, квартиру вони обирали разом і
питання пов'язані з її купівлею
вирішували спільно. Після придбання
квартири вони одразу почали в ній
проживати. ОСОБА_7 вважав її своєю
дружиною і рівноправною власницею
квартири і у січні 2012 року вона
зареєструвала місце проживання у
придбаній квартирі. У червні вони з
чоловіком вирішили, що напередодні
пологів та після пологів вона
тимчасово мешкатиме у матері, оскільки
вони хвилювались, що пологи почнуться
під час знаходження чоловіка на роботі
і їй нікому буде допомогти. Також, вони
з чоловіком вважали, що після
народження дитини, необхідно
забезпечити найліпші умови догляду за
дитиною, а її мати мала досвід по
догляду за немовлятами. Тому 25.06.2012 року
вона тимчасово переїхала до матері. А
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з чоловіком
народився син - ОСОБА_8, якого одразу ж
вони також зареєстрували за адресою
свого постійного проживання, тобто по
АДРЕСА_1 Але ІНФОРМАЦІЯ_1 не очікувано
їх родину спіткало горе: її чоловік та
батько її дитини помер від серцевого
нападу. І одразу ж після його смерті
вони з дитиною «опинились на вулиці».
Батьки померлого, тобто відповідачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відібрали у неї ключі
від квартири та заборонили в ній
проживати. Вона навіть не встигла
вивезти належні нам з чоловіком меблі
та побутову техніку. Відповідачі не
визнають її цивільною дружиною
померлого та не визнають її права на
спірну квартиру. Вона вважає, що має
право на частину спірної квартири, що
спірна квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності, оскільки
була набута нею спільно з померлим
чоловіком. Вона з ОСОБА_7 були особами,
які спільно проживали, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки, тобто були сім'єю, виконували
зазначені обов'язки по відношенню одне
до одного, а отже між ними існували
відносини, які притаманні для дружини
та чоловіка. Таким чином, її частка
складається з 1/2 частина спірної
квартири.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги у повному
обсязі, просила суд їх задовольнити,
також зазначила, що в описовій частині
позову міститься одна помилка, а саме
позивачу та її чоловіку, ОСОБА_7 про
народження дитини стало відомо в
жовтні 2011 року, у той час, як в позові
помилково зазначений рік « 2010».

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_3 позов не визнала
повністю та пояснила, що вона є рідною
сестрою померлого ОСОБА_7 Вона знає
позивача як коханку її брата, не більше
того, однією сім'єю вони не мешкали,
мешкали як коханці, як люди, які
проводять спільно час. У батьків
виникла необхідність розміняти житло,
щоб забезпечити собі спокійну старість
та свого сина, ОСОБА_7 власним житлом, де
він міг би зі своїми коханками
проводити час. Гроші на квартиру
отримали від доплати за договором міни,
яку виплатили до оформлення договору
міни, також, батько 12 листопада зняв з
депозитного рахунку 30 000 грн. ОСОБА_1
ніяких внесків не робила. На той час,
коли купувалась квартира ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 не мешкали разом. При цьому
ОСОБА_1 в спірній квартирі
зареєструвалась за допомогою шантажу,
вона шантажувала ОСОБА_7 тим, що знала
його професійні таємниці, які може
розповісти його начальнику цеха.
Оскільки робота у ОСОБА_7 була
грошовита, він боявся її втратити і
зареєстрував ОСОБА_1 у квартирі, яка
прожила там один місяць, а потім
забрала всі речі з квартири і сумісні і
не сумісні. На передодні смерті ОСОБА_7
був сильно побитий і боявся
знаходитись в квартирі. ОСОБА_7
наголошував, що йому погрожують
постійно і вони з батьками допускають,
що до побиття і погроз ОСОБА_7 причетна
позивач, ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
відповідачів, адвокат ОСОБА_4 позов не
визнала повністю, просила відмовити у
його задоволенні, пояснивши, що доказів
на обґрунтування позовних вимог не
надано, позивач та померлий ОСОБА_7 не
мешкали в зареєстрованому шлюбі,
однією сім'єю вони не мешкали, спірна
квартира купувалась особисто померлим
ОСОБА_7 за доплату, яку він отримав за
договором міни квартири.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що вона здавала свою квартиру
для мешкання позивачу та ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_2, де останні разом
мешкали з травня 2010 року по осінь 2011
року. Позивач мешкала в цій квартирі з
2007 року, потім у 2010 році вона
повідомила, що зійшлась з чоловіком і
бажає разом з ним мешкати у її квартирі.
В подальшому позивач та ОСОБА_7 разом
приходили до неї з цим питанням, вона
спілкувалась з ОСОБА_7 і дала згоду на
їх сумісне проживання в її квартирі.
Раз на місяць вона відвідувала їх, щоб
забрати гроші за комунальні послуги.
Вона бачила, що ОСОБА_7 відносився до
позивача як її чоловік, отже вона
сприймала їх як сім'ю. Крім того, вона
питала у сусідів про їх мешкання, які
казали, що їх мешкання проходить тихо
та спокійно. Також вона бачила їх разом
на ринку із покупками. Восени 2011 року
позивач сказала, що вони купили
квартиру, в якій зроблять ремонт та
переїдуть туди. Свідок ОСОБА_9 при
участі сторін у справі впізнала ОСОБА_7
за фотографіями, які знаходяться в
матеріалах справи на аркушах 81-83.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що вона разом працювала з
позивачем. ОСОБА_7 вона знає, оскільки
він часто приходив до них на роботу і
позивач познайомила її з ним. З початку
позивач представила його, як свого як
хлопця, а потім як чоловіка. Вона
приходила до них у гості в квартиру, яку
вони знімали, пила у них чай, бачила в
квартирі ОСОБА_7, який поводив себе як
господар і вона без сумніву вважала їх
одною сім'єю. Також бачила їх разом у
магазині.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що, вона знає позивача з 1999
року, познайомилися на роботі,
працювали разом та здружилися. Позивач
познайомила її зі ОСОБА_7 Вона
достовірно знає, що позивач та ОСОБА_7
мешкали на зйомній квартирі по пр.
Перемоги як чоловік та жінка, оскільки
вона приходила до них у гості і бачила
це особисто. На тій квартирі вони
мешкали приблизно 2 роки, потім на
спільні кошти придбали свою квартиру,
зробили в ній ремонт та переїхали туди.
Одразу вони не одружились, оскільки не
встигли, позивач завагітніла, а потім
не стало ОСОБА_7 Вона інколи разом з
ними ходила до магазину, на ринок,
бачила, як вони разом роблять покупки.
ОСОБА_7 працював майстром на ІнГЗК 5
днів в неділю з ранку, у нього були
вихідні дні - субота і неділя. Вона
дружила з позивачем та ОСОБА_7 та
спілкувалася з ними не менше ніж раз на
три тижні. На похоронах ОСОБА_7 вона
була та бачила там його сестру. Свідок
ОСОБА_11 при участі сторін у справі
впізнала ОСОБА_7 за фотографіями, які
знаходяться в матеріалах справи на
аркушах 81-83.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснив, що рідний дядько померлого
ОСОБА_7 є його однокласником і самого
ОСОБА_7 він знав з п'яти років, оскільки
він приїжджав до діда та бабки в с.
Городоватка, де також мешкав і він.
Взимку 2011 року він бачив в маршрутці
ОСОБА_7, який повідомив, що його батьки
продають свою квартиру та бажають
купити собі та йому по однокімнатній
квартирі. Він часто спілкувався зі
ОСОБА_7 за телефоном і чув від нього, що
він мешкає разом з жінкою. Знає, що
ОСОБА_7 та жінка мешкали на зйомній
квартирі на Інгульці приблизно о 2010-2011
році, один раз він заходив туди, але
позивача там не було. Також по
телефонній розмові з ОСОБА_7, не
пам'ятає коли саме це було, але знає, що
ОСОБА_7 вже був мешкав у купленій
квартирі, він чув від ОСОБА_7, що він
проживає зараз сам, готує собі їжу,
чекає сестру. Позивача особисто він
побачив лише на похоронах ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснив, що знав покійного ОСОБА_7 на
протязі 20 років. Підтверджує, що ОСОБА_7
жив з ОСОБА_1 на зйомній квартирі у 2010
році, оскільки він зі своєю жінкою
приходив на цю квартиру у гості до
ОСОБА_7, позивача тоді він не бачив. Зі
слів ОСОБА_7 він чув, що його батьки
продали квартиру та купили іншу
квартиру. Крім того, коли в нього було
сватання, він питав у ОСОБА_7,
запрошувати його одного чи разом з
ОСОБА_1, на що ОСОБА_7 відповів йому, що
вони живуть разом, отже і запрошувати
їх необхідно разом, отже він запросив
на сватання ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1 Також
він бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_1 разом в
магазині, бачив їх разом коли ОСОБА_1
була вагітна і вони разом гуляли на
вулиці. Він знав, що вони мешкали разом,
також він знав, що ОСОБА_7 є майбутнім
батьком дитини, якою була вагітна
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що він знав ОСОБА_7 приблизно 15
років, позивача знає приблизно з 2010-2011
року, знає, що ОСОБА_7 та позивач разом
мешкали на зйомній квартирі. Він знає,
що ОСОБА_7 мріяв про свою квартиру, чув,
що його батьки продали свою квартиру,
добавили грошей та купили йому
квартиру. Зі слів ОСОБА_7 він знає, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 то мешкали разом, то не
мешкали. Він допомагав ОСОБА_7
перевозити речі із зйомної квартири на
нову квартиру, при цьому позивач вже
була у новій квартирі як хазяйка,
оскільки на той час вони жили разом. На
новій квартирі він також допомагав
збирати гардероб, при цьому позивач
також була присутня, він також разом
вечеряв з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 коли
приходив до них у гості на зйомну
квартирах, при цьому він сприймав
ОСОБА_1 як співмешканку ОСОБА_7

Заслухавши думку сторін, показання
свідків, вивчивши матеріали справи у
їх сукупності суд приходить до
висновку, що позов підлягає повному
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач в період
з травня 2010 року по серпень 2012 року
проживала однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах, маючи спільний побут а
також взаємні права та обов'язки
позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з травня 2010
року по листопад 2011 року разом мешкали
за адресою: АДРЕСА_2. В жовтні 2011 року їм
стало відомо, що у них народиться
спільна дитина. 15 листопада 2011 року
ОСОБА_7 за договором купівлі продажу
квартири становиться власником
спірної квартири АДРЕСА_1. З 13 листопада
2011 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 разом
почали мешкати у спірній квартирі.
10.01.2012 року позивач, не змінюючи місце
проживання була офіційно
зареєстрована у спірній квартирі де
продовжувала мешкати до 25.06.2012 року
після чого, у зв'язку з необхідністю
стороннього догляду перед пологами
позивач переїхала тимчасово мешкати до
своєї матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилася спільна
дитина - син ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_7 Місце мешкання позивача і
малолітнього сина до цього часу
залишається зареєстрованими за
спірною квартирою. Батьки покійного
ОСОБА_7, відповідачі у справі чинять
перешкоди позивачу і її малолітньому
сину, їхньому онуку у користуванні
житловим приміщенням - спірною
квартирою. Рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 20
серпня 2013 року позивачу і її
малолітньому сину було усунуто
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням - спірною квартирою за цим
позовом і вселено у цю квартиру,
рішення набрало законної сили 24 жовтня
2013 року.

Всі вищезазначені встановлені
обставини підтверджується наступними
доказами:

1) показаннями свідків, як з боку
сторони позивача, так і з боку сторони
відповідача, допитаних в судовому
засіданні:

- вищевказаними показаннями свідків з
боку сторони позивача - ОСОБА_9, ОСОБА_10
та ОСОБА_11;

- вищевказаними показаннями свідків з
боку сторони відповідача, а саме:
частковими показаннями свідка ОСОБА_12,
який чув від ОСОБА_7, що він мешкає разом
з жінкою, що ОСОБА_7 та жінка мешкали на
зйомній квартирі на Інгульці приблизно
о 2010-2011 році, куди він заходив туди;
показаннями свідка ОСОБА_13, згідно яких
він знав покійного ОСОБА_7 на протязі 20
років, підтверджує, що ОСОБА_7 жив з
ОСОБА_1 на зйомній квартирі у 2010 році,
також свідок ОСОБА_13 за пропозицією
ОСОБА_7 запрошував його разом з ОСОБА_1
на своє сватання, як осіб, які зі слів
ОСОБА_7, проживають разом, також бачив
їх неодноразово разом - в магазині, коли
ОСОБА_1 була вагітна та вони разом
гуляли, даний свідок знав, що вони
мешкали разом та те, що ОСОБА_7 є
майбутнім батьком дитини, якою була
вагітна ОСОБА_1; частковими показаннями
свідка ОСОБА_14, згідно яких він знав
ОСОБА_7 приблизно 15 років, позивача знає
приблизно з 2010-2011 року, знає, що ОСОБА_7
та позивач разом мешкали на зйомній
квартирі, він допомагав ОСОБА_7
перевозити речі із зйомної квартири на
нову квартиру, де бачив позивача як
хазяйку.

Отже вищевказані свідки як з боку
сторони позивача, так і з боку сторони
відповідача посвідчили під присягою
те, що вони знають про сумісне
проживання позивача та ОСОБА_7 у період
часу з 2010 року по 2012 рік, при цьому
показання більшості свідків приводять
суд до висновку, що позивач та ОСОБА_7
жили однією сім'єю, мали взаємні
обов'язки - мешкали разом на зйомній
квартирі, за яку сплачували гроші, в
подальшому разом переїхали до спірної
квартири, де мешкали разом, позивач
була вагітна від ОСОБА_7, позивач разом
зі ОСОБА_7 відвідували свідків,
приймали у себе свідків вдома, також
проводили разом свята.

2) наступними письмовими доказами:

- Актом сумісного проживання позивача
та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 з травня
2010 року по листопад 2011 року, завірений
підписами мешканців будинку АДРЕСА_2
та посвідчений майстром ділянки № 5/1
ОСОБА_15 та начальником ділянки № 5
ОСОБА_16 комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація №
20» м. Кривого Рогу (а.с. 95);

- Актом проживання позивача за адресою:
АДРЕСА_1 без реєстрації з 13.11.2011 року по
10.01.2012 року, з реєстрацією 10.01.2012 року та
проживання до 25.06.2012 року, завірений
підписами мешканців будинку АДРЕСА_1
та посвідчений майстром ділянки № 5/2
ОСОБА_17 та начальником ділянки № 5
ОСОБА_16 комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація №
20» м. Кривого Рогу (а.с. 96);

- копією аркушу з блокнота, на якому
міститься запис «Любимой жене в Новый
2011 г. от мужа ОСОБА_7», вказаний напис
був оглянутий представником
відповідачів ОСОБА_3, яка також є рідною
сестрою померлого ОСОБА_7, заперечень
щодо його належності ОСОБА_7 від якої не
поступило;

- копією свідоцтва про народження
сумісної дитини позивача та ОСОБА_7 -
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в
якому в графі БАТЬКИ/Батько значиться:
«ОСОБА_7» в графі БАТЬКИ/Мати значиться:
«ОСОБА_1»;

- копією паспорта позивача з відміткою
реєстрації за адресою спірної квартири
- АДРЕСА_1 від 10.01.2012 року (а.с. 30 зворотня
сторона аркушу);

- фотокартками, на яких зображені
позивач та ОСОБА_7 разом у грудні 2010
року та під час святкування новорічних
свят 2012 року, які були оглянути
стороною відповідача, а також кожним
свідком, заперечень щодо їх дійсності
не поступило (а.с. 81-83);

- рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 20.08.2013 року, яке було
постановлено у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом вселення,
в якому суд встановив і представниками
відповідачів це не заперечувалося, що
позивач ОСОБА_1 проживала однією сім'єю
без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_7, а також
що малолітній ОСОБА_8 був
зареєстрований в спірній квартирі до
смерті ОСОБА_7 і фактично вступив в
управління спадковим майном і
вважається таким що прийняв спадщину.
Даним рішенням суду було усунуто
ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_6
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом їх вселення у вказану
квартиру (а.с. 92-94);

- кредитним договором від 30.11.2011 року
про отримання позивачем кредиту у
розмірі 3 500 грн., договором
купівлі-продажу шафи «Аristo» від 30.11.2011
року, укладеним між позивачем та
Меблевим салоном «Гербор» з товарним
чеком до нього на суму 2800 грн. із
зазначенням доставки шафи за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 101-103), квитанції про
погашення кредиту позивачем (а.с. 99-100),
що вказує на наявність спільних витрат
та спільного побуту позивача та ОСОБА_7
за місцем їх спільного проживання - в
спірній квартирі;

- довідкою з місця роботи позивача,
згідно якої ОСОБА_1 працює лаборантом
хім. Аналізу в ОТК ПАТ «ІнГЗК» з 08.05.2002
року із зазначенням її заробітку (а.с.
98), що вказує на наявність у позивача
доходу під час сумісного проживання з
ОСОБА_7.

Таким чином, з урахуванням всіх вище
перелічених обставин суд встановив, що
позивач та померлий ОСОБА_7 дійсно
спільно проживали, були пов'язані
спільним побутом і мали взаємні права
та обов'язки, отже за правилами ч. 2 ст. 3
Сімейного кодексу України, складали
сім'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Таким чином, суд вважає, що спірна
квартира є спільною сумісною власністю
Позивача та ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Таким чином, суд вважає, що частка
позивача у спірній квартирі складає ?
частину квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Не приймаються до уваги доводи
представників відповідачів стосовного
того, що померлий ОСОБА_7 купив спірну
квартиру за гроші, які передав йому
його батько, а також за гроші, які він
отримав від Договору міни квартири, а
також доводи стосовно того, що спірна
квартира придбалась відповідачами для
їх сина, ОСОБА_7 для того, щоб він був
забезпечений власним житлом де міг би
проводити час зі своїми коханками,
вказані доводи залишаються лише
версіями, які не підтверджуються
жодним доказом з огляду на наступне.

Щодо покупки спірної квартири за гроші,
які ОСОБА_7 отримав від Договору міни
двокімнатної квартири, яка належала
йому та його матері, на однокімнатну
квартиру, у розмірі 40250 грн. (Договір
міни на а. с. 76-77), то суд не може
погодитись з такою думкою з наступних
підстав. Згідно Договору
купівлі-продажу квартири спірна
квартира була придбана ОСОБА_7 15.11.2011
року за 26 000, 00 грн. Згідно п. 3 Договору
купівлі-продажу спірної квартира
ОСОБА_7 сплатив 26 000, 00 грн. продавцю
повністю, усією сумою, до підписання
цього договору. Представник
відповідача, в обґрунтування своєї
думки посилається на пункт 3 Договору
міни, за яким «ОСОБА_7 отримав гроші у
сумі 40250 грн. повністю усією сумою до
підписання цього договору», вважаючи,
що ОСОБА_7 отримав гроші у розмірі 40250
грн. до купівлі спірної квартири. При
цьому, Договір міни був укладений через
11 днів після покупки спірної квартири,
а саме 26.11.2011 року і згаданий пункт 3
Договору міни не зазначає, коли саме
ОСОБА_7 отримав грошові кошти, таке
отримання грошей, за смислом Договору
міни, могло відбутись в той же день -
26.11.2011 року до моменту підписання
Договору міни. Отже відсутні будь які
підстави для висновку, що ОСОБА_7 по
Договору міні від 26.11.2011 року отримав
гроші до укладення Договору
купівлі-продажу спірної квартири, який
у свою чергу вказує, на сплату ОСОБА_7
грошей за спірну квартиру до
підписання Договору купівлі-продажу.
Таким чином, думка представників
відповідачів ґрунтується на
припущеннях, у той час, як відповідно до
ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, стороною відповідача
вказано, що батько померлого ОСОБА_7
12.11.2011 року зняв з свого рахунку 30 000 грн.
які передав сину, ОСОБА_7, для покупки
спірної квартири. Факт закриття
рахунку ОСОБА_6 на суму 30 000 грн. в АТ
«Ощадбанк» дійсно підтверджується
Випискою з рахунку від 05.04.2012 року (а.с.
104 зворотна сторона аркушу), проте факт
передачі цих грошей ОСОБА_7 і подальша
витрата їх на покупку спірної квартири,
або передача саме цих грошей продавцю
спірної квартири будь якою іншою
особою не підтверджений жодним
доказом. Доля вказаних грошей
залишається невідома, вони могли бути
витрачені на самі різноманітні цілі -
повернення боргів, придбання речей,
надання в борг, покладення на іншій
рахунок, погашення кредитних боргів
тощо. Вказані версії мають право на
таке ж існування, як і версія сторони
відповідачів, оскільки всі вони
ґрунтуються на припущеннях і всі вони
не підтверджені жодним доказом. Проте,
як згадувалось вище, доказування за
чинним цивільно-процесуальним
законодавством не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Також, не знайшли свого підтвердження
зазначені представником відповідачів,
сестрою покійного ОСОБА_7, обставини:

- стосовного того, що спірна квартира
придбалась для ОСОБА_7, як його власне
житло для проведення ним часу зі своїми
коханками;

- стовно того, що на момент купівлі
спірної квартири ОСОБА_7 та позивач
разом не мешкали;

- а також стосовно того, що позивач
знала професійні таємниці ОСОБА_7 і
шантажуючи його тим, що видасть їх його
начальнику цеха зареєструвалася у
спірній квартирі, оскільки її брат,
ОСОБА_7 боявся втратити роботу.

На підтвердження згаданих обставин
сторона відповідача не надала жодного
доказу, при цьому жодна сторона у
справі не була обмежена судом у наданні
доказів, або у сприянні їх надання
судом шляхом витребування у разі
певних складнощів чи неможливості їх
надання особисто. Всі клопотання
сторін щодо надання доказів були судом
задоволені повністю. Отже згадані вище
обставини ґрунтуються лише на
припущеннях.

Думка представника відповідачів
стосовно того, що під час покупки
спірної квартири позивач та ОСОБА_7 не
мешкали разом також залишається не
підтвердженою жодним доказом і у свою
чергу спростовується доказами -
вищевказаними Актами з КП ЖЕО № 20 (а.с.
95, 96), а також показаннями свідків.

Показання свідків з боку відповідачів
про те, що квартира купувалась батьками
ОСОБА_7 для нього судом до уваги не
приймаються, оскільки вони взяті
свідками лише зі слів померлого ОСОБА_7,
особисто ці свідки не були присутні під
час передачі грошів за спірну квартиру
і взагалі не приймали участь в купівлі
спірної квартири як свідки такої події.

У зв'язку із задоволенням позову у
повному обсязі на користь позивача з
відповідачів стягуються судові
витрати по справі, які понесла сторона
позивача (а.с. 6, 35, 48) - судовий збір за
розміром ставок, який визначений
Законом України «Про судовий збір»
згідно із заявленими та розглянутими
вимогами. При цьому судом встановлено,
що позивачем був сплачений судовій
збір у надмірному розмірі. У
відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» надмірно
сплачений позивачем судовий збір
підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись 74
СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_7, як чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 13
травня 2010 року по 06 серпня 2012 року.

Визнати квартиру, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі у
загальному розмірі 344 грн. 10 коп.

Надмірно сплачений позивачем судовий
збір в розмірі 234 грн. 40 коп. повернути
позивачу, ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2
ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В.
Попов.