АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8409/14
головуючий у 1-й інстанції: Савицький
доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в залі суду справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 13 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної
служби Спеціалізованого комунального
підприємства «Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового
обслуговування», треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Ритуальної служби
Спеціалізованого комунального
підприємства «Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування»
про зобов»язання здійснити
перепоховання ОСОБА_5 з ділянки НОМЕР_1
кладовища, розміщеного в м.Києві по вул.
Байкова, 6, реєстраційний №2.21220.3.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на
зазначеній ділянці поховав батька,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а в подальшому
на цій же ділянці поховав матір, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначає, що у
зв»язку із похованням батька, йому
видано Свідоцтво про поховання, що
встановлює його право користувача
місцем поховання.

У вересні 2011 року йому стало відомо, що
на зазначеній ділянці здійснено
підпоховання ОСОБА_5, яка не має
родинних зв»язків із членами його
сім»ї. Це поховання було оформлено на
ОСОБА_3, який не є кровним родичем
батьків позивача, при пред»явленні ним
Свідоцтва про смерть батька позивача,
яке, як зазначає позивач, раніше було
викрадене.

Позивач вважає, що відповідач належним
чином не переконався у відповідності
документів, які давали право на таке
підпоховання та його згоди, як
користувача місця поховання, не
отримував, що свідчить про невиконання
відповідачем обов»язку схоронності
місця родинного поховання.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 13 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що у рішенні суду не надано належної
правової оцінки його доводам.
Одночасно зазначає про свою незгоду з
висновками суду, як не підтвердженими
належними доказами, що підпоховання
сторонньої особи відбулось за згодою
його братів.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_2
просила апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Інші учасники в судове засідання не
з»явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ст.. 305 ЦПК України
колегія суддів ухвалила розглядати
справу за відсутності осіб, що не
з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, представника третьої особи,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що особа, яку підпоховали на місце
поховання батьків позивача, також є
їхньою родичкою - онукою, свідоцтво про
поховання отримано позивачем після
смерті цієї особи. Окрім того, вимоги до
осіб, яке здійснили підпоховання, не
заявлялись.

З такими висновками колегія суддів
погоджується.

Судом першої інстанції установлено, що
у жовтні 1967 року на ділянці НОМЕР_1
реєстраційний №2.21220.3 кладовища
«Байкового» в м.Києві по вул. Байкова, 6,
проведено поховання батька позивача -
ОСОБА_6 У липні 1981 року на цій же ділянці
проведено підпоховання матері
позивача - ОСОБА_7

У вересні 2011 року на зазначеній ділянці
проведено підпоховання ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та є онукою
батьків позивача ( дочкою брата
позивача ).

Відповідно до ст..2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
користувач місця поховання ( місця
родинного поховання) - особа, яка
здійснила перше поховання на
відведеному місці поховання (
родинного поховання) та/або має
відповідне свідоцтво про смерть
похованого і свідоцтво про поховання,
передбачене статтею 25 цього Закону.

Відповідно до положень ст.. 25
цього Закону після здійснення
поховання померлого виконавцю
волевиявлення померлого або особі, яка
взяла на себе зобов»язання поховати
померлого, як користувачу місця
поховання ( користувачу місця
родинного поховання) спеціалізованим
комунальним підприємством ( а в разі
його відсутності - виконавчим органом
сільської, селищної, міської ради)
видається відповідне свідоцтво.

Це свідоцтво дає право його
пред»явнику на встановлення
намогильних споруд у межах могили (
родинного поховання), вирішення
питання про проведення підпоховання,
здійснювати інші дії, пов»язані з
використанням місця поховання, якщо це
не суперечить законодавству.

Забороняється здійснювати поховання
інших померлих ( під поховання),
встановлення намогильної споруди,
склепу без згоди користувача місця
поховання (користувача місця родинного
поховання).

Установлено, що Свідоцтво про
поховання за реєстраційним номером
2.21220.3 на ім»я ОСОБА_1, видано 19 жовтня 2011
року, тобто після поховання ОСОБА_5, на
час поховання якої такого свідоцтва
будь-кому видано не було. Підпоховання
було здійснено на підставі
пред»явленого свідоцтва про смерть
особи, що була похована першою.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів відхиляє як безпідставні доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
відповідачем не дотримано вимог
схоронності місця родинного поховання
та не перевірено факту відношення
померлої ОСОБА_5 до похований на даній
могилі осіб.

Окрім того, ст..2 цього Закону визначає
поховання померлого як комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству. Ритуальні послуги - це
послуги, пов»язані з організацією
поховання та облаштуванням місця
поховання.

Ст..9 цього Закону визначає, що
ритуальні служби - спеціалізовані
комунальні підприємства, що
створюються органами місцевого
самоврядування в порядку,
встановленому законом, з метою
здійснення організації поховання
померлих і надання ритуальних послуг,
передбачених необхідним мінімальним
переліком окремих видів ритуальних
послуг, реалізації предметів
ритуальної належності, передбаченим
пунктом 2 частини другої статті 8 цього
Закону.

Відповідно до ст.. 11 цього Закону
поховання померлого покладається на
виконавця волевиявлення померлого.

Відповідно до ст..12 цього Закону
передбачено, що особа, яка
зобов»язалася поховати померлого, на
підставі свідоцтва про смерть
звертається згідно із статтею 8 цього
Закону до сільського голови або
ритуальної служби з приводу укладення
відповідного договору-замовлення на
організацію та проведення поховання.

Тобто, за змістом зазначених вище
правових норм відповідач є особою, яка
організує поховання померлих і надає
ритуальні послуги, при цьому,
здійснення поховання покладається на
виконавця волевиявлення померлого.
Відтак, відсутні підстави для
зобов»язання вчинити дії по
перепохованню особи, яка поховання не
здійснювала та вчинення таких дій не
відноситься до її компетенції.

Порушень норм процесуального права,
які давали б підстави для скасування
рішення суду першої інстанції,
колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 13 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова