Справа № 540/1089/14-ц
Номер провадження 2/540/275/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 Машівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді
Січиокно Т.О.

за участю: секретаря
Мотріченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка цивільну
справу за позовом ТОВ «Компанія
Фармко» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
про повернення коштів, отриманих
безпідставно, внаслідок рахункової (
лічильної) помилки,-

в с т а н о в и в :

у вересні 2014 року позивач звернуся
із вказаним вище позовом до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що 27 травня
2004 року ним із відповідачами було
укладено договори оренди землі,
згідно яких розмір орендної плати
складав 1300 грн. на рік. Однак, протягом
2011- 2013 років позивачем, внаслідок
допущено рахункової (лічильної)
помилки, було здійснено нарахування та
виплату орендної плати відповідачам у
розмірах більших, ніж належить їм до
сплати. При цьому, нарахування орендної
плати повинно було б здійснюватися у
відповідності до пункту 9 вищевказаних
договорів, з урахуванням коефіцієнтів
індексації, постанови Кабінету
Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 року
«Про методику нормативної грошової
оцінки земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів».
Таким чином, у травні 2014 року
виявилося, що внаслідок рахункової
(лічильної ) помилки протягом 2011 -2013
років відповідачу ОСОБА_11 було
нараховано та виплачено 43890,47 грн.
замість 15938 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_11 склала 27952, 47 грн.
Відповідачу ОСОБА_7 було нараховано та
виплачено 5592,75 грн. замість 1992,25 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_7
склала 3600, 5 грн. Відповідачу ОСОБА_10
було нараховано та виплачено 23884,63 грн.
замість 7969 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_10 склала 15915, 63 грн.
Відповідачу ОСОБА_12 було нараховано та
виплачено 45468,56 грн. замість 7969 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_12
склала 29530, 56 грн. Відповідачу ОСОБА_13
було нараховано та виплачено 22812,01 грн.
замість 7969 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_13 склала 14843, 01 грн.
Відповідачу ОСОБА_9 було нараховано та
виплачено 6153,59 грн. замість 1992,25 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_4
склала 4161, 34 грн. Відповідачу ОСОБА_1
було нараховано та виплачено 18757,75 грн.,
замість 7969 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_1 склала 10788, 75 грн.
Відповідачу ОСОБА_2 було нараховано та
виплачено 18148,10 грн., замість 7969 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_2
склала 10179,10 грн. Відповідачу ОСОБА_3
було нараховано та виплачено 5886,99 грн.,
замість 2067 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_3 склала 3819,99 грн.
Відповідачу ОСОБА_4 було нараховано та
виплачено 5402,55 грн., замість 1992,25 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_4
склала 3410,30 грн. Відповідачу ОСОБА_6
було нараховано та виплачено 2440,05 грн.,
замість 1992,25 грн. Таким чином, сума
безпідставно сплачених грошових
коштів ОСОБА_6 склала 2440,05 грн.
Відповідачу ОСОБА_8 було нараховано та
виплачено 21846,01 грн., замість 7969 грн.
Таким чином, сума безпідставно
сплачених грошових коштів ОСОБА_8
склала 13877,01 грн.

У зв'язку з цим, позивач просить суд
стягнути на свою користь із ОСОБА_1
грошові кошти у розмірі 10788,75 грн.; із
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10179,10
грн.; із ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
3819,99 грн.; із ОСОБА_4 грошові кошти у
розмірі 3410,3 грн.; із ОСОБА_5, яка
являється опікуном неповнолітньої
ОСОБА_6, грошові кошти у розмірі 2440,05
грн.; із ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі
13877, 01 грн.; із ОСОБА_12 грошові кошти у
розмірі 29530,56 грн.; із ОСОБА_13 грошові
кошти у розмірі 14843,01 грн.; із ОСОБА_9
грошові кошти у розмірі 4161, 34 грн.; із
ОСОБА_5, яка являється опікуном
неповнолітньої ОСОБА_7, грошові кошти у
розмірі 3600, 05 грн.; із ОСОБА_10 грошові
кошти у розмірі 15915, 63 грн.; із ОСОБА_11
грошові кошти у розмірі 27952, 47 грн.

У судове засідання представники
позивача ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з'явилися,
просять позов задовольнити з підстав,
викладених у ньому.

Представник відповідачів ОСОБА_16
просить суд в задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої заперечення
тим, що відповідачі упродовж 2011 -2013
років отримували орендну плату на
достатніх правових підставах, згідно
до умов договорів оренди землі,
укладених у 2004 році. Таким чином,
орендна плата нараховувалася і
виплачувалася їм позивачем
добровільно, а не внаслідок рахункової
(лічильної) помилки, а тому поверненню
не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши наявні в ній докази,
прийшов до наступного висновку:

27 травня 2004 року між ТОВ «Компанія
Фармко» та відповідачами було укладено
договори оренди землі строком на 10
років, згідно яких орендодавці надали,
а орендар прийняв в строкове платне
користування земельні ділянки
сільськогосподарського призначення.
(Том № 1 а.с.4-6,65-69,132-136, Том № 2 а.с.4-7,
69-71,117-119, Том № 3 а.с. 4-8, 153-156,185-189,215-219, Том
№ 4 а.с.5-9, 11-13, 127- 129).

Державна реєстрація даних договорів
проведена у встановленому законом
порядку.

Згідно п. 9 даних договорів розмір
орендної плати визначено у розмірі 1300
гривень на рік, при чому у
відповідності до п.10 обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції.

Сторонами не заперечується, що
додаткові угоди щодо зміни розмірів
орендної плати на укладалися.

При цьому, сторонами визнається та не
оспорюється, що відповідачам ТОВ
«Компанія Фармко» було нараховано та
виплачено у 2011 - 2013 роках орендну плата,
яка ними отримана у повному обсязі.

Так, протягом 2011 -2013 років відповідачу
ОСОБА_11 було нараховано та виплачено
43890,47 грн., відповідачу ОСОБА_7 було
нараховано та виплачено 5592,75 грн.,
відповідачу ОСОБА_10 було нараховано та
виплачено 23884,63 грн, відповідачу ОСОБА_12
було нараховано та виплачено 45468,56 грн.,
відповідачу ОСОБА_13 було нараховано та
виплачено 22812,01 грн., відповідачу ОСОБА_9
було нараховано та виплачено 6153,59 грн.,
відповідачу ОСОБА_1 було нараховано та
виплачено 18757,75 грн., відповідачу ОСОБА_2
було нараховано та виплачено 18148,10 грн.,
відповідачу ОСОБА_3 було нараховано та
виплачено 5886,99 грн., відповідачу ОСОБА_4
було нараховано та виплачено 5402,55 грн.,
відповідачу ОСОБА_6 було нараховано та
виплачено 2440,05 грн., відповідачу ОСОБА_8
було нараховано та виплачено 21846,01 грн.

Таким чином, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Обгрунтовуючи свої вимоги,
представники позивача послалися на ст.
1212 ЦК України, якою визначено, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно набуте, згодом відпала.

Як підставу для повернення нарахованої
та фактично виплаченої орендної плати
позивач зазначає «рахункову (лічильну)
помилку».

За правилами ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» - розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі. Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Ст. 22 цього ж Закону передбачено, що
орендна плата може справлятись у
грошовій, натуральній та відробітковій
(надання послуг орендодавцю) формах.
Сторони можуть передбачити у договорі
поєднання різних форм орендної плати.

Так судом встановлено, що типові
договори оренди землі від 27.05.2004 року,
укладені між позивачем та
відповідачами передбачали розмір та
строки внесення орендної плати з
застереженням про те, що розмір
орендної плати за певних умов, може
переглядатися щороку. До таких умов
відносяться, зокрема: підвищення цін,
тарифів, інфляція тощо.( пункт 13
договорів).

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно із ч. 1,2,3 ст.12 ЦК України, особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд. Нездійснення особою
своїх цивільних прав не є підставою для
їх припинення, крім випадків,
встановлених законом. Особа може
відмовитись від свого майнового права.

Частина 5 цієї ж статті визначає, що у
разі, якщо законом встановлені правові
наслідки недобросовісного або
нерозумного здійснення особою свого
права, вважається, що поведінка особи є
добросовісною та розумною, якщо інше не
встановлено судом.

Із досліджених доказів вбачається, що
упродовж 2011-2013 років позивачем розмір
орендної плати змінювався в сторону
збільшення виплат, які нараховувалися
та вчасно виплачувалися орендарем
орендодавцям.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦК України
правочини на виконання договору,
укладеного в письмовій формі можуть за
домовленістю сторін вчинятися усно,
якщо це не суперечить договору або
закону.

З урахуванням цих положень, суд
приходить до висновку, що така зміна
розміру орендної плати без
відповідного письмового оформлення у
вигляді узгоджених додатків до
договору оренди або ж без внесення
змін до договору, не може тягнути за
собою неправомірності сплати
орендарем орендної плати, виходячи з
наступного:

так, пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року роз'яснено, що до лічильних
помилок належать неправильності в
обчисленнях, дворазове нарахування
заробітної плати за один і той самий
період тощо.

Однак, судом встановлено, що орендна
плата, яку отримували відповідачі
упродовж трьох останніх років (2011 -2013
роки) у вигляді готівки, в натурі та
наданні послуг нараховувалася та
сплачувалася позивачем добровільно, за
взаємною згодою сторін, а отже з цих
підстав її слід вважати як узгоджену
сторонами орендну плата, оскільки при
її сплаті у підвищеному розмірі,
сторони діяли свідомо та розумно,
будь-яких доказів, які б вказували на
підтвердження недобросовісної
поведінки жодної із сторін, в
матеріалах справи не міститься.

Окрім цього, добровільність виплати
орендної плати підтверджується і
даними бухгалтерської документації, із
якою вбачається, що зміна розміру
орендної плати в сторону збільшення
мала місце систематично, впродовж
строку дії договорів оренди землі від
2014 року, будь - яких претензій в ході її
виплати у позивачів до відповідачів не
виникало.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спірне майно, а саме орендна плата,
впродовж 2011-2013 років була отримана
відповідачами на законних підставах, а
тому позовні вимоги суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 206. 1212 ЦК України,
ст.ст.21, 22 Закону України «Про оренду
землі», ст. 10, 11, 60,79,98,211-215, 218 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ТОВ «Компанія
Фармко» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
про повернення коштів, отриманих
безпідставно, внаслідок рахункової
(лічильної) помилки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене на протязі
десяти днів після отримання повного
тексту рішення шляхом подачі
апеляційної скарги до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області через Машівський
районний суд Полтавської області.

Повний текст рішення виготовлений 20
жовтня 2014 року.

Суддя: