Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області
Справа №: 399/1282/13-ц
Провадження № 2/399/40/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2014 року Онуфріївський
районний суд Кіровоградської області в
складі: головуючого судді Лях М.М., при
секретарі Гладкій Т.М., за участі
представника позивача ОСОБА_1,
прокурора Приліпка Г.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
залі суду в сел. Онуфріївка цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області, виконавчого
комітету Світловодської міської ради
та Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області, виконавчого комітету
Світловодської міської ради та
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди в сумі 34 000 грн. за ігнорування
недоторканості приватної власності,
порушення конституційних прав,
посягання на приватну власність судом
та органом місцевого самоврядування в
інтересах третіх осіб для часткового
поліпшення морального стану.

Свої позовіні вимоги мотивує тим,
що на протязі часу з 20.12.2007 року по
теперішній час Світловодським
міськрайсудом ухвалено сім рішень щодо
визнання права власності на житловий
будинку АДРЕСА_1, які по своїй суті є
неправосудними та не відповідають
вимогам закону, а виконавчий комітет
Світловодської міської ради своїм
рішенням № 318 від 07.05.2013 року, яким було
надано дозвіл на перебудову спірного
будинку сприяв в створенні беззаконня.
Відповідачі проігнорували
недоторканість приватної власності
ОСОБА_2, поклали на позивача
індивідуальний та надмірний тягар
захисту приватної власності від
посягання на неї родичів.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 позов
підтримав в повному обсязі, просив його
задовольнити та відшкодувати за
рахунок Державного бюджету України
завдану позивачеві ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 34000 гривень. Дав пояснення,
що відповідають пред»явленому позову.

Прокурор Приліпко Г.А. в судовому
засіданні з доводами позивача та його
представника не погодився й просив в
задоволенні позову відмовити з
наступних підстав: в судовому
засіданні представник позивача в своїх
поясненнях сам заявив, що суди не
можуть бути представниками у цивільній
справі, представником позивача як в
позові, так і в судовому засіданні було
пред»являвлено багато претензій на дії
та рішення державних органів, однак не
обґрунтовано позовні вимоги щодо
завданої позивачу моральної шкоди,
позивач та його представник вказують,
що завдана моральна шкода полягає в
порушенні права власності на житловий
будинок, однак представник позивача
визнав, що право власності позивачем
оформлено так і не було. Усі рішення,
державних органів та посадових осіб
які, як вказує позивач є незаконними і
якими йому спричинено моральну шкоду
не скасовані, по більшості з них скарги
позивача залишено без задоволення, в
т.ч. й в апеляційній інстанції.

Представник відповідача
Світловодського міськрайсуду
Кіровоградської області до суду не
з'явився, від голови суду надійшов лист
з проханням справу розглядати без
участі їхнього представника.

Представник відповідача
виконавчого комітету Світловодської
міської ради до суду не з'явився, будучи
належним чином повідомленими про дату,
час та місце розгляду справи в суді.

В судове засідання представники
відповідачів Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
розгляду справи в суді, про причини
неявки суд не повідомили, письмових
заяв чи клопотань до суду від них не
надійшло.

Ухвалою Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 20 березня
2013 року провадження у справі в частині
позову ОСОБА_2 до Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області про відшкодування моральної
шкоди закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 205
ЦПК України.

Заслухавши представника позивача,
прокурора, дослідивши матеріали
справи, судом встановлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 1167 ЦК України
визначено перелік випадків
відшкодування моральної шкоди органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, яка її завдала.
Зазначений перелік не є вичерпним,
оскільки пункт 3 статті передбачає
наявність інших випадків передбачених
законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
(стаття 1173 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Оскільки, заявляючи позовні вимоги,
ОСОБА_2 посилався на завдання моральної
шкоди, яка полягала в тому, що на
позивача було покладено відповідачами
індивідуальний та надмірний тягар
захисту приватної власності від
посягання на неї родичів до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
положення загального законодавства
про моральну шкоду, а саме: стаття 56
Конституції України, статті 23, 1167, 1173
ЦК України.

Судом встановлено, що рішенням
Світловодського міськрайонного суду
від 20 грудня 2007 року, позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було задоволено та
визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться на
земельній ділянці площею 510 кв.м в місті
Світловодську Кіровоградської
області.

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 листопада 2008 року за
заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначене
рішення було скасовано у зв'язку із
нововиявленими обставинами.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 12 січня 2009 року
позов ОСОБА_2 та зустрічний позов
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було задоволено
частково та визнано за ними право
власності на спадкове майно, а саме на
будинок АДРЕСА_1 у рівних частинах, а
саме по 1/3 частині.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 26 листопада 2009
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено строк
для подання заяви про прийняття
спадщини.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 6 квітня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку для подання зави
про прийняття спадщини, апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення
Світловодського міськрайонного суду
від 26 листопада 2009 року залишено без
змін.

Відповідно до рішення Світловодського
міськрайонного суду від 30 вересня 2010
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
на земельній ділянці площею 510. кв.м в
місті Світловодську Кіровоградської
області відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 щодо перерозподілу
спадщини шляхом визнання права
власності за кожним спадкодавцем у
рівних частинах задоволено та визнано
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, на 1/3 частину за ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 лютого 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права
власності на житловий будинок закрито
на підставі п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, у
зв"язку з тим, що набрало законної сили
рішення Світловодського
міськрайонного суду від 30 вересня 2010
року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
на земельній ділянці площею 510 кв.м в
місті Світловодську Кіровоградської
області відмовлено.

Позивач, скориставшись своїм правом
неодноразово оскаржував рішення суду,
які вважав незаконним. Законність та
обґрунтованість яких було перевірено
судом вищої інстанції.

На час розгляду даної справи набрало
законної сили рішення Світловодського
міськрайонного суду від 30 вересня 2010
року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
на земельній ділянці площею 510 кв.м в
місті Світловодську Кіровоградської
області відмовлено. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 щодо
перерозподілу спадщини шляхом
визнання права власності за кожним
спадкоємцем у рівних частинах
задоволено та визнано право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1, на 1/3 частину
за ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, постановою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 2 жовтня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Світловодської міської ради
Кіровоградської області, Державної
казначейської служби України про
визнання рішення суб»єкта владних
повноважень потиправними, його
скасування та відшкодування моральної
шкоди було відмовлено, у зв»язку з
відсутністю падстав для визнання
рішення № 318 від 07.05.2013 року виконавчого
комітету Світловодської міської ради
«Про дозвіл на перепланування та
переобладнання житлового будинку
АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2» протиправним.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» при вирішенні спору
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди обов'язковому
з'ясуванню підлягає наявність такої
шкоди.

В ході розгляду справи позивачем та
його представником не було доведено
факту заподіяння йому моральної шкоди.
Належних та допустимих доказів, які б
надали підстави для відшкодування
моральної шкоди завданої ОСОБА_2
внаслідок втручання в його приватну
власність до суду не надано. Позивач не
вмотивовано просить суд стягнути
моральну шкоду в розмірі 34000 гривень.

За таких обставин, оцінюючи усі
докази, які були досліджені у судовому
засіданні у їх сукупності та приймаючи
до уваги те, що необхідною умовою для
звернення особи до суду з позовом є
обов'язкова наявність порушення прав,
свобод чи інтересів, однак позивачем не
доведено, що рішеннями Світловодського
міськрайонного суду щодо спірного
житлового будинку АДРЕСА_1 та рішенням
виконавчого комітету Світловодської
міської ради від 7 травня 2013 року № 318
порушені його права, свободи чи
інтереси, що і дає підстави вважати
заявлені позовні вимоги
необгрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, та керуючись
ст.ст. 88, 205, 209, 210 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення
виготовлено 25.03.2014 року.

Суддя

М.М. Лях