У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

"18" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
перевіривши виконання вимог ст.ст. 384, 385
Цивільного процесуального кодексу
України за скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
особа дії якої оскаржуються: державний
виконавець Відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції Романюк
А.П. на дії державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла скарга
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», особа дії якої
оскаржуються: державний виконавець
Відділу Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції Романюк А.П. на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції.

17 вересня 2014 року вказану скаргу було
передано в провадження судді Катющенко
В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст.
118 Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України х
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», при
розгляді справ за скаргами сторін
виконавчого провадження на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суди
повинні керуватися положеннями
Конституції України, пункту 1 статті 6,
статті 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (РИМ,
4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України,
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК), законами України:
від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР
"Про державну виконавчу службу", від 21
квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче
провадження" (у редакції Закону України
від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі -
Закон про виконавче провадження),
іншими нормативно-правовими актами,
які регулюють примусове виконання
судових рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини, тощо.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5, 6 ч.2 ст. 119
Цивільного процесуального кодексу
України, в позовній заяві повинні бути
зазначені: ім'я (найменування) позивача
і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі; зміст позовних вимог; виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину, якою
позивач обґрунтовує свої вимоги,
наявність підстав для звільнення від
доказування. Відповідно до частини
четвертою цієї ж статті, позовна заява
повинна відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Разом з тим, заявником не визначено
повного прізвища, ім'я та по-батькові
суб'єкта, дії якого оскаржуються.

Крім того, в обґрунтування заявлених
вимог, заявник посилається на те, що ПАТ
«Укрсоцбанк» було подано до відділу
ДВС Рівненського районного управління
юстиції виконавчий документ - дублікат
виконавчого листа по справі № 6-1485/2010,
виданий на підставі рішення
Третейського суду про стягнення із
ОСОБА_2, заборгованості за кредитом в
сумі 910 349,89 гривень на користь ПАТ
«Укрсоцбанк», також додатково було
подано ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 липня 2014 року згідно
якої поновлено пропущений строк на
пред'явлення до виконання дублікат
виконавчого листа по справі № 6-1485/2010
(дана ухвала набрала законної сили).
Всупереч, Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
про проведення виконавчий дій № 74/5 із
змінами та доповненнями, державний
виконавець Романюк А.П. відмовив банку
у відкритті виконавчого провадження.

В той же час, матеріали скарги не
містять відомостей, що підтверджують
подання стягувачем Відділу державної
виконавчої служби відповідної ухвали
суду про поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає тому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
скарги без руху та надати строк
заявнику для усунення зазначених в
ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 121, 210, 383 Цивільного
процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», особа дії
якої оскаржуються: державний
виконавець Відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції Романюк
А.П. на дії державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції, залишити без руху.

Надати можливість заявнику
виправити недоліки в строк не більше
ніж три дні з дня отримання заявником
ухвали, про що у вказаний термін надати
суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не
виконання вимог цієї ухвали, скарга
буде вважатися неподаною та підлягає
поверненню.

Суддя: