Справа № 127/2-811/2010 Провадження №
22-ц/772/2029/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Медяна Ю.В.Категорія:
Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Пащенко Л.В.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_2 на рішення Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у
Вінницькій області) Бойка С.В. та
начальника цього відділу Сускова А.О.,

за апеляційною скаргою ВПВР УДВС ГУЮ у
Вінницькій області на ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року у цій
справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця ВПВР
УДВС ГУЮ у Вінницькій області Бойка С.В.
та начальника даного відділу Сускова
А.О. з виконання виконавчого листа №
2-811/10, виданого Староміським районним
судом м. Вінниці 07 вересня 2010 року.

Визнано незаконною та скасовано
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 24 січня 2014
року, винесену головним державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій
області Бойком С.В., затверджену
начальником даного відділу Сусковим
А.О.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 вересня 2010 року Староміським
районним судом м. Вінниці видано
виконавчий лист № 2-811/10 про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
допомогу на оздоровлення за 2008-2009 p.p., як
інваліду II групи, постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с. 10).

09 вересня 2010 року головним державним
виконавцем Онищенком В.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
зазначеного вище виконавчого листа,
згідно з якою боржника зобов'язано
виконати рішення суду добровільно в
термін до 16 вересня 2010 року (а.с. 42).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 13 липня 2010 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін, а апеляційну скаргу відповідача
відхилено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06 грудня 2012 року касаційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці задоволено частково.
Рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 25 травня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 13 липня 2010 року скасовано в
частині задоволення позову щодо
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання його
нарахувати та виплати позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008 рік та прийнято в цій
частині нове рішення - в позові
відмовити. В решті рішення
Староміського районного суду м.
Вінниці від 25 травня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 13 липня 2010 року залишено без змін.

Відповідно до рішення Вінницької
міської ради № 217 від 01 квітня 2011 року
про внесення змін в рішення міської
ради від 14 січня 2011 року № 85 «Про
оптимізацію загальної структури
виконавчих органів міської ради,
апарату міської ради та її виконкому та
їх чисельності», управління праці і
соціального захисту населення в
Староміському районі міста Вінниці з 31
березня 2011 року ліквідовано.

Згідно з пунктом 1.5. Положення про
Департамент праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, яке затверджене рішенням
Вінницької міської ради від 01 квітня 2011
року за № 218 «Про внесення змін до
рішення міської ради» від 01 березня 2011
року №101 «Про затвердження Положень
виконавчих органів Вінницької міської
ради» Департамент є правонаступником
за всіма правами та зобов'язаннями
Головного управління праці і
соціального захисту населення міської
ради, управління праці і соціального
захисту населення міської ради в
Ленінському районі міста Вінниці №1
(Центр), управління праці і соціального
захисту населення міської ради в
Ленінському районі міста Вінниці №2
(Вишенька), управління праці і
соціального захисту населення міської
ради в Замостянському районі міста
Вінниці, управління праці і
соціального захисту населення міської
ради в Староміському районі міста
Вінниці.

13 лютого 2013 року державний виконавець
звернувся до суду із заявою про заміну
сторони виконавчого провадження з
управління праці і соціального захисту
населення в Староміському районі міста
Вінниці на Департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області по справі № 127/4467/13-ц
19 березня 2013 року замінено боржника з
Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці на Департамент праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради.

12 червня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про заміну сторони
виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2013
року, яка набрала законної сили 04
грудня 2013 року, встановлено спосіб і
порядок виконання рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 25
травня 2010 року по справі № 2-811/10 шляхом
стягнення з Департаменту праці та
соціального захисту населення
Вінницької міської ради на користь
ОСОБА_2 3030 грн. нарахованої грошової
компенсації на оздоровлення за 2009 рік
(а.с. 43-46).

24 січня 2014 року головним державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій
області Бойком С.В. винесено постанову
про повернення стягувачеві
виконавчого листа № 2-811/10, виданого
Староміським районним судом м. Вінниці
(а.с. 8, 9).

Дана постанова обґрунтована тим, що
відповідно до ч.ч. 1, 2 ст .3 п. 3 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконання даного рішення суду
покладається на Державну казначейську
України.

Оскільки виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Крім того, стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України
(управління державної казначейської
служби України за місцем знаходження
боржника) у строки, встановлені Законом
України «Про виконавче провадження»,
із заявою про виконання рішення суду та
разом із заявою стягувач подає до
Державної казначейської служби
України документи та відомості,
необхідні для перерахунку коштів,
згідно з переліком, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» - рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845, рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Враховуючи наведене вище, державний
виконавець постановив повернути
виконавчий документ стягувачеві на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідно до якого виконавчий
документ повертається стягувачеві у
разі встановленої законом заборони
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

У зазначеній вище постанові державний
виконавець посилається на те, що
боржник за виконавчим документом, а
саме Департамент праці і соціального
захисту Вінницької міської ради - є
державним органом, однак з таким
висновком державного виконавця суд
першої інстанції не погодився,
виходячи з наступного.

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду
України у справі № 1-9/2002 від 26 березня
2002 року № 6-рп/2002 встановлено, що
відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. З цього
конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Рішенням Вінницької міської ради від
27.01.2014 року №1578 «Про внесення змін до
рішення міської ради від 26.04.2013 року №
1246» затверджено Положення про
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради.

Згідно з п. 1.5. Положення Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради є правонаступником за
всіма правами та зобов'язаннями
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, який є боржником за виконавчим
листом.

Відповідно до п. 1.1. та 1.2 Положення
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради є виконавчим
органом Вінницької міської ради, який
створюється міською радою.
Департамент підзвітний і
підконтрольний міській раді,
підпорядкований виконавчому комітету
міської ради, міському голові,
секретарю міської ради, першому
заступнику міського голови,
заступникам міського голови та
керуючому справами виконкому,
відповідно до розподілу обов'язків.

Пунктом 9.6. Положення передбачено, що
Департамент утримується за рахунок
коштів міського бюджету.

Враховуючи наведене вище, Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради, як і Департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради, не є органом
державної влади, оскільки не
створювався державою, а є
представницьким органом місцевого
самоврядування.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
визначено вичерпний перелік боржників
щодо яких держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна. До них відносяться: державний
орган; державне підприємство, установа,
організація; та юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства.

Таким чином, посилання державного
виконавця у постанові про повернення
виконавчого документа на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» є
необґрунтованим та безпідставним.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На виконання частини другої статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження» і пункту 9 розділу VI
«Прикінцеві та перехідні положення»
Бюджетного кодексу України Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 3 серпня 2011 р. № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників».

За змістом п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України бюджетні установи - це
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, а також
організації, створені ними у
встановленому порядку, що повністю
утримуються за рахунок відповідно
державного бюджету чи місцевого
бюджету.

Таким чином, Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради, як і
Департамент праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради є бюджетними установами, а тому у
разі виконання рішення про стягнення з
них коштів, необхідно керуватись
положеннями зазначеного вище Порядку.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Разом з тим, відповідно до п. 7 Порядку у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Таким чином, державний виконавець,
встановивши, що існують підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», був зобов'язаний через
керівника органу державної виконавчої
служби надати Казначейству оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження, однак цього не зробив, чим
порушив права заявника, а тому його
скарга підлягає до задововлення.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
представник ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій
області - Бойко С.В. посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в апеляційній
скарзі просить оскаржувану ухвалу
скасувати та постановити нове, якою
відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення останньої.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до частин 2, 3 статті 387 ЦПК
України, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Встановивши наведені вище обставини,
суд першої інстанції на підставі
вказаних норм права дійшов вірного
висновку, що державний виконавець,
приймаючи постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу, не
дотримався вказаних вище вимог Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, та діяв всупереч нормам
діючого законодавства, а тому слід
визнати неправомірною його
бездіяльність з виконання виконавчого
листа № 2-811/10, виданого Староміським
районним судом м. Вінниці 07 вересня 2010
року та визнати незаконною і скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 24 січня 2014
року.

Хоча представник ВПВР УДВС ГУЮ у
Вінницькій області - Бойко С.В. у
апеляційній скарзі як на підстави її
задоволення зазначає неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, однак у
апеляційній скарзі не зазначено які
саме обставини, що мають значення для
справи, суд не з'ясував, які конкретно
порушення норм матеріального та
процесуального права допущено судом
першої інстанції, у чому такі порушення
полягають. При цьому скарга взагалі не
містить посилань на те у чому полягає
неправильність висновку суду про те, що
державний виконавець, встановивши, що
існують підстави для повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
був зобов'язаний на підставі п. 7
Порядку через керівника органу
державної виконавчої служби надати
Казначейству оригінал виконавчого
документа разом із супровідним листом
та завірені належним чином державним
виконавцем копії інших матеріалів
виконавчого провадження, чого не
зробив, а відтак її не можна визнати
обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області - відхилити, ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
Л.В. Пащенко

В.В. Жданків