№
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2014 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд
Рівненської області в складі
головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Подерня О.В.,

з участю представника позивачів
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Володимирець цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ПрАТ «Українська транспортна
страхова компанія» про стягнення
коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з позовами про
стягнення з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» (ПрАТ
«УТСК») коштів в сумі по 100000 кожному з
позивачів на підставі страхового
полісу.

Вказані позовні вимоги об'єднані судом
у одному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивачів пояснив у
судовому засіданні, що між власником
автомобіля та відповідачем було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, 03.11.2012 року настав
страховий випадок, а саме ДТП з участю
застрахованого автомобіля, під час
якого загинули сини позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 Незважаючи на ту
обставину, що страховим полісом
визначено суму страхового
відшкодування за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю 100000 грн., і позивачі
подали всі необхідні документи на
підтвердження права на відшкодування,
відповідач від виплати страхового
відшкодування ухиляється. Просив
задовольнити позовні вимоги та
зобов'язати ПрАТ «УТСК» виплатити
позивачам кошти в сумі по 100000 грн.
кожному.

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав письмові заперечення,
які долучені до позову. В запереченні
вказував, що визначена страховим
полісом сума у 100000 грн. є лімітом
відповідальності, а не розміром
виплати кожному з потерпілих. Позивачі
дійсно звертались із заявами про
виплату страхового відшкодування, і
така виплата була проведена в межах
встановленого ліміту та на підставі
наданих позивачами підтверджуючих
документів. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, клопотав
про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивачів, дослідивши письмові
заперечення на позов та докази у
справі, суд приходить до висновку, що
позови не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2012 року
між відповідачем - ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» та
власником транспортного засобу
«Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників, що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування серії АЕ №0095031. Вказаним
полісом встановлено ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю - 100000 грн., за шкоду,
заподіяну майну - 51000 грн., розмір
франшизи становить 510 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року настав страховий
випадок, а саме внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з участю
застрахованого автомобіля загинули
син позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син позивача
ОСОБА_3 -.ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 Дана
обставина підтверджується свідоцтвами
про смерть серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3
та серії НОМЕР_4, свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_5, серії НОМЕР_6
та серії НОМЕР_7, копією постанови про
закриття провадження у кримінальній
справі від 15.11.2012 року.

Як вбачається зі ст.5 ЦК України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

На час настання страхового випадку
питання виплати страхового
відшкодування були врегульовані
відповідними положеннями ЦК України
(ст.ст.1200-1202) та Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції Закону від 07 липня
2011 року N3610-VI.

Як вбачається зі ст.1200, 1201 ЦК України,
ст..ст.23, 27 вказаного Закону, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана:
з лікуванням потерпілого; з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим; із
стійкою втратою працездатності
потерпілим; із смертю потерпілого.
Право на отримання відшкодування за
шкоду, пов'язану із смертю потерпілого,
мають особи, які знаходилися на
утриманні потерпілого, та особи, які
взяли на себе витрати з поховання.
Страхове відшкодування виплачується,
якщо смерть потерпілого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди настала
протягом одного року після
дорожньо-транспортної пригоди та є
прямим наслідком такої
дорожньо-транспортної пригоди. Витрати
на поховання мають бути обґрунтовані
та відшкодовуються при наданні
страховику оригіналу свідоцтва про
смерть та документів, які
підтверджують такі витрати. За умовами
договору або за поданням одержувачів
страхового відшкодування та за
погодженням із страховиком таке
відшкодування може бути виплачено у
вигляді одноразової компенсації.

Як вбачається із долучених до
заперечення письмових доказів,
позивачі звернулись до страховика із
заявами про відшкодування шкоди,
заподіяної смертю потерпілих, а саме -
із заявами про відшкодування витрат на
поховання, на підтвердження яких ними
було надано відповідні докази.

Аналогічні пояснення наддав суду
свідок ОСОБА_9, який пояснив, що ним від
імені страхової компанії було укладено
договір страхування - страховий поліс.
Після ДТП, в якому загинуло четверо
молодих хлопців, з ним зв'язався один із
батьків - позивач ОСОБА_2, якому він
пояснив, які документи слід зібрати для
отримання страхового відшкодування.
Після того, як всі документи було
підготовлено потерпілими, вони
написали заяви, і разом з документами
ці заяви направили до Рівненського
представництва компанії. Які саме
виплати отримали позивачі, свідку
невідомо, оскільки до його обов'язків
це не відноситься.

Із оглянутих судом письмових доказів
вбачається, що кожен із позивачів
отримав від ПрАТ «УТСК» кошти на
відшкодування витрат на поховання
членів сім'ї згідно поданих заяв та
документів, що підтверджують розмір
витрат.

Так, ОСОБА_4 отримав 3640 грн.. згідно
платіжного доручення №5012 від 19.07.2013
року; ОСОБА_3 отримав 3640 грн. згідно
платіжного доручення №4190 від 23.05.2013
року, дружина ОСОБА_2 отримала 3640 грн..
згідно платіжного доручення №4438 від
05.06.2013 року.

Таким чином, відповідачем - страховою
компанією ПрАТ «УТСК» - виконано умови
договору страхування і проведено
виплату коштів, витрачених на
поховання осіб, що загинули внаслідок
ДТП, тобто проведено відшкодування
шкоди, заподіяної життю, при настанні
страхового випадку. Таке відшкодування
виплачено відповідачем в користь осіб,
які здійснили поховання потерпілих, в
межах встановленого ліміту
відповідальності, на підставі поданих
позивачами заяв та документів, що
підтверджують витрати на поховання.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідач
діяв у відповідності до вимог
законодавства, яким було врегульовано
питання виплати страхового
відшкодування на час настання
страхового випадку, і підстав для
стягнення будь-яких інших коштів в
користь позивачів суд не вбачає. Відтак
позовні вимоги позивачів ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.15, 60, 61, 209-212 ЦПК України,
ст. ст.5, 1200-1202 ЦК України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» про стягнення коштів -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» про стягнення коштів -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» про стягнення коштів -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Рівненської області
через Володимирецький районний суд.
Апеляцію може бути подано сторонами
протягом десяти днів після
проголошення рішення. Особи, які
приймали участь у розгляді справи, але
не були присутніми при проголошенні
судового рішення, вправі подати
апеляцію протягом десяти днів з часу
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляції, якщо апеляцію не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після оголошення
ухвали апеляційного суду.

Головуюча: