№ 610/2311/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2014 року Балаклійський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого - судді Муленко Л.М.,

при секретарі Комар Т.О.,

за участю представника позивача -
Пономаренко О.О.,

відповідача ОСОБА_2,

за відсутності представника третьої
особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Балаклія
Харківської області цивільну справу за
позовом ДП «Балаклійський ремонтний
завод» до ОСОБА_2, третьої особи
Державної фінансової інспекції в
Харківській області про стягнення
матеріальних збитків

ВСТАНОВИВ:

03.06.2014 року Державне підприємство
«Балаклійський ремонтний завод»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення матеріальних збитків в
розмірі 19033,0 гривень.

В обґрунтування своїх вимог
представник позивача посилається на
те, що ОСОБА_2 працював на Державному
підприємстві «Балаклійський ремонтний
завод на посаді начальника
інструментально-механічного цеху (далі
по тексту ІМЦ). Звільнився з займаної
посади на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України
06.12.2013 року.

Між відповідачем да ДП «БРЗ» 01.04.2007 року
був укладений договір про повну
матеріальну відповідальність.

Під час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«БРЗ» органами ДФІ під час контрольної
перевірки інвентаризації в
інструментально-механічному цеху
станом на 29.11.2013 року виявлено, що в
наявності верстат
токарно-гвинторізний 1К625 з нанесенням
на табличці інвентарним номером 1827,
заводським номером 10173, роком випуску -
1972, завод - виробник Московський
станкобудівельний завод «Червоний
пролетарій».

Однак за даними інвентарної картки
обліку основних засобів №123
обліковується верстат
токарно-гвинторізний 1К625 з інвентарним
номером 1827, з заводським номером 10711,
роком випуску 1971, завод - виробник
Московський станкобудівельний завод
«Червоний пролетарій».

Таким чином, в ІМЦ встановлено
недостачу основного засобу та лишки
основного засобу у
матеріально-відповідальної особи
ОСОБА_3 на одну і ту ж саму суму.

Розмір збитків завданих ДП «БРЗ»
складає 19033 грн., який визначений згідно
висновків про незалежну оцінки
вартості.

Добровільно відшкодувати завдану
підприємству шкоду відповідач
відмовився, в зв'язку з чим позивач
змушений звернутись до суду.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити. Одночасно
представник позивача посилався на
можливу помилку робітників
бухгалтерії, чи будь-якої особи, яка
могла нанести невірний номер на
верстат.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та зазначив, що з 01.10.2007 року по 06.12.2013
року працював начальником ІМЦ. Прийняв
товарно-матеріальні цінності від
ОСОБА_4 В акті передачі
товарно-матеріальних цінностей
зокрема були вказані і вищезазначені
верстати. За весь період його роботи
верстат не використовувався у
виробництві, та нікуди не пересувався.
Він до бухгалтерської картки обліку
№123 ніякого відношення не мав, як і до
паспорту верстата, який зберігається в
матеріальному відділі.

Згодом , верстат з інвентарним номером
1876 був списаний. Верстат 1827 залишився,
однак так і не використовувався у
виробництві. В тому, що був списаний не
той верстат , винить матеріальну
бухгалтерію, яка і допустила помилку.

Представник третьої особи - Державної
фінансової інспекції в Харківській
області до суду не з'явився, надав
письмові пояснення, згідно яких
вбачається, що проведеною контрольною
перевіркою інвентаризації в ІМЦ станом
на 29.11.2013 року у матеріально
відповідальної особи - ОСОБА_2
встановлено невідповідність фактично
пред'явлених основних засобів даним
бухгалтерського обліку основних
засобів (типова форма №ОС). Просив
позов задовольнити та стягнути з
ОСОБА_2 на користь ДП «БРЗ» 19 033 гривень -
суму вартості верстата.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що в 2007 році
переходив на іншу роботу, тому
передавав товарно-матеріальні
цінності ОСОБА_2, який став начальником
ІМЦ понад 300 найменувань. Спірні
верстати були в наявності, однак не
використовувались в виробництві.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що в 2012 році
був головою інвентаризаційної
комісії. Списання проводили по
інвентаризаційним номерам і номера
співпадали. Вважає, що при списання
помилку допустила матеріальна
бухгалтерія.

Свідок ОСОБА_6, пояснив, що в теперішній
час перебуває на посаді начальника
цеху №1, в склад якого входить і ІМЦ.
Станок ІК 625 стояв більше 20 років.
Станок №1827 був у робочому стані , однак
не використовувався. Його остаточна
вартість дорівнює « 0», строк служби до
20 років. Свідок вказав, що помилилась
бухгалтерія, чи може хтось з
працівників проставив не той
інвентаризаційний номер.

Заслухавши представника позивача,
відповідача, свідків, беручи до уваги
письмові пояснення, надані третьою
особою, дослідивши матеріали справи та
надані докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного:

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації,
якщо між ним і підприємством,
установою, організацією відповідно до
ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий
договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності
за незабезпечення цілості майна та
інших цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Суд у кожному випадку зобов'язаний
вживати передбачених законом заходів
до всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить
вирішення питання про покладення
матеріальної відповідальності та про
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника. Якщо шкоду заподіяно
кількома працівниками, в рішенні суду
має бути зазначено, які конкретно
порушення трудових обов'язків допустив
кожен працівник, ступінь його вини та
пропорційна їй частка загальної шкоди,
за яку до нього може бути застосовано
відповідний вид і межі матеріальної
відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що
06.12.2013 року ОСОБА_2 - начальника ІМЦ -
було звільнено з займає мої посади
згідно п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.4).

Згідно акту ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«БРЗ» від 24.02.2014 року за період з 01.01.2012
року по 31.10.2013 року органами ДФІ в ІМЦ
виявлено, що в наявності верстат
токарно-гвинторізний 1К625 з нанесенням
на табличці інвентарним номером 1827,
заводським номером 10173, роком випуску -
1972, завод - виробник Московський
станкобудівельний завод «Червоний
пролетарій».

Однак за даними інвентарної картки
обліку основних засобів №123
обліковується верстат
токарно-гвинторізний 1К625 з інвентарним
номером 1827, з заводським номером 10711,
роком випуску 1971, завод - виробник
Московський станкобудівельний завод
«Червоний пролетарій» (а.с.11-17).

Тобто в наявності пред'явлений
аналогічний верстат, з інвентарним
номером який обліковується в
бухгалтерському обліку, але з іншим
заводським номером та іншим роком
випуску того ж самого виробника. За
своїми функціональними показниками та
зовнішнім виглядом вказані верстати є
аутентичними.

Крім того, судом встановлено, що на
підприємстві до 2010 року обліковувався
верстат токарно-гвинторізний 1К625 з
інвентарним номером 1876, з заводським
номером 10173, 1972 року випуску, завод -
виробник Московський
станкобудівельний завод «Червоний
пролетарій», який згідно акту на
списання основних засобів (а.с.43,70) був
списаний.

Тобто під час ревізії ДФІ виявлено
верстат токарно-гвинторізний, який був
списаний згідно документів у 2010 році,
та виявлено недостачу верстата, який
обліковується по даним
бухгалтерського обліку.

Згідно ст.138 КЗпП України для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
ст.130 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає
в діях відповідача вини та не знаходить
підстав для задоволення позову.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, ст.138 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ДП
«Балаклійський ремонтний завод» до
ОСОБА_2, третьої особи Державної
фінансової інспекції в Харківській
області про стягнення матеріальних
збитків в розмірі 19 033,0 гривні -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Харківської
області через Балаклійський районний
суд Харківської області протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя

Мотивоване рішення складене 14.07.2014
року.

Суддя