АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/4682 / 14
Справа №643/1748/14-ц
інстанції - Короткий І.П.
8 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
Головуючого Кукліної
С у д д і в Черкасова
При секретарі Каплоух
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
по апеляційним скаргам ОСОБА_3 ,
на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 29 травня
У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу. В обґрунтування
зазначала, що з відповідачем
знаходиться в шлюбі, який
зареєстровано 23 квітня 2004 року у
міському відділі реєстрації актів
цивільного стану №2 Харківського
обласного управління юстиції, актовий
запис № 164. Від шлюбу мають двох дітей,
сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. У неї та чоловіка є
власне житло. З початку 2013 року їх сім'я
розпалася. Стосунки між нею та
чоловіком ОСОБА_4 не склалися, подальше
сумісне життя подружжя та збереження
шлюбу є неможливе. Питання поділу майна
з часом будуть вирішені подружжям за
домовленістю або нотаріально, а у
випадку спору - у судовому порядку.
Просила суд розірвати шлюб між нею та
ОСОБА_4 та залишити їй прізвище ОСОБА_4.
Відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечував, просив надати строк для
Ухвалою Московського районного
суду м. Харкова від 31 березня 2014 року
за клопотанням ОСОБА_4 сторонами
надано строк для примирення до 30 квітня
2014 року. ( а.с. 30)
Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 29 травня 2014 року
позов задоволено. Розірвано шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 23
квітня 2004 року у міському відділі
реєстрації актів цивільного стану № 2
Харківського обласного управління
юстиції, про що у книзі реєстрації
актів про одруження зроблено актовий
запис № 164. Залишено ОСОБА_7 прізвище
ОСОБА_7. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243 грн.60
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставиться питання про зміну рішення
суду першої інстанції , яке за своїм
змістом не відповідає вимогам ст.ст.
214.215 ЦПК України та роз'ясненням,
викладеним у постанові Верховного суду
України, та ухваленні судом
апеляційної інстанції нового рішення з
наведенням причин та часу фактичного
припинення між сторонами шлюбу,
зареєстрованого між ними 23 квітня 2004
року у міському відділі реєстрації
актів цивільного стану № 2
Харківського обласного управління
юстиції, актовий запис № 164.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухваленні судом апеляційної інстанції
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає,що судом першої інстанції не
було враховано його думку щодо
проживання дітей, їх моральний та
матеріальний стан. Він впевнений, що
шлюб може бути збережений і
непорозуміння з дружиною не є
підставою для розлучення.

Відповідач повторно у судове
засідання не з'явився , в ході розгляду
справи від відповідача ОСОБА_4 надійшла
заява про розгляд справи без його
участі та відкликання апеляційної
скарги , по якій суддею доповідачем не
може бути прийнято рішення відповідно
до вимог ч.3 ст. 300 ЦПК України про
повернення апеляційної скарги , подана
заява та неявка відповідача не
перешкоджає розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
позивача та її представника,
обговоривши наведені в скарзі доводи
та перевіривши матеріали справи
знаходить апеляційні скарги не
підлягаючими задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, підтверджується
матеріалами справи , факт знаходження
сторін в зареєстрованому шлюбі з 23
квітня 2004 року, наявність у них на
утриманні двох малолітніх дітей:
доньки, 2005 року народження, та сина , 2008
року народження.

Згідно ст.ст. 106, 110 СК України
подружжя , яке має дітей, має право
подати до суду заяву про розірвання
шлюбу, а в разі спору - право
пред'явлення до суду позову одним із
подружжя про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 109 ч.4 , 112 СК
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу після сплину одного
місяця від дня подання заяви, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до ст.ст. 111, 112 СК України та
роз'яснень , що містяться у п.п.10.11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року " Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" шлюб може
бути розірвано в судовому порядку лише
за умови, якщо встановлено, що

подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам одного з них чи інтересам їх
дітей. Із цією метою суди повинні
уникати формалізму при вирішенні
позовів про розірвання шлюбу, повно та
всебічно з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, обставини життя
подружжя, забезпечувати участь у
судовому засіданні, як правило, обох
сторін, вживати заходів до примирення
подружжя. Судам слід використовувати
надану законом можливість відкласти
розгляд справи для примирення
подружжя, особливо за наявності
неповнолітніх дітей. Якщо після
закінчення призначеного судом строку
примирення подружжя не відбулося і
хоча б один з них наполягає на
припиненні шлюбу, суд вирішує справу по
суті. Рішення суду у справі про
розірвання шлюбу повинно

відповідати вимогам ст. 215 ЦПК України,
містити зазначення дати й місця
реєстрації шлюбу, час та причини
фактичного його припинення, мотиви, з
яких суд визнав збереження сім'ї
можливим чи неможливим, обґрунтовані
висновки з приводу інших заявлених
вимог. У резолютивній частині рішення
слід навести відомості, необхідні для
реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб
згідно до ч.2 ст. 114 СК України
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

В ході розгляду справи з
врахуванням наявності у сторін
неповнолітніх дітей та заяви
відповідача про можливість збереження
сім'ї на підставі ст. 111 СК України
судом першої інстанції вживалися
заходи до примирення подружжя,
сторонам надався строк для примирення
до 30 квітня 2014 року. ( а.с. 30)

Цивільна справа в провадженні суду
першої інстанції знаходилась з 25
лютого 2014 року, проте сторони
примирення не досягли. ( а.с.31)

Задовольняючи позов про розірвання
між сторонами шлюбу , суд першої
інстанції виходив з того, що в ході
розгляду справи судом вживалися заходи
для примирення сторін, примирення
сторін не відбулося, подальше сумісне
життя подружжя та збереження шлюбу
суперечило б інтересам подружжя та їх
дітей.

Даний висновок суду першої
інстанції доводами апеляційних скарг
сторін не спростовуються.

Наявність судового рішення про
розірвання шлюбу не перешкоджає
примиренню подружжя та відновленню
спільного сімейного життя .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно до ч.3 ст. 215 ЦПК України в
мотивувальній частині рішенні суд
зазначає встановлені обставини,
підтверджені належними та допустимими
доказами, наданими сторонами на
підтвердження своїх вимог та
заперечень.

Недоведеність обставин, які б
свідчили про припинення шлюбу у певний
час, унеможливлює прийняття судом
першої інстанції рішення про
зазначення часу припинення шлюбу на
власний розсуд.

При вирішенні спору та ухваленні
рішення суд першої інстанції виходив
відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК
України із повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст.. 309
ЦПК України для перегляду рішення суду
першої інстанції.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає , що
рішення судом першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319,
323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3., ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 29 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили

Головуючий
Судді