АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4310/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Г. Я. Доповідач - Міхеєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області

на рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 06 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області про стягнення вартості ліків
та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулась із зазначеним позовом до
відповідача про відшкодування витрат
за самостійно придбані лікарські
засоби та вироби медичного
призначення, посилаючись на ті
обставини, що вона у 1982-1983 роках
отримала виробничі травми, внаслідок
яких частково втратила працездатність
та перебуває на обліку у відділенні
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області (далі - Відділення Фонду), який
у зв'язку з втратою працездатності
відповідно до висновку МСЕК здійснює
страхове відшкодування.

Їй за висновком МСЕК від 18 серпня 2005
року № 04279 встановлено третю групу
інвалідності із втратою 40% професійної
працездатності та з потребою
медикаментозного лікування.

Після проведеного лікування у
лікаря ортопеда-травматолога 13 травня
2013 року вона надала відповідачу
рішення ЛКК №290 із заявою про
відшкодування вартості придбаних нею
ліків із чеками на суму 4858,37 грн., а 06
червня 2013 року вона надала відповідачу
рішення ЛКК №197 від 03 червня 2013 року про
проведене лікування у невропатолога із
чеками на суму 4301,61 грн. згідно переліку
медикаментів, зазначених у висновку
ЛКК.

Всього позивачкою були надані
відповідачу чеки на загальну суму 9159,98
грн.

Без пояснення причини в рахунок
відшкодування вартості ліків
відповідачем їй було компенсовано лише
1530,1 грн.

У зв'язку з цим, позивачка просила
стягнути з Відділення Фонду на свою
користь в рахунок компенсації вартості
придбаних ліків 7629,88 грн. та моральну
шкоду 5000 грн.

Рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2014 року позовні вимоги було задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивачки компенсацію
вартості придбаних ліків у розмірі 7629,88
грн., витрати по сплаті судового збору в
сумі 344,1 грн. та на правову допомогу 700
грн.

У задоволенні вимог щодо
стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
Фонду, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та
підтверджується копіями Актів про
нещасні випадки на виробництві від 19
квітня 1982 року, від 04 травня 1984 року, що
у 1982 та 1983 роках позивачка отримала
виробничі травми - забій голови, струс
головного мозку, забій колінного
суглобу, закритий перелом діафізу
правого стегна, ускладненого хронічним
посттравматичним остеомієлітом,
внаслідок яких частково втратила
працездатність та перебуває на обліку
у Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області, яке здійснює страхове
відшкодування (т.1, 35-38).

Згідно висновку МСЕК від 18 серпня 2005
року № 04279 позивачці безстроково
встановлено третю групу інвалідності у
зв'язку із втратою 40% професійної
працездатності сукупно: 30% по травмі 1982
року та 10% по травмі 1983 року
безстроково. Також встановлена
потреба у додаткових видах допомоги,
зокрема, медикаментозне лікування у
травматолога та невропатолога,
санаторно-курортне лікування,
забезпечення палицею та милицями (т.1,
а.с.3).

Згідно рішення ЛКК №290 від 25 квітня
2013 року ОСОБА_2 комісією лікарів
призначено перелік ліків для лікування
хронічного посттравматичного
остеомієліту Гарре с/3 правої стегнової
кістки, стадія загострення,
правостороннього гонартрозу ІІ-ІІІ ст.,
які позивачка відповідно до чеків
придбала на загальну суму 4858,37 грн.

Для лікування гіпертонічної
хвороби ІІ ст., церебрального
атеросклерозу, енцефалопатії
складного ґенезу (судинна,
посттравматична) позивачка придбала
ліків на загальну суму 4301,61 грн.
відповідно до рішення ЛКК №197 від 03
червня 2013 року (т.1, а.с.4,5).

Згідно розрахунків вартості
препаратів на підставі Постанови від 20
травня 2013 року № 0404/1960/1960/15 відділенням
Фонду позивачці було сплачено за
витрати на лікарські засоби та вироби
медичного призначення 1530,1 грн. за ЛКК №
290 від 25 квітня 2013 року, а у компенсації
витрат позивачки на препарати: «Гасек»,
«Урсофальк», «Гепазил композитиум»
згідно рішення ЛКК № 290 від 25 квітня 2013
року та ліки, призначені у рішення ЛКК
№ 197 від 03 червня 2013 року, всього на суму
7629,88 грн. відповідачем відмовлено (т.1
а.с.6, 65, 132,133,142).

Задовольняючи частково позовні
вимоги та стягуючи з відповідача на
користь позивачки повну вартість
придбаних нею лікарських засобів та
виробів медичного призначення згідно
наданих чеків на суму 7629,88 грн., суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог в цій частині та
керувався нормами ст.21 Закону України
«Про обов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які втратили
працездатність» та п.7 Положення «Про
організацію лікування, медичної
реабілітації та забезпечення
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворюванням лікарськими засобами та
виробами медичного призначення»,
затвердженого постановою Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Україні.

У повній мірі колегія суддів з
такими висновками суду першої
інстанції погодитися не може, оскільки
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права, що у
відповідності з п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення.

Згідно ст.21 Закону України «Про
обов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які втратили
працездатність» у разі настання
страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я.

Пунктом 7 Положення «Про
організацію лікування, медичної
реабілітації та забезпечення
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворюванням лікарськими засобами та
виробами медичного призначення»,
затвердженого постановою Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Україні № 18
від 09 червня 2010 року (далі - Положення),
передбачено, що у разі самостійного
придбання лікарських засобів, виробів
медичного призначення, їх вартість
компенсується виконавчою дирекцією
Фонду, робочими органами виконавчої
дирекції Фонду, потерпілим чи законним
представникам потерпілих,
роботодавцям за цінами не більше
вартості лікарських засобів, виробів
медичного призначення в аптечних
закладах (постачальників, виробників),
з якими укладено договори, за умови
перебування потерпілого на обліку та
на підставі оригіналів розрахункових
документів, що підтверджують їх
витрати.

Відповідний Договір про
відшкодування (компенсацію) витрат на
лікарські засоби та вироби медичного
призначення, які застосовуються при
лікуванні потерпілих на виробництві №
2 від 14 січня 2013 року відділенням Фонду
було укладено з Приватним
підприємством «Акбарс», що
підтверджується наданою на вимогу
апеляційного суду копією договору (т.2,
а.с. 97-99).

Судом першої інстанції не було
взято до уваги, що позивачкою
лікарські засоби придбавалися в
аптечних закладах, з якими
відповідачем договори на компенсацію
витрат не укладалися, а тому стягненню
з відповідача підлягає вартість
придбаних ОСОБА_2 лікарських засобів з
урахуванням їх вартості у ПП «Акбарс»
згідно таблиць розрахунків (т.2, а.с.95,96).

Вартість лікарських засобів,
придбаних позивачкою згідно висновку
ЛКК № 290 від 25 квітня 2013 року, складає
4858,37 грн., з яких відповідачем сплачено
1530,1 грн. з урахуванням вартості цих
засобів в аптечному закладі, з яким
укладено договір.

Заперечуючи проти стягнення судом
першої інстанції вартості призначених
лікарями ОСОБА_2 препаратів за рішенням
ЛКК № 290 від 25 квітня 2013 року: «Гепазил
композитиум» 6 упаковок по 10 амп. по 403,9
грн. на 2423,4 грн., «Урсофальк» капс. 50 шт.
на 261,62 грн.; «Гасек» 40 капс. 4 упак. по 104,25
грн. на 417 грн.; а також за рішенням ЛКК
№ 197 від 03 червня 2013 року - «Вінпоцетим»
№30 2 упак. по 11,3 грн. на 22,7 грн.;
«Актовегін» №50 2 упак. по 343,48 грн. на 686,96
грн.; «Цераксон» 0,5 №10 упак. 9 по 216 грн.
на 1944 грн.; «Адаптол» 0,5 №20 6 упак. по 60,58
грн. на 362,48 грн.; «Білобіл форте» №60 3
упак. по 175,52 грн. на 526,56 грн.; «Кондесар»
0,8 мг №30 12 упак. по 62,14 грн. на 745,68 грн.;
«Спазмалгон» 1 упак. на 12,23 грн., апелянт
посилався на ті обставини, що зазначені
препарати призначалися позивачці для
лікування не наслідків трудового
каліцтва, а загальних захворювань,
пов'язаних з її віком.

З такими доводами апеляційної
скарги колегія суддів у повній мірі
погодитися не може, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

На підтвердження своїх вимог
позивачкою надано рішення ЛКК № 290 від
25 квітня 2013 року та № 197 від 03 червня 2013
року, відповідно до яких комісією
лікарів призначені препарати,
необхідні для медикаментозного
лікування ОСОБА_2 згідно встановлених
діагнозів. Зазначені рішення не
спростовані та є дійсними.

Обґрунтованість призначення
вищевказаних препаратів з урахуванням
специфічної форми хронічного
остеомієліту, наявного у позивачки та
гіпертонічної хвороби ІІ ст.,
енцефалопатії складного ґенезу
(судинної, посттравматичної) у суді
першої інстанції підтвердили свідки
лікар-травматолог ОСОБА_4,
лікар-невропатолог ОСОБА_3

Відповідач, заперечуючи проти
стягнення на користь позивачки витрат
на придбання препаратів, які на його
думку, призначені для лікування
супутньої соматичної патології, а не
прямих наслідків страхового випадку,
не скористався наданим йому правом, яке
роз'яснювалося судом першої інстанції,
щодо призначення відповідної
експертизи та не надав доказів на
підтвердження своїх заперечень.

А тому, стягненню з відповідача на
користь позивачки підлягають витрати
на придбання лікарських засобів
«Урсофальк», «Гасек» (згідно рішення
ЛКК № 290 від 25 квітня 2013 року), а також
«Вінпоцетим», «Актовегін», «Цераксон»,
«Адаптол», «Білобіл форте», «Кондесар»,
«Спазмалгон» (згідно рішення ЛКК 197 від
03 червня 2013 року) за цінами ПП «Акбарс».

З висновками суду щодо стягнення з
відповідача вартості препарату
«Гепазил композитиум» на 2423,4 грн.,
колегія суддів погодитися не може та
вважає доводи апеляційної скарги у цій
частині обґрунтованими, оскільки
зазначений препарат відноситься до
спеціальних харчових продуктів (БАД) та
не є лікарським засобом у розумінні
визначення цього терміну ст.2 Закону
України «Про лікарські засоби» та п. 3
Положення.

Виходячи з вищезазначеного, стягненню
з відділення Фонду на користь ОСОБА_2
підлягає компенсація придбаних нею
лікарських засобів відповідно до
рішення ЛКК № 290 від 25 квітня 2013 року на
суму 607,96 грн. (4858,37 грн. - 1530,1 грн.
(сплачені відділенням Фонду) - 296,91 грн.
(різниця вартості препаратів
«Урсофальк» та «Гасек») - 2423,4 грн.
(вартість «Гепазил композитиум»).

Відповідно до рішення ЛКК 197 від 03
червня 2013 року стягненню підлягає сума
4260,39 грн. з урахуванням вартості
лікарських засобів у ПП «Акбарс» (т.2,
а.с.96), а всього: 4868,28 грн. (607,96 грн. + 4260,39
грн.).

Відповідно до вимог ч.5 ст. 88 ЦПК України
з урахуванням часткового задоволення
позовних вимог та зміни рішення суду
першої інстанції, розмір стягнутих
судових витрат підлягає зменшенню до
114,7 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині
стягнення витрат на правову допомогу
колегія суддів вважає обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в цій
частині, суд першої інстанції виходив з
тих обставин, що позивачка оплатила
послуги адвоката, яка неодноразово
представляла її інтереси в судовому
засіданні у розмірі 700 грн., при цьому
суд посилався на довідку, надану
адвокатом ОСОБА_5 про сплату ОСОБА_2
гонорару 03 жовтня 2013 року - 200 грн. за
складання позовної заяви та 20
листопада 2013 року - 500 грн. за ведення
цивільної справи (т.2 а.с.24).

Як убачається з матеріалів справи,
адвокат ОСОБА_5 представляла інтереси
позивачки ОСОБА_2 на підставі Договору
№ 114 про надання правової (юридичної)
допомоги від 28 жовтня 2013 року та
Свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1 (т.1,
а.с.23,24).

Умовами п.3 зазначеного Договору
передбачено, що вартість послуг,
пов'язаних з наданням правової
(юридичної) допомоги у рамках даного
договору визначається відповідно до
додатку № 1 до Договору.

Копія згаданого додатку № 1 до Договору
у матеріалах справи відсутня, а довідка
про сплату позивачкою гонорару не є
належним доказом, що підтверджує
реально понесені витрати на правову
допомогу. Крім того, згідно довідки, 200
грн. за складання позовної заяви
позивачкою було сплачено 03 жовтня 2013
року, тобто, до укладання Договору про
надання правової (юридичної) допомоги
від 28 жовтня 2013 року.

Рішення суду в частині стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
в розмірі 700 грн. не ґрунтується на
нормах процесуального закону та
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими, є
недоведеними, а тому у відповідності з
п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні цієї
позовної вимоги.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення моральної шкоди в
апеляційному порядку не оскаржувалося,
а тому не було предметом перегляду
судовою колегією.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області задовольнити частково.

Рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2014 року в частині розміру стягнутих з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_2 компенсації
вартості придбаних ліків та судового
збору змінити.

Зменшити розмір компенсації
вартості придбаних ліків до 4868,28 грн.
(чотири тисячі вісімсот шістдесят
вісім грн. 28 коп.);

розмір судового збору до 114,7 грн.
(сто чотирнадцять грн. 70 коп.).

Рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2014 року в частині стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_2 витрат на
правову допомогу 700 грн. скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області витрат на правову допомогу 700
грн. відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді