4 липня 2014 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши матеріали за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
9 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 5
та касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду
Дніпропетровської області від 9 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про зменшення
розміру аліментів та звільнення від
сплати заборгованості по аліментах;
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про збільшення розміру аліментів,
стягнення додаткових витрат та
неустойки (пені) у звʼ?язку із несплатою
Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від

9 квітня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Бабушкінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
зменшення розміру аліментів та
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах відмовлено. Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів,
стягнення додаткових витрат та
неустойки (пені) у звʼ?язку із несплатою
аліментів задоволено частково. Змінено
розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на
підставі рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 жовтня 2008 року. Стягнуто з ОСОБА_2
аліменти на дитину - доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі

700 грн щомісячно (з наступною
індексацією відповідно до закону)
починаючи з дня набрання рішенням
законної сили до досягнення повноліття
дитини на користь матері ОСОБА_3
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню за прострочення сплати аліментів
за період з 16 червня 2007 року по 31 липня
2013 року в розмірі 8 807 грн 24 коп. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий
збір в розмірі 243 грн

60 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 червня
2014 року рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від

9 квітня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 та направити справу на
новий розгляд до апеляційного суду
Дніпропетровської області, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 324 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Враховуючи змінений матеріальний стан
ОСОБА_2, і його спроможність надавати
матеріальну допомогу, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, та
задовольняючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3 про стягнення щомісячних
платежів по сплаті аліментів в твердій
грошовій сумі, суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов вірного висновку, що
відповідно до положень ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоровʼ?я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом, а
тому змінив розмір аліментів з ј
частини всіх видів доходу до 700 грн
щомісячно (з наступною індексацією
відповідно до закону).

Доводи ОСОБА_2 стосовно звільнення його
від сплати заборгованості по аліментам
не заслуговують на увагу суду, оскільки
суди дійшли обґрунтованого висновку,
що причини зазначені ОСОБА_2 не можна
віднести до обставин, що у розумінні ст.
197 СК України, дають підстави для
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах.

Задовольняючи частково зустрічні
позовні вимоги про збільшення розміру
аліментів, стягнення додаткових витрат
та неустойки (пені) у звʼ?язку із
несплатою аліментів, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, вірно виходив
із того, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобовʼ?язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з ч. 1 ст. 185 СК України, суди
дійшли вірного висновку ввідмовивши у
стягненні додаткових витрат на
утримання дитини, оскільки, як
встановлено судом, належних та
допустимих доказів на підтвердження
необхідності та розміру наявних
витрат, що мають цільовий характер не
надано.

Із матеріалів касаційних скарг,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарги є
необґрунтованими і наведені в них
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 9 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 червня
2014 року;

та касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду
Дніпропетровської області від 9 квітня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від

5 червня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про зменшення
розміру аліментів та звільнення від
сплати заборгованості по аліментах;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про збільшення розміру аліментів,
стягнення додаткових витрат та
неустойки (пені) у звʼ?язку із несплатою
аліментів, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко