Номер провадження: 22-ц/785/6060/14
Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ГО «Комітет захисту прав міноритарних
акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» про
визнання дій незаконними та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 26 березня 2014 року, -

встановила:

20 грудня 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_3, третя особа - ГО «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
ЗАТ «Полярна зірка» про визнання дій
незаконними та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 20000 грн., свої
вимоги мотивувала тим, що вона була
власником іменних акцій ЗАТ «Полярна
зірка», яке проіснувало близько 50
років. Під час ліквідачії даного
підприємства позивач не отримала
грошової компенсації, хоча мала на це
право, у зв»язку з наявністю у неї
іменних акцій ЗАТ «Полярна зірка». За
рішенням Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України АС
№ 248ш/98 від 11,15 березня 1999 року по справі
за позовом представників за
довіреністю ЗАТ «Полярна зірка»
Брилько А.М. та Тулякової М.А. до фірми
«RIAL Q4 LTD» про стягнення 252886,74 доларів
США, було частково задоволено позов ЗАТ
«Полярна зірка» та стягнуто з фірми
«RIAL Q4 LTD» на користь ЗАТ «Полярна зірка»
242212,19 доларів США та за період з 01.01.1998
року по 01.01.2003 року на рахунок ЗАТ
«Полярна зірка» кошти не надходили. При
цьому в мережі Інтернет на сайті
Американської корпорації «Universal Business
Ventures» була розміщена інформація
стосовно отримання грошових коштів у
сумі 460 тис. доларів США ЗАТ «Полярна
зірка» на виконання рішення суду 11,15
березня 1999 року.

Позивачка зазначила, що їй
незаконними діями генерального
директора АТЗТ «Полярна зірка» ОСОБА_3
було заподіяно шкоду у зв»язку з
неотриманням чи невнесенням на
рахунок чи в касу АТЗТ «Полярна зірка»
ним чи посадовими особами АТЗТ
«Полярна зірка» грошових коштів в сумі
242212,19 доларів США, які отримані за
рішенням Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України від
11,15 березня 1999 року. Також ОСОБА_2
вказує, що тоді, коли ОСОБА_3 був
генеральним директором АТЗТ «Полярна
зірка» майно, яке належало товариству,
було продано за заниженою вартістю та
грошові кошти, які отримані від продажу
не були перераховані на рахунок чи в
касу АТЗТ «Полярна зірка».

Позивач вказує, що посадові особи
АТЗТ «Полярна зірка», в тому числі
генеральний директор ОСОБА_3 винні в
тому, що протиправно не виконали свої
посадові обов»язки, що призвело до
зникнення грошових коштів, які мали
бути направлені на погашення
заборгованості за дивідендами перед
міноритарними акціонерами АТЗТ
«Полярна зірка». Такі обставини
призвели до штучного банкрутства
підприємства, у зв»язку із чим ОСОБА_2
втратила постійне місце роботи,
постійний заробіток та престижну
роботу. У зв»язку із незаконними діями
ОСОБА_3 їй заподіяно значну моральну
шкоду, вона переживала суттєві душевні
страждання та через нервове напруження
і хвилювання у неї загострились
хронічні хвороби.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ГО «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
ЗАТ «Полярна зірка» про визнання дій
незаконними та відшкодування
моральної шкоди було відмовлено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачка у порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК
України не надала суду доказів на
підтвердження своїх позовних вимог,
щодо обґрунтування та підтвердження
порушених прав позивачки.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

У відповідності до абзацу 2 п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», районний суд згідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності при вирішенні спору
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, з'ясував наявність
такої шкоди, протиправність діянь її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору і
обгрунтовано прийшов до висновку про
безпідставність позовних вимог.

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Отже, заявляючи позов, позивачка
повинна була надати докази того, що
саме діями (бездіяльністю) відповідача
вона зазнала немайнових втрат
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, та в чому вони виражались, їх
розмір та глибину моральних страждань,
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями (бездіяльністю)
відповідача і негативними наслідками,
що настали для позивачки.

Оскільки таких доказів нею не було
надано, районний суд підставно прийшов
до висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 26 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А. Кононенко

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда