Провадження № 2/161/4641/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

11 лютого 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

її представника
ОСОБА_2

представника третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів,
мотивуючи свій позов тим, що перебуває
з відповідачем у шлюбі з 29 серпня 2009
року, який було зареєстровано відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 1117
.

Позивач вказує на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося. Одруження з
відповідачем виявилось невдалим.
Впродовж останніх років подружнє життя
між ними поступово погіршувалося, що в
кінцевому результаті привело до
фактичного припинення між ними шлюбних
відносин. Збереження сім'ї вважає
неможливим. Від шлюбу у них народилась
дитина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
перебуває лише на її утриманні.
Позивачу одній важко утримувати
дитину. Відповідач відмовляється від
надання їм матеріальної допомоги у
добровільному порядку.

За час проживання у шлюбі з
відповідачем вони придбали ? частини
квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1.
Угоди про добровільний поділ майна, що
є їхньою спільною власністю, між ними
не досягнуто.

Посилаючись на вищенаведене, позивач
просила шлюб розірвати, визначити
місце проживання сина з нею, та
стягувати з відповідача аліменти на
утримання дитини в розмірі 1000 гривень,
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову до суду і до досягнення дитиною
повноліття, провести поділ майна
подружжя, що є спільною сумісною
власністю, а саме: виділити їй в натурі ?
частину квартири АДРЕСА_1.

визнати за нею право власності на ?
частину вищевказаної квартири .

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з мотивів, наведених
у позовній заяві, подала заяву про
уточнення позовних вимог, згідно з якою
просила змінити позовні вимоги щодо
поділу майна подружжя та визнати за нею
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Представник третьої особи покладалася
на думку суду, та надала суду
розпорядження, в якому зазначено, що
враховуючи інтереси дитини, слід
визначити місце проживання
малолітнього сина з матір'ю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчать повідомлення
про вручення судових повісток. Суд
вважає можливим провести заочний
розгляд справи по наявних доказах,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають в шлюбі з
29 серпня 2009 року, який було
зареєстровано відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 1117
, про що видано свідоцтво про шлюб серії
НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року.

Судом встановлено, що сторони тривалий
час не підтримують подружніх відносин,
спільного господарства не ведуть, шлюб
існує лише формально. За таких
обставин, суд приходить до висновку, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам кожного з них, що має істотне
значення, тому шлюб між сторонами слід
розірвати.

З матеріалів справи вбачається, що від
шлюбу у сторін народилась одна дитина:
син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 23 лютого 2012
року, виданим виконкомом
Піддубцівської сільської ради
Волинської області. (а.с.5).

Судом встановлено, що неповнолітня
дитина на даний час, проживає з
позивачем, перебуває на її утриманні.
Відповідач є батьком дитини, однак в
добровільному порядку не надає
матеріальної допомоги на її утримання,
вихованням дитини не займається.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Луцької районної державної
адміністрації, враховуючи інтереси
дитини, доцільно визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_2

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що слід визначити місце
проживання неповнолітньої дитини
сторін з матір'ю.

Відповідно ст.180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
кодексу України аліменти
присуджується у частці від доходу
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При визначенні розміру аліментів, у
відповідності до ст.182 СК України, суд
врахував стан здоров'я та матеріальне
становище сторін, і приходить до
висновку, що з відповідача слід
стягувати в користь позивача аліменти
на утримання неповнолітньої дитини в
розмірі 650 гривень, щомісячно,
починаючи з дня подачі позову до суду і
до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що за час проживання
у шлюбі сторонами було набуто спільне
сумісне майно, а саме: ? частини
квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1,
про що свідчить Договір купівлі -
продажу від 07.02.2013р., посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі за №133 (а.с.11-12).

Згідно статті 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Тому, у власність позивача ОСОБА_1 слід
виділити ? частину вищевказаної
квартири .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача слід стягнути сплачене
позивачем державне мито (судовий збір)
в сумі 524,90 грн.

Крім того, слід стягнути з відповідача
в дохід держави 243,60 грн. судового збору
за позовну вимогу про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 70 ч.1, 71 ч.1 та 2, 110,112, 180, 182,
184 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
народилася у селі Несвіч Луцького
району Волинської області та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у місті
Луцьку Волинської області,
зареєстрований 29 серпня 2009 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 1117
- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4, який проживає по
АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітнього сина:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500
(п'ятсот гривень), щомісячно, починаючи
з 19 вересня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 524,90 грн. (п'ятсот
двадцять чотири гривні 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць підлягає до негайного
виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта