Справа № 569/2835/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді
Бердія М.А.,

при секретарі Котнюк К.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5-ОСОБА_6, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Рівне цивільну справу за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, суд-

В С Т
А Н О В И В:

Представник відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_4 позовні вимоги позивача
до відповідача ОСОБА_3 не визнав і
пояснив суду, що відповідач ОСОБА_3
ніяких стосунків з позивачем ОСОБА_1 не
мав, на зустріч з ним до м. Київа не
їздив. Довіреність на автомобіль
«Лексус» і автомобіль ОСОБА_1 передав
не ОСОБА_3 а його брату ОСОБА_5 В
подальшому, відповідно до умов
довіреності ОСОБА_3 продав автомобіль
«Лексус» свойому брату ОСОБА_5 за 186
124,00 гривні, який був оформлений
відповідно до правил реєстрації
транспортних засобів.

Представник відповідача
ОСОБА_5-ОСОБА_6 позовні вимоги позивача
ОСОБА_8 по стягненню матеріальної шкоди
визнала частково в сумі 186 124,00, в
частині стягнення моральної шкоди не
визнала і пояснила суду, що ОСОБА_3 на
зустріч з ОСОБА_1 в м. Київ не їздив.
ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 автомобіль
«Лексус» за 186 124,00 гривні. Моральної
шкоди позивачу завдано не було і в
довіреності нічого не зазначено про
відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2, в судовому
засіданні, позовні вимоги позивача
підтримали повністю з підстав,
викладених у позовній заяві. Просять
суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 на користь позивача 303 808,66
гривень, завданої позивачу
матеріальної шкоди, 50 000, 00 гривень,
завданої позивачу моральної шкоди та
понесені позивачем судові витрати по
справі в загальному розмірі 3 668
гривень.

Суд, заслухавши позивача,
представника позивача, представників
відповідачів, свідків, дослідивши
письмові докази по справі приходить до
наступного:

27 жовтня 2011 року позивач, як
зазначено в позовній заяві, і як
пояснили в судовому засіданні позивач
та його представник, з метою реалізації
свого автомобіля «Тойота-Лексус»,
видав нотаріально посвідчену
довіреність відповідачам на право
користування та розпорядження з правом
відчуження, належного йому, на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_2, виданого 09.07.2010 року ВРЕР №1
ГУМВСУ м. Харкова, автомобіля марки
«Тойота Лексус», реєстраційний №
НОМЕР_1, отримання коштів за проданий
автомобіль, та 28 жовтня 2011 року передав
автомобіль ОСОБА_3, вартість якого
згідно висновку автотоварознавчого
дослідження по оцінці транспортного
засобу, від 25 січня 2013 року, складає 303
808,66 гривень.

28 жовтня 2011 року, як зазначено в
позовній заяві і як пояснили в судовому
засіданні позивач та його представник,
з метою забезпечення у подальшому
виконання договору доручення по
продажу автомобіля позивача і
повернення коштів позивачу за проданий
автомобіль, ОСОБА_3 передав позивачу
автомобіль «Порше-Каєн» р/н НОМЕР_3,
належний йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 виданого ВРЕР
ДАІ м. Рівне 18 жовтня 2011 року та видав
на позивача нотаріально посвідчену
довіреність, від 27 жовтня 2011 року, на
право керування, продажу, обміну вище
зазначеного автомобіля.

Наприкінці 2011 року позивачу стало
відомо, що автомобіль «Порше-Каєн» д/н
НОМЕР_3, який передав йому ОСОБА_3, на
підставі біржової угоди ТБ «Еверест»
№340910 від 14.03.2009 року належить на праві
приватної власності гр.-ці ОСОБА_9, а не
ОСОБА_3, і який був викрадений у неї в м.
Києві, по факту крадіжки якого
Соломянським РУ ГУМВС у м. Києві 16.01.2012
року порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
289 КК України, і 20.01.2012 року працівниками
міліції автомобіль «Порше-Каєн» було
вилучено у нього і доставлено на
штраф-майданчик Соломянського РУ.

19.01.2012 року позивач нотаріально
посвідченою заявою відмінив
довіреність на право розпорядження
належним йому автомобілем «Лексус».

21.12.2012 року Соломянським РУ ГУ МВС
України в м. Києві розпочато
розслідування, по кримінальному
провадженню №0001606 відносно
ОСОБА_3 по факту незаконного
заволодіння шахрайським шляхом
останнім, автомобілем «Тойота-Лексус»,
який належить ОСОБА_1 під приводом
обміну на автомобіль «Порше-Каєн», за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
190 КК України. З витягу з кримінального
провадження слідує, що між позивачем
ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 відбувся
обмін автомобілів. Рішення по даному
кримінальному провадженню суду,
сторонами по справі, не надано, і яке
прийнято рішення по даному
кримінальному провадженню сторонам не
відомо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами на
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
шахрайським шляхом заволоділи
автомобілем позивача, сторона позивача
суду не надала. Покази свідка ОСОБА_11
проте, що в м. Київі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
обмінялися довіреностями на
автомобілі та автомобілями,
спростовуються показами свідка
ОСОБА_12, який показав суду, що в Київ він
їздив за автомобілем позивача не з
ОСОБА_3, а з ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Доказів вини відповідачів в
заподіянні моральної шкоди позивачу,
сторона позивача суду не надала.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом, а тому суд не
бере до уваги автотоварознавче
дослідження по оцінці автомобіля
«Тойота-Лексус» від 25 січня 2013 року,
згідно якого вартість автомобіля
станом на 27.10.2011 року, складає 303 808,66
гривень, тому що оцінка автомобіля була
проведена з ініціативи позивача, без
рішення суду, без автомобіля і без
проведення судово-товарознавчої
експертизи.

Відповідно до ст. 237, 244, 526, 1000, 1004
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона /представник/
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.
Представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Зобовязання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. За договором доручення
одна сторона /повірений/ зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони /довірителя/ певні юридичні
дії. Правочин вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.
Повірений зобов'язаний вчиняти дії
відповідно до змісту даного йому
доручення.

Згідно з довіреністю від 27 жовтня
2011 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 відчужити /продати, обміняти,
передати в оренду, позичку, заставу,
належний йому автомобіль «Лексус», за
яку ціну в довіреності не зазначено, що
і зробив ОСОБА_5 02 листопада 2011 року,
продавши автомобіль ОСОБА_5 по
довідці-рахунку серії КІМ №928199 за 186
124,00 гривні, не відступивши від змісту
довіреності.

За таких обставин вимоги позивача
по стягненню матеріальної шкоди
підлягають до задоволення частково, в
частині стягнення матеріальної шкоди з
ОСОБА_5 в розмірі 186 124,00 гривні, в
частині стягнення моральної шкоди та в
частині позовних вимог до ОСОБА_3 до
задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
слід стягнути з ОСОБА_5 користь
позивача ОСОБА_1 пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, понесені
позивачем судові витрати по справі, по
сплаті судового збору в розмірі 1807,24
грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 208-209,213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5
Володимирорвича на користь ОСОБА_1 186
тисяч 124 гривні, завданої матеріальної
шкоди.

В іншій частині позовних вимог та
в позовних вимогах до ОСОБА_3 ОСОБА_1,
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 1807 гривень 24 копійки судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд за
апеляційною скаргою, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з

дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду

Бердій М.А.