З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 752/7493/13-ц
Провадження № 2/752/303/14
10.07.2014 року Голосіївський районний
суд міста Києва у складі головуючого
судді Фролова М.О., при секретарі
Кондратенко М.Л., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Києві цивільну справу за
позовом Закритого акціонерного
товариства «Запорізький автомобільний
завод» до ОСОБА_1, за участю третіх осіб:
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Денмарк», Державної
автомобільної інспекції головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві, про
у квітні 2013р. ЗАТ «Запорізький
автомобільний завод» (далі - позивач)
звернувся в Голосіївський районний суд
міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі -
відповідач), за участю третіх осіб:
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у міста Києва, Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у міста Києва, Державної
автомобільної інспекції головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві, про
визнання права власності на автомобіль
та зняття з нього арешту.
В наступному позивач ЗАТ «Запорізький
автомобільний завод» подав суду
змінену позовну заяву до відповідача
ОСОБА_1, за участю третіх осіб:
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Денмарк», Державної
автомобільної інспекції головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві, про
визнання права, при цьому пояснивши
15.10.2007 року між позивачем як продавцем
та відповідачем як покупцем було
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля № 925. Згідно умов
зазначеного договору позивач передав
відповідачу автомобіль марки Daewoo-FSO,
модель TF69Y, а відповідач зобов'язався
сплатити його вартість позивачу у сумі
укладення договору купівлі-продажу
автомобіля № 925. При цьому отримавши
автомобіль відповідач одразу
зареєстрував своє право на нього. Однак
в наступному відповідач не сплатив
позивачу вартість автомобіля марки
Daewoo-FSO, модель TF69Y у визначений
семиденний строк. Разом з цим,
положеннями п. 1.4.1. договору
купівлі-продажу автомобіля № 925
визначено, що при не проведенні
розрахунку у строки визначені у
додатковій угоді до цього договору, цей
договір вважається анульованим (таким
що не відбувся). При цьому 27.12.2007 року
між позивачем та відповідачем було
укладено додаткову угоду № 2 до
договору купівлі-продажу автомобіля №
925, якою сторони дійшли згоди що цей
договір вважається анульованим,
оскільки відповідачем як покупцем не
було оплачено вартість автомобіля
протягом семи днів з моменту укладення
зазначеного договору. В свою чергу
згідно п. 1.4.3. договору купівлі-продажу
автомобіля № 925, при анулюванні цього
договору відповідач як покупець
зобов'язався видати довіреність
позивачу для зняття автомобіля з
державної реєстрації та анулювання
його свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу. Проте,
відповідач не видав позивачу
вищеозначену довіреність на вчинення
наведених дій. Враховуючи наведене
позивач вважає, що відповідачем
порушено його право власності на
автомобіль марки Daewoo-FSO, модель TF69Y. На
підставі викладеного позивач просив
суд: визнати договір купівлі-продажу
автомобіля № 925 від 15.10.2007 року
розірваним за домовленістю сторін;
визнати право власності на
транспортний засіб марки Daewoo-FSO, модель
TF69Y, номерний знак НОМЕР_1 за позивачем;
скасувати державну реєстрацію права
власності та зняти з реєстрації
транспортний засіб марки Daewoo-FSO, модель
TF69Y, номерний знак НОМЕР_1, оформлений на
відповідача; поставити на
реєстраційний облік автомобіль марки
Daewoo-FSO, модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1
на ім'я позивача; витребувати у
відповідача транспортний засіб марки
Daewoo-FSO, модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1,
як майно, яким він заволодів незаконно,
без відповідної правової підстави.
Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити позовні вимоги повністю,
не заперечив проти заочного розгляду
справи на підставі доказів, наявних у
матеріалах справи.
Відповідач повідомлений про дату та
час судового розгляду у порядку ст.74
ЦПК України в судове засідання
повторно не з'явився, про поважність
причин неявки не повідомив суд, заяву
про розгляд справи за його відсутності
у судовому засіданні не подав суду.
Третя особа Державної автомобільної
інспекції головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві подала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності у
судовому засіданні.
Представник третьої особи ПАТ «Банк
«Денмарк» у судовому засіданні не
заперечував проти позовної вимоги щодо
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля № 925 від 15.10.2007 року
розірваним за домовленістю сторін,
проти інших позовних вимог заперечив
та просив відмовити у їх задоволенні.
Разом з цим ч. 1 ст. 224 ЦПК України
визначено, що у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив
проводити заочний розгляд справи
згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Врахувавши пояснення учасників,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши в судовому засіданні наявні
у справі докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
відмовити у задоволені позову повністю
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.10.2007 року між
позивачем як продавцем та відповідачем
як покупцем було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля № 925.

Відповідно до п. 1.1 договору
купівлі-продажу автомобіля № 925,
продавець продає, а покупець приймає у
власність та оплачує автомобіль:
модель TF69Y марки Daewoo-FSO, колір се
ребристий, виробник ЗАТ «Запорізький
автомобільний завод», за віртістю 48935,0
грн.

Згідно п. 1.2 і 1.3 договору
купівлі-продажу автомобіля № 925, ВАТ
«Банк «Денмарк» відповідно до
гарантійного листа за покупця сплачує
продавцю 100% вартість автомобіля, тобто
48935,0 грн. на розрахунковий рахунок
продавця.

Положеннями п. 4.1-4.3 договору
купівлі-продажу автомобіля № 925
визначено, що продавець здійснює
державну реєстрацію автомобіля в
органах державної автомобільної
інспекції, отримує свідоцтво про
державну реєстрацію автомобіля.

При цьому згідно п. 4.3 договору
купівлі-продажу автомобіля № 925,
оригінал свідоцтво про державну
реєстрацію автомобіля продавець
передає покупцю після повної оплати
вартості автомобіля.

Крім того відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2.
договору купівлі-продажу автомобіля №
925, протягом одного робочого дня з
моменту повної сплати вартості
автомобіля передати покупцю
автомобіль та свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль,
про що скласти акт приймання-передачі.

Разом з цим, положеннями п. 1.4.1. договору
купівлі-продажу автомобіля № 925
визначено, що при не проведенні
розрахунку у строки визначені у
додатковій угоді до цього договору, цей
договір вважається анульованим (таким
що не відбувся).

При цьому судом встановлено, що 27.12.2007
року між позивачем та відповідачем
було укладено додаткову угоду № 2 до
договору купівлі-продажу автомобіля №
925, якою сторони дійшли згоди що цей
договір вважається анульованим,
оскільки відповідачем як покупцем не
було оплачено вартість автомобіля
протягом семи днів з моменту укладення
зазначеного договору.

В свою чергу суд зазначає, що згідно ст.
15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Разом з цим позивачем не обґрунтовано
яке його цивільне право порушено
позивачем, в чому саме полягає таке
порушення для застосування судом такої
міри захисту прав позивача як визнання
договору купівлі-продажу автомобіля №
925 розірваним за домовленістю сторін.
При цьому позивачем не надано докази на
підтвердження наявність оспорювання
чи невизнання іншим шляхом
відповідачем розірвання договору
купівлі-продажу автомобіля № 925 згідно
його п. 1.4.1. та умов додаткової угоди № 2
від 27.12.2007 р.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до ст. 3 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України
визначено способи захисту цивільних
прав та інтересів судом: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. При цьому положеннями
ст. 651-653 ЦК України визначено
можливість зміни або розірвання
договору судом, а не визнання судом
договору таким, що розірваний за
домовленістю сторін.

У зв'язку із наведеним суд вважає, що не
підлягає задоволенню вимога позивача
визнати договір купівлі-продажу
автомобіля № 925 від 15.10.2007 року
розірваним за домовленістю сторін.

Стосовно позовної вимоги скасувати
державну реєстрацію права власності та
зняти з реєстрації транспортний засіб
марки Daewoo-FSO, модель TF69Y, номерний знак
НОМЕР_1, оформлений на відповідача та
поставити на реєстраційний облік
автомобіль на ім'я позивача, суд
зазначає наступне.

Позивачем (який згідно п. 4.1-4.3 договору
купівлі-продажу автомобіля № 925
здійснює державну реєстрацію
автомобіля в органах державної
автомобільної інспекції, отримує
свідоцтво про державну реєстрацію
автомобіля) не було надано до
матеріалів справи докази на
підтвердження факту державної
реєстрації автомобіля марки Daewoo-FSO,
модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1 за
відповідачем.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК
України визначено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

До того ж суд зазначає, що згідно п. 3
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. за № 1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться підрозділами
Державтоінспекції. Підставою для
здійснення вищезазначених
реєстраційних дій може бути судове
рішення про визнання права власності
особи на транспортний засіб. Також суд
звертає увагу, що відповідно до вимог
ст. 19 Конституції України, суд як орган
державної влади зобов'язаний діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. При
цьому, згідно ст. 124 Конституції
України, суд уповноважений здійснювати
виключно правосуддя, та до компетенції
суду не належать повноваження щодо
поставлення на реєстраційний облік
транспортного засобу чи його зняття з
реєстрації. У зв'язку із зазначеним, суд
своїм рішенням не може підміняти
вищезазначений орган
Державтоінспекції та вирішувати
питання, належні до його компетенції.
Таким чином, суд здійснюючи правосуддя
може застосовувати виключно способи
захисту порушеного цивільного права,
які визначено ст. 16 ЦК України, яка в
свою чергу не передбачає права суду на
поставлення на реєстраційний облік
транспортного засобу чи його зняття з
реєстрації. За таких обставин, суд
приходить до висновку, що не може бути
застосовано в судовому порядку
заявлений позивачем спосіб захисту
його цивільного права.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити в
задоволені позовних вимог щодо
скасування державної реєстрації права
власності та зняти з реєстрації
транспортний засіб марки Daewoo-FSO, модель
TF69Y, номерний знак НОМЕР_1, оформлений на
відповідача; поставити на
реєстраційний облік автомобіль марки
Daewoo-FSO, модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1
на ім'я позивача.

Стосовно позовної вимоги витребувати у
відповідача транспортний засіб марки
Daewoo-FSO, модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1,
як майно, яким він заволодів незаконно,
без відповідної правової підстави, суд
зазначає наступне.

Згідно п.п. 5.2.1. п. 5.2. договору
купівлі-продажу автомобіля № 925,
позивач як продавець зобов'язався
протягом одного робочого дня з моменту
повної сплати вартості автомобіля
передати покупцю автомобіль та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль,
про що скласти акт приймання-передачі.

Однак позивачем не було надано до
матеріалів справи докази на
підтвердження факту вибуття із
володіння позивача та передання
відповідачу автомобіля марки Daewoo-FSO,
модель TF69Y, номерний знак НОМЕР_1, а
також перебування наведеного
автомобіля у володінні відповідача на
час розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку із наведеним суд вважає за
необхідне відмовити у задоволені
вищезазначеної позовної вимоги.

На підставі викладеного суд вважає
позов необґрунтованим належним чином і
таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволені позову ЗАТ
«Запорізький автомобільний завод»
подав суду змінену позовну заяву до
відповідача ОСОБА_1, за участю третіх
осіб: Публічного акціонерного
товариства «Банк «Денмарк», Державної
автомобільної інспекції головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві, про
визнання права.

Заочне рішення може бути переглянуто
Голосіївським районним судом міста
Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Зазначена апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду міста
Києва через Голосіївський районний суд
міста Києва.

Суддя