УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,Касьяна О.П.,
Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, Державної
казначейської служби України, треті
особи: державний виконавець
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції Касьян
Ганна Владиславівна, державний
виконавець Центрально-Міського
відділу Державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Марач Євген Володимирович, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої діями (бездіяльністю)
державного виконавця, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 листопада 2013 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з Державного бюджету України
через Державну казначейську службу
України 20 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди, завдану
неправомірними діями державного
виконавця Центрально-Міського відділу
Державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на ті обставини що 10 березня 2009 року
звернулася до Центрально-Міського ВДВС
Криворізького МУЮ Дніпропетровської
області із заявою про примусове
виконання рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 5
червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_9
на її користь заборгованості у розмірі
20 727 грн.

Виконавче провадження було відкрито,
проте внаслідок неправомірних дій та
бездіяльності державних виконавців
рішення суду виконано не було, а
12 лютого 2010 року державним
виконавцем винесено постанову про
повернення виконавчого документу у
зв'язку із відсутністю у боржника
майна, на яке можливо звернути
стягнення.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 09 липня
2010 року дії державного виконавця
визнано неправомірними і зобов'язано
начальника виконавчої служби
скасувати постанову про повернення
виконавчого документу та провести
виконавчі дії, в результаті чого вона
зазнала душевних, моральних страждань
та психологічного стресу, просила
задовольнити позов.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
14 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, мотивуючи свої
вимоги тим, що судами порушені норми
процесуального права та неправильно
застосовані норми матеріальної права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачка не надала доказів на
підтвердження своїх вимог, а тому
підстав для задоволення позову немає.

Проте погодитися з такими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 10 березня 2009
року ОСОБА_6 звернулася до
Центрально-Міського ВДВС
Криворізького МУЮ Дніпропетровської
області із заявою про примусове
виконання рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 5
червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_9
на її користь заборгованість у розмірі
20 727 грн.

17 серпня 2009 року виконавче провадження
було відкрито, але внаслідок дій
державних виконавців рішення суду не
було виконано, оскільки 12 лютого 2010
року державним виконавцем Касьян А.В.
винесено постанову про повернення
виконавчого документу у зв'язку із
відсутністю у боржника майна, на яке
можливо звернути стягнення.

09 липня 2010 року ухвалою
Центрально-Міського районного суду
м. Кривого Рогу задоволено скаргу
ОСОБА_6 та визнано неправомірними дії
державного виконавця, зобов'язано
начальника державної виконавчої
служби Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції скасувати постанову про
повернення виконавчого документа, а
відділ - провести виконавчі дії по
виконанню рішення суду.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про
державну виконавчу службу», ст.
ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України передбачено, що
шкода, заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави, незалежно
від його вини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
виконав вимоги процесуального права,
не уточнив позовні вимоги та підстави
заявленого позову, не врахував, що
позивачка просила стягнути з
відповідача заподіяну їй моральну
шкоду, завдану неправомірними діями
державного виконавця, а відтак не
встановив характер спірних
правовідносин та не визначився із
нормами матеріального права, які їх
регулюють.

При цьому не врахував, що підставою для
застосування відповідальності на
підставі ст. 1167 ЦК України є наявність у
діях особи складу цивільного
правопорушення, елементами якого, з
урахуванням особливостей,
передбачених ст. 1174 ЦК України, є шкода,
протиправна поведінка та причинний
зв'язок між шкодою та протиправною
поведінкою, і відсутність хоча б одного
з цих же елементів виключає
відповідальність за заподіяну шкоду.

А встановивши, що дії державного
виконавця були визнані неправомірними
згідно ухвали суду, вказав, що
позивачка не надала доказів на
підтвердження своїх вимог та вдався до
оцінки правомірності дій державного
виконавця, при цьому не врахував, що
неправомірність його дій доведена та
встановлена ухвалою суду щодо цього, і
ці обставини відповідно до ст. 61 ЦПК
України не потребують доказування, а
відтак не з'ясував, чи була у зв'язку з
цим позивачці завдана моральна шкода,
не перевірив її доводів про завдання їй
душевних, моральних страждань та
психологічного стресу внаслідок
протиправних дій державного виконавця.

Не з'ясував, чим підтверджується факт
заподіяння позивачці моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору, ухвалив передчасне
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Невиконання судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, як
передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 листопада 2013 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково, рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
листопада 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді: М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян О.В. Ступак С.П.
Штелик