Справа № 152/1114/14-ц
11 липня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області в
головуючого судді - Гаврищука А.В.
з участю секретаря судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 (далі - Позивач) 25 червня 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, в якому зазначив,
що він перебуває в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем з 19 жовтня 1991 року.
Від даного шлюбу він та відповідач
мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
Позивач просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося через різні
характери, різні погляди на сімейне
життя та виховання дітей, у зв'язку з
чим між ними часто виникають
непорозуміння та суперечки. Позивач
вважає, що подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини немає,
оскільки їх сумісне проживання та
ведення господарства припинено більше
двох років тому. На примирення з
відповідачем він не згоден.
У судове засідання сторони не
з'явились, але від них надійшли заяви
про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно поданої заяви позивач позов
підтримує у повному обсязі, просить
справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_4. позов визнає
просить справу слухати у її
За таких обставин, суд, відповідно до
ухвали судді від 11 липня 2014 року
проводить розгляд справи у відсутності
сторін без фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 19
Зазначені обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Від шлюбу позивач та відповідач мають
неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
Вказані обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).
Позивач на примирення не згоден має
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин та
Причиною розладу в сім'ї стали
непорозуміння та суперечки між
подружжям через різні характери та
погляди на сімейне життя, внаслідок
чого позивач та відповідач перестали
проживати однією сім'єю.
Судом встановлено, що розлад в сім'ї
позивача носить не тимчасовий, а
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе і
суперечить інтересам позивача,
оскільки відносини, які склалися між
подружжям, а саме: непорозуміння та
сварки, суперечать інтересам позивача,
а також суперечать інтересам
неповнолітніх дітей.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання. Ця
стаття не перешкоджає державам вживати
таких заходів, що є необхідними в
Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність дітей та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивач наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивача та
інтересам неповнолітньої дочки сторін,
що мають істотне значення, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Витрати понесені позивачем на сплату
судового збору згідно положень ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК
України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Шаргородського районного управління
юстиції у Вінницькій області 19 жовтня
1991 року за актовим записом №89.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати на
оплату судового збору у розмірі 243 грн.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Вінницького
апеляційного суду через Шаргородський
районний суд протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: