У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду
В.М.Кухарець розглянувши матеріали
справи за поданням старшого державного
виконавця Коваля Я.М. відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції про
постановлення ухвали про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, –

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з поданням,
погодженим начальником відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції, старший державний виконавець
Коваль Я.М. просить постановити ухвалу,
якою тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за
межі України до виконання боржником
своїх зобов’язань.

Подання обґрунтовує тим, що на
виконанні відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виданої 18 червня
2013 року управлінням Пенсійного фонду
України в м.Рівне вимоги №Ф-2231У про
сплату ОСОБА_1 недоїмки -
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в сумі 1194,03 грн., а також
виконавче провадження з примусового
виконання виданої 08 серпня 2013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Рівне вимоги №Ф-1468У про сплату ОСОБА_1
недоїмки - заборгованості зі сплати
єдиного внеску в сумі 5183,43 грн.

Так, за заявами стягувача – управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне,
поданими ним 01.04.2014 р. до відділу ДВС
Рівненського міського управління
юстиції, 04.04.2014 р. старшим державним
виконавцем Ковалем Я.М. було винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №42808780 та ВП №42808968 про
стягнення вищевказаних сум
заборгованості, якими боржнику ОСОБА_1
запропоновано добровільно виконати
рішення в семиденний термін з моменту
винесення постанов.

Проте, станом на час звернення до суду з
поданням, тобто станом на 26.09.2014 р.,
вищевказані виконавчі документи
боржником добровільно не виконані,
зокрема, ані стягувачу, ані в орган
державної виконавчої служби боржником
не надано документального
підтвердження факту погашення ним
зазначеної вище суми заборгованості
перед управлінням Пенсійного фонду
України в м.Рівне.

У задоволенні подання слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до пункту 18 частини третьої
статті 11 Закону України від 21 квітня 1999
року №606-XIV ”Про виконавче
провадження” (зі змінами і
доповненнями), державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, - у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Як передбачено статтею 32 вказаного
Закону, заходами примусового виконання
рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Проте, в обґрунтування подання,
державним виконавцем не зазначено, а
також і документально не підтверджено,
яких саме заходів примусового
виконання ним було вжито на виконання
виданих 18.06.2013 р. та 08.08.2013 р. управлінням
Пенсійного фонду України в м.Рівне
вимог про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску, при цьому в поданні не
обґрунтовано й документально не
підтверджено факт ухилення боржника
ОСОБА_1 від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням органу
пенсійного фонду.

Зокрема, не зазначено, що боржник
вчиняє дії, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання виконавчих
документів, що боржник на час виконання
рішення виїжджав за межі України і це
призвело до виникнення заборгованості,
або боржник безпідставно не з’являвся
на виклики державного виконавця.
Відсутні такі докази і у матеріалах
справи.

Виходячи з контексту положень пункту
24-1 частини першої статті 293 та статті
377-1 Цивільного процесуального Кодексу
України, окремо від рішення суду можуть
бути оскаржені в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, при цьому суд може
постановити ухвалу як про задоволення
подання державного виконавця, так і про
відмову у задоволенні такого подання.

Керуючись ст.ст.210, 377-1 ЦПК України, –

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
старшого державного виконавця Коваля
Я.М. відділу державної виконавчої
служби Рівненського міського
управління юстиції про постановлення
ухвали про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України.

На ухвалу протягом п'яти днів з дня її
проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: