Справа № 145/2381/13-ц
Провадження №2/145/69/2014
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16.01.2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про виділ частки житлового
будинку з господарськими спорудами в
натурі, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що на підставі договору
дарування від 26.07.1995 року, посвідченого
державним нотаріусом Тиврівської
держнотконтори Данилишиною Г.О. за №
1017, зареєстрованим КП «ВООБТІ» 11.08.1995
року за № 504, вона є власником 1/2 частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських споруд по
АДРЕСА_1.

Власником іншої 1/2 частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських споруд є ОСОБА_3.

Як вбачається із тексту договору
дарування, на час його укладення на
земельній ділянці був розташований
один одноповерховий глинобитний
будинок з добудовами, житловою площею
46,9 кв.м. під літерою «А» 1974 року
забудови, сараї «Б,В», погріб «П/В»,
вбиральня «Г» та огорожа № 1.

При цьому, відповідно до п.1 договору
дарування їй у власність відійшли жилі
кімнати 2-1 і 2-2 житловою площею 35,0 кв.м,
сарай «В», погріб «П/В», 1/2 частка
огорожі №1.

В подальшому, як нею, так і іншими
співвласниками проводилися добудови
та перепланування, в зв'язку з чим на
даний час домоволодіння складається з
житлового будинку позначеного на плані
КП «ВООБТІ» літ. «А» з прибудовою «а»,
тамбуром «а 1», прибудовами «а 2», «а 3»
та ґанками, а також сараїв «Б» та «В»
погребу з шиєю «п/В», убиральні, душу
«Г», гаража «Д», погребу з шиєю «п/Д»,
огорожі №1, хвіртки №2, огорожі №3,
воріт №4, огорожі № 5, вигрібної ями №6,
криниці № 7 та криниці №8.

При цьому, як вбачається з технічного
паспорта КП «ВООБТІ» будинок «А» з
прибудовою «а», тамбуром «а 1»,
прибудовами «а 2», «а 3», та ґанками
фактично складається із двох
ізольованих квартир, з яких
відповідачка займає квартиру АДРЕСА_2
загальною площею 23,0 кв.м, а вона займає
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
кімнати 1 - площею 20,8 кв.м, кімнати 2 -
площею 11,9 кв.м, кухні 3 - площею 7,4 кв.м,
коридору 4 - площею 6,3 кв.м, загальною
площею 46,4 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м,
допоміжною площею 13,7 кв.м.

В електронному реєстрі прав на
нерухоме майно її право власності
зареєстровано саме на 1/2 ідеальну
частку житлового будинку з відповідною
часткою господарських споруд, що
стверджується витягом від 27.10.2011 року №
31825578.

Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованою інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області 18.07.2013 року № ВН
56, збудовані та переобладнані нею
за власний кошт тамбур а 1, а 2 -2 та сарай
«В» по АДРЕСА_1 визнано закінченим
будівництвом та готовим до
експлуатації.

Однак скористатися свої правом на
укладення договору про порядок
користування та володіння спільним
майном відповідно до часток у спільній
частковій власності вона не має
можливості через небажання
відповідачки оформляти необхідні
документи.

Тому вона змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Вважає за необхідне просити суд
виділити їй в натурі квартиру АДРЕСА_1,
а також сарай «В», погріб з шиєю, «п/В»,
огорожу № 1, хвіртку № 2, вигрібну яму №
6 та криницю № 7, оскільки вказана
квартира є ізольованою та має
самостійний вихід, приміщення 2-1, 2-2,
погріб «п/В» та 1/2 огорожі в натурі до
договору дарування від 26.07.1995р., тамбур
«а 1», кімната « 2-2», та сарай «В»
добудовано та переобладнано нею за
власний рахунок, визнано закінченим
будівництвом та готовим до
експлуатації, що не змінює розміру
часток співвласників у праві спільної
власності, а вигрібну яму №6 та криницю
№7 (не потребують введення в
експлуатацію) теж облаштовано нею за
власний рахунок, крім того, вказане
нерухоме майно розташоване на
земельній ділянці кадастровий номер
:02:003:0578 площею 0,0750 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка належить їй на
підставі державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯО № 553299 від 18 грудня 2012
року.

Просить виділити їй в натурі та
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку
«А» з добудовою «а», тамбуром «а 1» та
бутобетонним ґанком (яка складається з
кімнати 1, площею 20,8 кв.м, кімната 2
площею 11,9 кв.м, кухні 3 площею 7,4 кв.м,
коридору 4 площею 6,3 кв.м) загальною
площею квартири 46,4 кв.м, житловою
площею 32,7 кв.м, допоміжною площею 13,7
кв.м, а також: сарай «В», погріб з шиєю
«п/В», огорожу №1, хвіртку №2, вигрібну
яму №6, криницю №7, які розташовані по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просить їх задоволити з
підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, хоч про
слухання справи повідомлена своєчасно,
заяви про відкладення розгляду справи,
про слухання справи у її відсутності
до суду не надходило.

Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явились в судове засідання без
поважних причин.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох і більше
осіб належить їм на праві спільної
власності. Майно може належати особам
на праві спільної часткової або
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України,
власність двох і більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України у
справі спільної часткової власності
частки кожного із співвласників
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між
співвласниками або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦК України
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Відповідно до 3 ст. 358 ЦК України, кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ,
викладених у п.6 Постанови №7 від
04.10.1991р. «Про практику застосування
судами законодавства що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок», при вирішенні справ
про виділ в натурі часток жилого
будинку, належить мати на увазі, що це
можливо, якщо кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку із самостійним виходом
(квартиру).

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських споруд по АДРЕСА_1, що
стверджується договором дарування від
26.07.1995 року, посвідченого державним
нотаріусом Тиврівської держнотконтори
Данилишиною Г.О. за №1017, зареєстрованим
КП «ВООБТІ» 18.08.1995 року за № 504 (а.с.9-10).

Власником іншої 1/2 частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських споруд є ОСОБА_3.

На час укладення договору
дарування від 26.07.1995 р. на земельній
ділянці були розташовані один
одноповерховий глинобитний будинок з
добудовами, житловою площею 46,9 кв.м.,
позначений літерою «А», 1974 року
забудови, сараї "Б", "В", погріб «П/В»,
вбиральня «Г» та огорожа № 1.

При цьому, відповідно до п.1 договору
дарування позивачка у власність
відійшли жилі кімнати 2-1 і 2-2 житловою
площею 35,0 кв.м, сарай «В», погріб «П/В»,
1/2 частка огорожі №1.

В подальшому проводилися добудови та
перепланування, в зв'язку з чим на даний
час домоволодіння складається з
житлового будинку позначеного на плані
КП «ВООБТІ» літ. «А» з прибудовою «а»,
тамбуром «а 1», прибудовами «а 2», «а 3»
та ґанками, а також сараїв «Б» та «В»,
погребу з шиєю «п/В», убиральні, душу
«Г», гаража «Д», погребу з шиєю «п/Д»,
огорожі №1, хвіртки №2, огорожі №3,
воріт №4, огорожі № 5, вигрібної ями №6,
криниці № 7 та криниці №8.

Як вбачається з технічного паспорта КП
«ВООБТІ» будинок «А» з прибудовою «а»,
тамбуром «а 1», прибудовами «а 2», «а 3»,
та ґанками фактично складається із
двох ізольованих квартир, з яких
відповідачка ОСОБА_3 займає квартиру
АДРЕСА_2 загальною площею 23,0 кв.м, а
позивачка ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1,
яка складається з кімнати 1 - площею 20,8
кв.м, кімнати 2 - площею 11,9 кв.м, кухні 3 -
площею 7,4 кв.м, коридору 4 - площею 6,3 кв.м,
загальною площею 46,4 кв.м, житловою
площею 32,7 кв.м, допоміжною площею 13,7
кв.м.

В електронному реєстрі прав на
нерухоме майно право власності
позивачки зареєстровано саме на 1/2
ідеальну частку житлового будинку з
відповідною часткою господарських
споруд, що стверджується витягом від
27.10.2011 року № 31825578.

Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованою інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області 18.07.2013 року № ВН
56, збудовані та переобладнані
ОСОБА_2 за власний кошт тамбур а 1, а 2 -2
та сарай «В» по АДРЕСА_1 визнано
закінченим будівництвом та готовим до
експлуатації, що не змінює розміру
часток співвласників у праві спільної
власності, а вигрібну яму №6 та криницю
№7, які не потребують введення в
експлуатацію, теж облаштовано ОСОБА_2
за власний рахунок.

Вказане нерухоме майно розташоване на
земельній ділянці кадастровий номер
:02:003:0578, площею 0,0750 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка належить
позивачці ОСОБА_2 на підставі
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯО
№553299 від 18 грудня 2012 року.

Суд, враховуючи обставини справи,
вважає за можливе позов ОСОБА_2
задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 357, 358, 364 ЦК
України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати за
ОСОБА_2 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в житловому будинку «А» з
добудовою «а», тамбуром «а 1» та
бутобетонним ґанком (яка складається з
кімнати 1, площею 20,8 кв.м, кімната 2
площею 11,9 кв.м, кухні 3 площею 7,4 кв.м,
коридору 4 площею 6,3 кв.м) загальною
площею квартири 46,4 кв.м, житловою
площею 32,7 кв.м, допоміжною площею 13,7
кв.м, а також: сарай «В», погріб з шиєю
«п/В», огорожу №1, хвіртку №2, вигрібну
яму №6, криницю №7, які розташовані по
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тиврівським районним судом Вінницької
області за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Тиврівський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Ратушняк І.
О.