Справа № 428/8002/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі :

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5», ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та ОСОБА_10 управління Державної казначейської служби України в Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5», ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області» та ОСОБА_10 управління Державної казначейської служби України в Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також стягнення судових витрат, посилаючись на те, що 19.03.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлене рішення у цивільній справі № 428/823/13-ц, яке 03.06.2013 року залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області, тобто набрало законної сили, у цивільній справі за його позовом до ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» про визнання дій неправомірними та зобовязання видати довідку відповідної форми.

Вищевказаним рішенням від 19.03.2013 року суд встановив обставини, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а саме визнані неправомірними дії ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» щодо відмови у видачі ОСОБА_7 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 04.07.1999 року по 22.05.2000 року по Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобовязано ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» надати ОСОБА_7 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 04.07.1999 року по 22.05.2000 року по Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

29.08.2013 року Сєвєродонецьким судом було винесено постанову у адміністративній справі № 428/3469/13-а, яка 02.10.2013 року залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду, тобто набрала законної сили, у адміністративній справі за його позовом до ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа ПАТ «Сєвєродонецьке об єднання ОСОБА_5» про визнання дій неправомірними та зобовязання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу.

Зазначеною постановою від 29.08.2013 року суд встановив обставини, які також не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а саме визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_7 до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, згідно зі Списком № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», стажу його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2, 5 розряду протиправними.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_7 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2, 5 розряду протиправними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_7 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно списку № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 1.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», стаж його роботи з 04.07,1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2, 5 розряду, а також призначити та виплачувати ОСОБА_7 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням цього стажу».

Дані рішення було винесено судами на підставі поданих позовів у звязку з тим, що позивачу не було призначено пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах з особливо тяжкими умовами праці, затверджених Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991р (надалі «Список №1»), за період роботи з 04.07.1999р. до 22.05.2000р. включно, в ПрАТ «СО АЗОТ», у звязку з невидачею чіп довідки для призначення наявного трудового стажу роботи в шкідливих умовах ПрАТ СО АЗОТ».

Саме з викладених причин позивач був вимушений звертатися до суду з позовом, з вимогами про видачу йому вищевказаної довідки, а саме 01.10.2012 року він звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, що надає йому право на пенсію по досягненню 50 років.

04.10.2012 року з управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області позивачу була надана відповідь за № 13458/02-14/1, згідно якої йому не було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто в звязку із досягненням 50 років при пільговому стажі роботи 10 років 4 місяці 13 днів за Списком №1 (що підтверджується пенсійною справою та трудовою книжкою), оскільки не враховано період його роботи з 04.07.1999р. до 22.05.2000р. в ПрАТ «СО АЗОТ», у звязку з невчасним проведенням атестації робочих місць.

На ПрАТ «СО АЗОТ» 04.07.1994 року була проведена атестація робочих місць згідно наказу № 437 від 04.07.1994 року, а також 23.05.2000 року відповідно до наказу № 396 від 23.05.2000 року, хоча пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 10 років на зазначених роботах, а позивач працював на ПрАТ «СО АЗОТ» з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2, 5 розряду.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (чинною на час існування спірних правовідносин), робота позивача була віднесена до зазначеного переліку.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 1 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до положень пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 1 серпня 1992 року №442 проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання.

Абзацом 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Тому вважав, що атестації робочих місць підприємством, на якому він працював, не може позбавляти його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому період його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року в ПрАТ «СО АЗОТ» є таким, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, при умові, якщо наступною атестацією підтверджено відповідний статус роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а це було зроблено, що підтверджується відповідними документами.

Згідно пункту 2 зазначеного Порядку основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Отже, одним із основних завдань атестації є реалізація було його право на здорові і безпечні умови праці. Не проведення атестації його робочого місця було порушенням його права на здорові та безпечні умови праці.

За умови належного виконання позивачем своїх трудових обовязків він не міг нести відповідальність за невиконання обовязків, покладених на керівників підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання.

Після звернення до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з необхідною довідкою, яка вимагалась від відповідача в позовах, позивачу мала бути призначена пенсія, натомість цього зроблено не було.

Отже, він мав піти на пенсію, якщо б ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» видало йому відповідну довідку, але довідка була видана лише за рішенням суду.

ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, отримавши таку довідку, знов без рішення суду відмовилося зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 1.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», стаж його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2 5 розряду, а також призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням цього стажу.

У звязку з тим, що в результаті описаних неправомірних дій відносно нього, ним були отримані дуже суттєві травми для його психологічного здоровя, у нього зявилися і спостерігаються до теперішнього часу психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, моральних, душевних страждань, переживань, у звязку з чим він втратив душевний спокій, і у нього зявилися: безсоння, відчуття тривоги, занепокоєння, оскільки він не може змиритися з цим, у нього виникла панічна боязнь. Оскільки це сталося напередодні святкування багатьох свят, він, внаслідок заподіяних йому психологічних ушкоджень, вимушений був проводити значну частину свят в ліжку, приймаючи лікарські препарати.

Внаслідок заподіяної йому душевної травми він не міг тривалий час повноцінно відзначити з родичами і друзями жодне зі свят, оскільки погано себе відчував та продовжує відчувати, у нього крутилася голова, виникали спонтанні головні болі, були інші неприємні відчуття, які навіть неможливо описати. У звязку з цим він був емоційно пригнічений, безрадісний і пригноблений, що перешкодило йому не лише відзначати майбутні свята, але й навіть просто спілкуватися зі своїми родичами, друзями і знайомими, колегами по роботі, оскільки це викликало у мене швидку стомлюваність і головний біль. Він просить стягнути солідарно з ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також солідарно судові витрати.

Ухвалою суду від 11 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» та ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивача ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_2 підтримали обставини, викладені у позовній заяви на підтримання позовних вимог, просили її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_5 та ОСОБА_11 позовні вимоги позивача не визнали, просили у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що діючим законодавством, яке регулює пенсійне забезпечення, не передбачено стягнення моральної шкоди з територіальних підрозділів Пенсійного фонду України, крім того позивачем не надано жодних доказів в якості підтвердження викладених в позові обставин наявності в нього душевних страждань та спричинених ними наслідків.

Представник відповідача ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, так як хоча позивач і зобовязав їх в судовому порядку видати довідки для перерахунку пенсії за віком, але доказів в підтвердження отриманих ним моральних страждань та їх ступінь не наводить.

Представник відповідача ОСОБА_10 управління Державної казначейської служби України в Луганській області ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та у задоволенні вимог просила відмовити, посилаючись на те, що хоча Пенсійний фонд України є державною установою та відшкодування шкоди, завданої державними органами відбувається шляхом відшкодування Державною казначейською службою України, але таке відшкодування проводиться шляхом списання коштів з відповідного рахунку органу, який повинен виконати рішення суду, однак рахунки Пенсійного фонду України у Державній казначейській службі відсутні.

Вислухавши позивача, його представника та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_7 працював на ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5». Після досягнення пенсійного віку звернувся до ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах у звязку з відсутністю відповідної довідки, у видачі якої ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» йому було відмовлено.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.03.2013 року у цивільній справі № 428/823/13-ц за позовною заявою ОСОБА_7 до ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» про визнання дій неправомірними та зобовязання видати довідку відповідної форми, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 03.06.2013 року, було визнано неправомірними дії ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» щодо відмови у видачі ОСОБА_7 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 04.07.1999 року по 22.05.2000 року по Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. А також зобовязано ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» надати ОСОБА_7 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 04.07.1999 року по 22.05.2000 року по Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області знову відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у звязку з чим постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.08.2013 року у адміністративній справі № 428/3469/13-а за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, за участю третьої особи ПАТ «Сєвєродонецьке об єднання ОСОБА_5», про визнання дій неправомірними та зобовязання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 02.10.2013 року, було визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо незарахування ОСОБА_7 до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, згідно зі Списком № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», стажу його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2 5 розряду, протиправними. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо непризначення та невиплати ОСОБА_7 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу його роботи з 04.07.1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2 5 розряду протиправними, а також зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_7 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», стаж його роботи з 04.07,1999 року до 22.05.2000 року включно в ОСОБА_8 акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на посаді слюсаря-ремонтника ЦЦР-2 5 розряду, а також призначити та виплачувати ОСОБА_7 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням цього стажу. Дані обставини сторонами у судовому засіданні не оспорювались, а отже і не підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Позивач, звертаючись до суду, обґрунтовуючи свої вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди та понесених ним судових витрат, посилається на те, що в результаті наведених неправомірних дій відповідачів відносно нього, ним були отримані дуже суттєві травми для його психологічного здоровя, у нього зявилися і спостерігаються до теперішнього часу психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, моральних, душевних страждань, переживань, у звязку з чим він втратив душевний спокій, і у нього зявилися безсоння, відчуття тривоги, занепокоєння, оскільки він не може змиритися з цим, у нього виникла панічна боязнь. Оскільки це сталося напередодні святкування багатьох свят, він, внаслідок заподіяних йому психологічних ушкоджень, вимушений був проводити значну частину свят, лежачи в ліжку та приймаючи лікарські препарати.

Викладені факти істотно вплинули на його відносини з оточуючими, із-за чого виникли емоційно натягнуті стосунки з родичами, друзями, знайомими, сусідами, колегами по роботі. Через описані неправомірні дії відносно нього, які призвели як до фізичних, так і до моральних ушкоджень його здоровя, він зазнав всі перелічені вище душевні страждання.

З урахуванням всіх вищевикладених обставин, враховуючи відповідність заподіяної йому моральної шкоди і витрати на її відшкодування, він оцінює їх у розмірі 5000 грн.

Розглядаючи дані вимоги суд виходить з наступного.

Згідно ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею цього Кодексу.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Територіальним органом Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області є ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, що створено і діє відповідно до законодавства України. Правовий статус ОСОБА_9 визначений у Положенні про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, з подальшими змінами, що затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2.

Аналізуючи діюче законодавства суд приходить до висновку, що діючим законодавством України в сфері пенсійного забезпечення не передбачено порядку відшкодування моральної шкоди органом Пенсійного фонду України чи його територіальним підрозділом. Дана правова позиція також відображена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.09.2006 року та 01.03.2006 року.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Підстав, за яких позивач має право на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на загальних підставах відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, позивачем не зазначено, а отже позовні вимоги позивача до ОСОБА_9 Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як вже наводилось судом, позивач ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_8 акціонерним товариством «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5», оскаржував його дії щодо відмови у видачі йому довідок для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суд вважає, що позивач має право на відшкодування від відповідача ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розглядаючи вимоги позивача, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо виду, глибини, строку та ступеню тяжкості отриманих ним моральних страждань не надано, а тому суд не може оцінити визначений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Однак, враховуючи встановлені у судовому засіданні факти порушення прав позивача відповідачем ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5», тривалість намагань отримати документи для призначення відповідної пенсії за відпрацьований час та умови праці, а також заходи, якими позивач намагався відновити свої права, передбачені Конституцією України, суд вважає, що відповідач ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» повинен відшкодувати позивачу моральну шкоди у розмірі 1000 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області було відмовлено, тому також не підлягають задоволенню вимоги до Державної казначейської служби України в Луганській області, яка є органом відповідальним за списання коштів з рахунків державних органів за рішеннями суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд зазначає, що позивачем по справі понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 458,80 грн., які підтверджуються відповідними квитанціями, та витрати на надання правової допомоги у розмірі 5000 грн., хоча представником позивача відповідний розрахунок правової допомоги, з яких саме послуг, робіт складається вказана сума витрат на правову допомогу, підтверджена лише у сумі 1725,88 грн., яка не перевищує встановлених 40 % мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Враховуючі положення ст. 88 ЦПК України суд вважає, що дані витрати, підлягають частковому стягненню пропорційно розміру усіх вимог позивача та задоволеної частини вимог судом згідно ст. 88 ЦПК України у розмірі 91,76 грн. та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 345,18 грн., тобто у розмірі 1/5 частки від задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5», ОСОБА_9 пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та ОСОБА_10 управління Державної казначейської служби України в Луганській області про відшкодування моральної шкоди, а також стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_5» на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а також судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 91,76 грн. та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 345,18 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова