АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/110/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №67
суддя Залімська Н.В.
Доповідач суддя Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
10 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа Ленінський РВ у
м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, про встановлення факту
постійного проживання на території
України, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою, заінтересована особа
Ленінський РВ у м.Дніпропетровську
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
встановлення факту постійного
проживання на території України(а.с.2-4).

Свої вимоги обґрунтував тим, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в
м.Дніпропетровську, його батьки: батько
- ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3. Сім'я мешкала в
АДРЕСА_1, де всі були зареєстровані, він
навчався в середній школі №104. В
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2, в
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_3

В 70-90 роках був неодноразово
засуджений та відбував покарання.
Після звільнення в 1985 році повернувся
проживати в АДРЕСА_1, працював без
належного оформлення до листопада 1990
року. З 26 листопада 1990 року по 22 лютого
1991 року працював на заводі
ім.І.В.Бабушкіна в м.Дніпропетровську, з
квітня 1990 року по червень 1992 року - в
тресті «Укрремшляхчормет», з 29 червня
1992 року по 23 жовтня 1992 року - на
Дніпропетровському
електровозобудівельному заводі.

В 1995 році був засуджений та
звільнився в 1998 році.

В 1999 році втратив паспорт громадянина
колишнього СРСР серії НОМЕР_1, виданий
Ленінським РВВС 08.09.1971 року, отримати
новий паспорт замість втраченого не
зміг з поважної причини.

Вироком Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 липня 2000 року
був засуджений за ст.94 КК України до 14
років позбавлення волі, звільнився з
місць позбавлення волі 19.02.2013 року та
мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

З заявою про отримання паспорта
громадянина України звернувся до
Ленінського районного відділу в
м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, в задоволенні заяви
відмовлено та рекомедовано звернутися
до суду за місцем постійного
проживання на час проголошення
незалежності України.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_1 просив встановити факт
постійного проживання на території
України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 10 вересня 2013
року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про встановлення юридичного
факту, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, неналежну
оцінку доказів, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.31-33).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч.1 ст.234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення(п.5
ч.2 ст.234 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК
України та роз'яснень, що містяться в п.1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 "Про
судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян, розглядаються
у судовому порядку, коли чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення.

У заяві фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, повинно бути зазначено
причини неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
цей факт, і до заяви додається довідка
про неможливість відновлення
втрачених документів(ст.258 ЦПК України).

Як видно із справи, ОСОБА_1 просив суд
встановити факт постійного проживання
на території України станом на 24 серпня
1991 року з метою отримання паспорта
громадянина України.

Разом з тим, підстави та порядок
набуття громадянства України,
повноваження органів державної влади,
що беруть участь у вирішенні питань
громадянства України, порядок
оскарження рішень з питань
громадянства, дій чи бездіяльності
органів державної влади, їх посадових і
службових осіб урегульовані Законом
України «Про громадянство».

Питання встановлення, оформлення та
перевірки належності до громадянства
України, прийняття до громадянства
України, оформлення набуття
громадянства України, припинення
громадянства України, скасування
рішень про оформлення набуття
громадянства, а також процедуру
подання цих документів та провадження
за ними врегульовано Указом Президента
України № 215/2001 від 27 березня 2001 року
«Питання організації виконання Закону
України «Про громадянство України», з
подальшими змінами і доповненнями,
яким затверджено Порядок провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень.

Відповідно до зазначеного Порядку
рішення суду, яким підтверджується
факт постійного проживання на
території України станом на 24.08.1991 року,
є одним із необхідних документів для
встановлення належності особи до
громадянства України та видачу
відповідного документу, що підтверджує
громадянство України, зокрема,
паспорту громадянина України.

Із довідки Ленінського РВ у
м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області №1216-19/239 від
17.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець
м.Дніпропетровська, у зв'язку з
досягненням 16-річного віку був
документований 08.09.1977 року Ленінським
РВВС м.Дніпропетровська паспортом
громадянина колишнього СРСР серії
НОМЕР_1, вказаний паспорт на ім'я
громадянина ОСОБА_1 був знищений 30.12.2009
року, як не витребуваний(а.с.34).

Доказів про неможливість одержання
або відновлення знищеного документу
матеріали справи не містять, як не
містять доказів про те, що дії щодо
знищення паспорту та відмови у його
видачі були оскаржені ОСОБА_1 у
передбаченому діючим законодавством
порядку.

Отже, наведені обставини свідчать, що
ОСОБА_1, звернувшись до суду з заявою
про встановлення факту постійного
проживання на території України станом
на 24 серпня 1991 року з метою отримання
паспорта громадянина України, невірно
обрав спосіб захисту порушеного права,
що є підставою для відмови в
задоволенні пред'явлених ним вимог.

Посилання ОСОБА_1 на неповне
з'ясування обставин справи, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки зазначені
ним питання, а саме отримання паспорту,
вирішується у іншому, передбаченому
діючим законодавством, порядку.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції відповідає матеріалам
справи та діючому законодавству, що
регулює зазначені правовідносини,
підстав для скасування судового
рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 10 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -