Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом кредитної спілки
«Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року кредитна спілка
«Аккорд» (далі - КС «Аккорд») звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 1
березня 2006 року ОСОБА_3 отримав
кредитні кошти у розмірі 5 000 грн.
Внаслідок порушення ним строку та
порядку погашення кредиту утворилася
заборгованість у розмірі 4 664, 60 грн, із
яких: 1 232, 87 грн за тілом кредиту, 177, 34
грн - за процентами, 1 232, 87 грн - пеня,
інфляційні втрати та 3 % річних у
розмірі 2 021, 52 грн.

Рішенням (заочним) Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 13 травня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 листопада 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь КС «Аккорд» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 4 664, 60
грн, із яких: 1 232, 87 грн за тілом кредиту,
177, 34 грн - за процентами, 1 232, 87 грн - пеня,
інфляційні втрати та 3 % річних у
розмірі 2 021, 52 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судами такі вимоги не дотримано.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право у примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу (постанова Верховного Суду
України від 6 листопада 2013 року №
6-116цс13).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, то
заява про застосування позовної
давності може бути розглянута, якщо
вона подана під час розгляду справи у
суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України суд першої інстанції
зобов'язаний з'ясувати всі обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, зокрема вирішити
питання про те, чи є фактичні дані, які
пов'язані із пропуском строку позовної
давності, чи заявлено про це стороною у
справі та чи є такі причини пропуску
самостійною підставою відмови у позові
(за відсутності обставин, які свідчать
про їх поважність, та за
обґрунтованості позовних вимог).

Апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у цій частині з огляду на те,
чи розглянуто судом першої інстанції
питання щодо строків звернення до суду,
якщо вони пропущені, та чи розглянуто
клопотання сторін у справі із цього
питання. При цьому до повноважень суду
апеляційної інстанції входить
перевірка обставин щодо належного
повідомлення сторін про дату і час
судового засідання, оскільки
проведення заочного розгляду справи у
суді першої інстанції позбавляє
сторону на звернення із клопотанням
про застосування строків позовної
давності.

У справі, яка розглядається,
встановлено, що 1 березня 2006 року між
КС «Аккорд» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого позичальник отримав кредитні
кошти у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до п. п. 2.2., 2.3. договору,
позичальник зобов'язується щомісячно
сплачувати спілці нараховані проценти
та частину кредиту в терміни та
розмірах не менше, ніж відповідно
вказано у рекомендованому графіку
платежів (додаток № 1).

Наведений у додатку № 1 графік платежів
містить суму рекомендованого
щомісячного платежу й розрахований на
погашення кредиту й процентів за
користування ним, за умови дотримання
строку й порядку внесення коштів, до
25 березня 2007 року (а. с. 11).

Додаткових положень щодо строку
виконання кредитного зобов'язання до
умов укладеного договору внесено не
було.

Із матеріалів справи вбачається, що 14
січня 2008 року було скасовано судовий
наказ від 14 листопада 2007 року, виданий
Саксаганським районним судом м.
Кривого Рогу за заявою КС «Аккорд» про
стягнення із ОСОБА_3 кредитної
заборгованості у розмірі 1 668, 51 грн (а. с.
94).

Ухвалюючи заочне рішення у справі, суд
першої інстанції посилався на
обставини, передбачені ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст.
224 ЦПК України, та зазначав, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи відповідач у судове
засідання не з'явився, заяв про причини
неявки не подавав.

Разом з тим, належних у розумінні ст. 74
ЦПК України документів, які свідчили б
про те, що відповідач був належним
чином своєчасно повідомлений про
призначення справи до розгляду на 13
травня 2013 року, у матеріалах справи
немає.

Таким чином, заочний розгляд справи
проведено із порушенням вимог
процесуального закону.

Указані обставини вказувалися в
апеляційній скарзі відповідача на
рішення суду першої інстанції та були
залишені апеляційним судом без уваги.

Посилаючись на те, що порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права унеможливили подання заяви про
застосування строків позовної
давності, ОСОБА_3 звернувся із такою
заявою до апеляційного суду (а.
с. 86), у якій зазначав, що строк дії
кредитного договору закінчився 25
березня 2007 року, а із позовом банк
звернувся лише у березні 2013 року.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив у
своїй ухвалі про те, що відповідач не
заявляв клопотання про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності, що обставинам справи не
відповідає.

Оскільки внаслідок порушення судами
норм процесуального права не
встановлено обставини щодо строку
виконання ОСОБА_3 кредитного
зобов'язання та моменту виникнення у
кредитора права на позов, ухвалені у
справі судові рішення підлягають
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова