Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А.,
ЧУЖІ Ю.Г.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю представника апелянта ОСОБА_1
- ОСОБА_2 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгороді
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3
про стягнення боргу та звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені
та в інтересах якого діє ОСОБА_4, і
ОСОБА_3 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 24 травня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ПАТ АБ «Укргазбанк» 26.02.2009 звернулося
до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1
і ОСОБА_3 У подальшому позивач
неодноразово збільшував і уточнював
позовні вимоги та мотивував їх
наступним. За договором від 09.10.2007 №
110/07кл ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк», надало ОСОБА_1 строком по
08.10.2012 кредит у розмірі 100000,00 дол. США
(еквівалент 505000,00 грн) зі сплатою 12,9%
річних. Виконання зобов'язань
позичальника було забезпечено
іпотекою земельної ділянки площею 0,14
га та усього, що на ній знаходилося, а
саме - об'єкта незавершеного
будівництва (житлового будинку літ. А
готовністю 96% загальною площею 276,6 кв. м,
житловою площею 119,5 кв. м, огорожі № 1-5)
за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3,
із якою 09.10.2007 був укладений договір
іпотеки № 110/07кл-01. Банк виконав свої
зобов'язання за договором, тоді як
позичальник їх порушив, унаслідок чого
станом на 26.06.2012 виник борг, який
складається з простроченого кредиту за
період з 11.11.2008 по 25.06.2012 у розмірі 73333,48
дол. США, залишку кредиту - 6666,48 дол. США;
прострочених процентів за період з
11.12.2008 по 25.06.2012 - 38211,15 дол. США; пені за
період з 26.06.2009 по 25.06.2012: за порушення
строків повернення кредитних коштів у
розмірі 378911,88 грн (еквівалент 47408,43 дол.
США) і за порушення строків сплати
процентів у розмірі 160903,49 грн (20131,81 дол.
США), а разом - 118211,11 дол. США та 539815,37 грн.
Не страхуючи щорічно предмет іпотеки,
порушила свої зобов'язання й
іпотекодавець ОСОБА_3, за що повинна
сплатити штраф у розмірі 48555,00 грн.

Посилаючись на передбачене законом і
договорами право вимагати
дострокового повернення боргу та
звернути стягнення на предмет іпотеки,
позивач остаточно просив:

стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у
сумі 118211,11 дол. США і 539815,37 грн;

стягнути з ОСОБА_3 штраф у розмірі 48555,00
грн за невиконання умов договору
іпотеки щодо щорічного страхування
предмету іпотеки;

звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 09.10.2007 №
110/07кл-01: на нерухоме майно - земельну
ділянку площею 0,14 га, кадастровий №
:01:001:0063, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також на все, що на ній знаходиться, а
саме - об'єкт незавершеного
будівництва, який складається з
житлового будинку літ. А загальною
площею 276,6 кв. м, житловою площею 119,5 кв.
м, огорожі № 1-5 за адресою АДРЕСА_1, що в
цілому належать ОСОБА_3, а також на все
належне ОСОБА_1 майно, грошові кошти,
майнові права та грошові кошти і майно,
яке знаходиться в інших осіб;

реалізацію предмета іпотеки, на який
звертається стягнення, провести шляхом
продажу на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження» із дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку».
Судові витрати позивач просив покласти
на відповідача ОСОБА_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 24.05.2013 збільшений позов
задоволено:

на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
стягнуто:

з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 118211,11
дол. США і 539815,37 грн, з яких прострочений
кредит - 73333,48 дол. США, залишок кредиту -
6666,48 дол. США; заборгованість за
несплаченими процентами за період з
11.12.2008 по 25.06.2012 - 38211,15 дол. США; пеня за
період з 26.06.2009 по 25.06.2012: за порушення
строків повернення кредитних коштів у
розмірі 378911,88 грн і за порушення
строків сплати процентів - 160903,49 грн;

з ОСОБА_3 штраф у розмірі 48555,00 грн за
невиконання умов договору іпотеки щодо
щорічного страхування предмету
іпотеки;

звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 09.10.2007 №
110/07кл-01: на нерухоме майно - земельну
ділянку площею 0,14 га, кадастровий №
:01:001:0063, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також на все, що на ній знаходиться, а
саме - об'єкт незавершеного
будівництва, який складається з
житлового будинку літ. А загальною
площею 276,6 кв. м, житловою площею 119,5 кв.
м, огорожі № 1-5 за адресою АДРЕСА_1, що в
цілому належать ОСОБА_3, а також на все
належне ОСОБА_1 майно, грошові кошти,
майнові права та грошові кошти і майно,
яке знаходиться в інших осіб;

вирішено реалізацію предмета іпотеки,
на який звертається стягнення,
провести шляхом продажу на публічних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження» із
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку»;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача у
відшкодування сплачених судового
збору 3219,00 грн, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 120,00 грн.

Відповідачі ставлять в апеляції
питання про скасування рішення суду з
відмовою в позові. Апелянт ОСОБА_1
вказує на неприпустимість, на його
думку, стягнення з нього боргу з
одночасним зверненням стягнення на
предмет іпотеки, оскільки це порушує
право боржника погасити борг за
рахунок його власних коштів. Крім того,
вважає, що сума заборгованості не
відповідає дійсності, оскільки він
частково сплачував борг.

Апелянт ОСОБА_3 вказує, що була введена
в оману щодо передачі в іпотеку
земельної ділянки, оскільки таку не
мала наміру заставляти. Крім того,
іпотека стосувалася тільки
недобудованого будинку по АДРЕСА_1 і не
стосувалася іншого будинку - по
АДРЕСА_2, тоді як фактично земельні
ділянки виділялися для двох будинків
окремо, хоча і були оформлені одним
державним актом на право власності на
землю. Будинок під АДРЕСА_2, за яким
первісно рахувалася уся земельна
ділянка, не був унесений до договору
іпотеки.

У письмових запереченнях на апеляцію
відповідачів позивач вказує на її
необґрунтованість, просить скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, який апеляцію свого довірителя
підтримав, відхиливши клопотання
представника позивача ОСОБА_5 про
відкладення розгляду справи як
необґрунтоване, розглянувши справу за
правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у
відсутність осіб, які не з'явилися в
судове засідання, обговоривши доводи
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в сукупності, суд
приходить до такого.

Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 572,
589, 590, 611, 614, 623-626, 629, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 3, 7, 12, 33 Закону України «Про
іпотеку» (Закон № 898-IV) (тут і далі
нормативні акти в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
цивільні права та обов'язки, що
виникають з договорів, повинні належно
виконуватися; позичальник зобов'язаний
повернути кредитору заборговане, а той
управі вимагати борг, за відповідних
умов - достроково, відшкодування
збитків, сплати у відповідних випадках
неустойки як боржником, так і
іпотекодавцем, у т.ч. вправі вимагати
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Встановлено, що за кредитним договором
від 09.10.2007 № 110/07кл Відкрите акціонерне
товариство АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство АБ «Укргазбанк»,
надало ОСОБА_1 строком по 08.10.2012 кредит у
розмірі 100000,00 дол. США (еквівалент 505000,00
грн) зі сплатою 12,9% річних (а.с. 9-15, 69, 173-177
т. 1). На забезпечення виконання
зобов'язань позичальника банк 09.10.2007
уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки №
110/07кл-01 (а.с. 16-23 т. 1), на підставі якого в
іпотеку було передано земельну ділянку
площею 0,14 га, кадастровий №
:01:001:0063, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також все, що на ній знаходиться, а саме:
об'єкт незавершеного будівництва -
недобудований житловий будинок
(готовністю 96%), який складається з
житлового будинку літ. А загальною
площею 276,6 кв. м, житловою площею 119,5 кв.
м, огорожі № 1-5 за адресою АДРЕСА_1;
земельна ділянка і недобудова в цілому
належать ОСОБА_3 (п.п. 2.1., 2.2. договору).

У кредитному договорі сторони
передбачили, що у випадку неналежного
виконання своїх зобов'язань
позичальником банк управі вимагати
дострокового повернення кредиту,
звернути стягнення на предмет іпотеки
(п.п. 3.2.5.-3.2.8. та інші положення
договору); на залишок простроченої
заборгованості за кредитом проценти
нараховуються в розмірі 13,9% річних, за
порушення строків сплати кредиту,
процентів позичальник зобов'язаний
сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від
суми невиконаного зобов'язання за
кожен день прострочення (п.п. 3.1.11., 3.3.4.,
5.3.); строк позовної давності за
договором сторони встановили у три
роки, в т.ч., за вимогами про сплату
неустойки (п. 5.8.). Договором іпотеки
сторони встановили, зокрема, що:
вартість предмета іпотеки узгоджена в
розмірі 971000,00 грн (п. 2.3.);
іпотекодержатель управі звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку
порушення позичальником зобов'язань за
кредитним договором (п.п. 3.1.5., 3.1.6.,
6.1.-6.3.); за неналежне виконання
іпотекодавцем обов'язку щодо
страхування предмета іпотеки (п. 3.4.
договору) іпотекодавець сплачує
іпотекодержателю штраф у розмірі 5% від
вартості предмета іпотеки (п. 4.2.).

Позичальник порушив свої зобов'язання
за кредитним договором і спричинив
виникнення боргу. Кредитор вимогою за
вих. № 0131/4 від 22.01.2009, яка була отримана
адресатом 29.01.2009 (а.с. 31-32 т. 1), зажадав
погашення боргу, що результату не дало.
Станом на 26.06.2012 борг з урахуванням
офіційного курсу НБУ 1 долар США/7,9925
гривень на цю дату складався з
простроченого кредиту за період з
11.11.2008 по 25.06.2012 у розмірі 73333,48 дол. США,
залишку кредиту - 6666,48 дол. США;
прострочених процентів за період з
11.12.2008 по 25.06.2012 - 38211,15 дол. США; пені за
період з 26.06.2009 по 25.06.2012: за порушення
строків повернення кредитних коштів у
розмірі 378911,88 грн (еквівалент 47408,43 дол.
США) і за порушення строків сплати
процентів у розмірі 160903,49 грн (20131,81 дол.
США), а разом - 118211,11 дол. США та 539815,37 грн.
Іпотекодавець порушив зобов'язання
щодо страхування предмета іпотеки,
внаслідок чого іпотекодержатель
нарахував п'ятивідсотковий від
вартості предмета іпотеки штраф у
розмірі 48555,00 грн.

Ці факти підтверджуються випискою з
банківського рахунку позичальника,
детальним розрахунком заборгованості,
наданим суду позивачем (а.с. 39-49, 189-191 т.
1), і у встановлений цивільним
процесуальним законом спосіб
відповідачами не спростовані.
Голослівні твердження апелянта ОСОБА_1
про начебто неврахування банком
платежів до уваги не беруться, оскільки
не підтверджуються ніякими доказами і
не спростовують документів банку щодо
обігу коштів та проведених позивачем
розрахунків. Апелянт ОСОБА_3 не
заперечувала факт невиконання нею умов
іпотечного договору щодо страхування
предмета іпотеки по суті і теж не
надала належних і допустимих доказів,
які б спростовувати відповідні доводи
позову, розрахунок штрафу та
підтверджували б виконання нею умов
договору. Твердження апелянта про те,
що вимога банку про стягнення штрафу є
аморальною, а рішення суду в цій
частині є незаконним обґрунтовувалося
не фактом виконання іпотекодавцем умов
договору, а посиланням на незаконність
передачі майна в іпотеку.

Таким чином, у частині задоволення
вимог кредитора про стягнення з
боржника та іпотекодавця відповідних
сум боргу та штрафних санкцій рішення
ухвалено судом з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі наявних у справі доказів та
матеріалів, яким дано правильну оцінку.
Доводи апеляції законності рішення
суду в цій частині не спростовують,
тому на підставі ст. 308 ЦПК України
скаргу щодо задоволення указаних вимог
слід відхилити, а відповідне рішення
суду - залишити без змін.

Вирішуючи справу в частині вимог
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки та на все належне
ОСОБА_1 майно, грошові кошти, майнові
права та грошові кошти і майно, яке
знаходиться в інших осіб, апеляційний
суд виходить з наступного.

У випадку, коли особа позичальника є
відмінною від особи іпотекодавця,
пред'явлення
кредитором-іпотекодержателем позову
одночасно до боржника про стягнення
боргу і до іпотекодавця про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення боргу, що стягується з
боржника, не суперечить вимогам закону.
Майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання в
межах вартості предмета іпотеки і в
разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням (ст. 11 Закону № 898-IV). Право
вибору способу захисту порушеного
права належить позивачу. Тому
твердження апелянта ОСОБА_1 про
недопустимість, як він вважає,
пред'явлення вимоги про стягнення
боргу з одночасним пред'явленням
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки необґрунтоване та не
порушує права боржника в будь-який час
особисто погасити борг за рахунок його
власних коштів. Утім, доказів реальних
дій позичальника, спрямованих на таке
погашення боргу, немає.

Поряд із цим, судом не були враховані
такі обставини. За змістом норм ст.ст.
177-179, 181, 182, 184 ЦК України, ст. 2, ст. 3 ч.ч. 1,
5, 6, ст. 4 ч.ч. 1, 6 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
індивідуально визначена нерухома річ
(нерухоме майно) є оборотоздатною у
випадку дотримання вимог щодо
державної реєстрації прав на неї.
Житловий будинок, садиба є
індивідуально визначеними нерухомими
речами; садибою є земельна ділянка
разом з розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями; у разі відчуження
житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.ст. 380, 381 ЦК України).

Згідно зі ст. 8 ч. 1, ст.ст. 316-319, 373, 375, 377 ЦК
України, ст.ст. 78-81, 90, 120 ЗК України,
власник земельної ділянки має право на
її забудову відповідно до цільового
призначення; власник житлового
будинку, розташованого на належній
йому земельній ділянці, в будь-якому
разі має право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Закон № 898-IV передбачає правила,
відповідно до яких:

об'єкт нерухомого майна може бути
предметом іпотеки за умов, коли він
належно ідентифікований,
зареєстрований у встановленому
законом порядку як окремий виділений у
натурі об'єкт права власності; частина
об'єкта нерухомого майна може бути
предметом іпотеки лише після її
виділення в натурі і реєстрації права
власності на неї як на окремий об'єкт
нерухомості; іпотека може бути
поширена лише на таку частину об'єкта
нерухомого майна, яка не може бути
виділеною в натурі і була приєднана до
предмета іпотеки після укладення
іпотечного договору без реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості (ст. 5 ч.ч. 1, 3);

якщо будівля (споруда), що передається в
іпотеку, розташована на земельній
ділянці, яка належить іпотекодавцю на
праві власності, така будівля (споруда)
підлягає передачі в іпотеку разом із
земельною ділянкою, на якій вона
розташована; якщо в іпотеку
передається земельна ділянка, на якій
розташовані будівлі (споруди), які
належать іпотекодавцю на праві
власності, така земельна ділянка
підлягає передачі в іпотеку разом з
будівлями (спорудами), на якій вони
розташовані (ст. 6 ч.ч. 4, 5);

предметом іпотеки за відповідних умов
може бути об'єкт незавершеного
будівництва (ст. 5 ч. 2, ст. 6 ч. 6, ст. 16);

опис предмета іпотеки, достатній для
його ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані є істотною умовою
іпотечного договору (ст. 18 ч. 1 п. 3).

Виходячи з положень закону в
сукупності, враховуючи норми ст. 1 абз. 2,
3, ст. 4 Закону № 898-IV, іпотека як вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном (обтяження) і
звернення стягнення на предмет іпотеки
можуть бути застосовані лише в тому
випадку, коли предметом іпотеки є
відокремлений, індивідуально
визначений, належно ідентифікований
об'єкт (об'єкти) нерухомого майна, права
на який належно оформлені і який може
бути відчужений іпотекодавцем, тобто, у
випадку наявності оборотоздатного
предмета іпотеки.

Право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,14 га, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована в
АДРЕСА_1 і була передана в іпотеку,
посвідчено Державним актом серії IV-ЗК
№ 013041 на право власності на землю,
виданим 26.07.2000 на підставі рішення 13-ї
сесії 23-го скликання Холмківської
сільської ради (а.с. 25 т. 1). Реєстрація
права власності іпотекодавця на
недобудований житловий будинок
готовністю 96%, який складається з
житлового будинку літ. А загальною
площею 276,6 кв. м, житловою площею 119,5 кв.
м, огорожі № 1-5 за адресою АДРЕСА_1
(реєстраційний номер об'єкта 19296730)
підтверджується витягом № 16145358 від
03.10.2007 з Реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с. 24 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 13.06.2014
встановлено, що на цій же земельній
ділянці окрім недобудови, яка була
передана в іпотеку, знаходиться
житловий будинок загальною площею 67,2
кв. м, житловою площею 40,9 кв. м, що з 2000
року має окрему адресу АДРЕСА_2, був
побудований установленим порядком і
рішенням Виконкому Холмківської
сільради від 21.02.2007 № 45 був прийнятий в
експлуатацію, 05.03.2008 ОСОБА_3 було видано
Свідоцтво про право власності на цей
будинок, остання в ньому зареєстрована.
Житловий будинок загальною площею 366,5
кв. м, житловою площею 103,3 кв. м із
огорожею 1-5 по АДРЕСА_1 був прийнятий в
експлуатацію рішенням Виконкому
Холмківської сільради від 17.07.2008 № 194,
Свідоцтво про право власності на цей
будинок було видано ОСОБА_3 25.07.2008.
Рішенням суду встановлено, що в іпотеку
банку було передано разом із земельною
ділянкою лише недобудований житловий
будинок по АДРЕСА_1, що зазначено також
у рішенні Ужгородського
міськрайонного суду від 28.01.2014 та в
ухвалі Апеляційного суду
Закарпатської області від 16.04.2014,
відповідним чином предмет іпотеки був
ідентифікований у п. 2.1. договору
іпотеки, житловий будинок по АДРЕСА_2 в
іпотеку не передавався. У справі, що
наразі розглядається, наявні документи
щодо вищевказаних фактів (зокрема, на
а.с. 85-102, 219-220, 230, 233 т. 1), утім, ці
обставини враховуються за правилами
ст. 61 ч. 3 ЦПК України і не підлягають
повторному доказуванню в даній справі.

Отже, на переданій в іпотеку земельній
ділянці знаходяться два об'єкти
нерухомого майна - два житлових
будинки, що мають різні адреси і право
власності на які належить ОСОБА_3,
однак, один із них - будинок під номером
АДРЕСА_2 не передавався в іпотеку за
договором іпотеки від 09.10.2007 № 110/07кл-01,
іпотека за цим договором не може бути
поширена на згаданий будинок. З огляду
на встановлене вище, беручи до уваги
формулювання в договорі щодо
ідентифікації предмета іпотеки, доводи
позивача про те, що в іпотеку було
передано земельну ділянку разом із
усіма об'єктами, що були на ній
розташовані, а тому в іпотеку були
передані обидва будинки, не можуть бути
враховані.

Земельна ділянка та розташовані на ній
будівлі і споруди, що разом передані в
іпотеку, складають один предмет
іпотеки, на який, за загальним правилом,
звертається стягнення. Не суперечить
закону і звернення стягнення на
частину предмета іпотеки за дотримання
умов, про які йшлося вище, а також
звернення стягнення на один з об'єктів
нерухомого майна, якщо їх до складу
предмета іпотеки входить декілька (ст.
33 ч. 5 Закону № 898-IV).

В той же час, у силу об'єктивного стану
речей та в силу вимог, встановлених
законом, безспірною є належність до
будинку під номером АДРЕСА_2 певної
частини земельної ділянки, необхідної
для його обслуговування, у т.ч., для
забезпечення доступу до будинку від
вулиці (дороги). Така частина земельної
ділянки, переданої в іпотеку, не
визначена, тому на даний час
невизначеною є і частина ділянки, що
належить до будинку під номером
«АДРЕСА_1», який був переданий в
іпотеку. Зважаючи на це, предмет
іпотеки в частині ідентифікації та
опису земельної ділянки, фіксації її
параметрів не є визначеним, параметри
ділянки в натурі, що пов'язуються із
обслуговуванням будинку під номером
«АДРЕСА_1», не встановлені, відповідні
права - не встановлені та не оформлені,
а ті параметри, зокрема, щодо площі
земельної ділянки, які були вказані в
договорі іпотеки, не відповідають
дійсним обставинам. Тому на даний час
предмет іпотеки не є оборотоздатним,
для звернення стягнення на нього та
реалізації з дотриманням вимог закону -
немає підстав та умов.

Вимога позову про звернення стягнення
на все належне ОСОБА_1 майно, грошові
кошти, майнові права та грошові кошти і
майно, яке знаходиться в інших осіб
необґрунтована, позаяк не є позовною
вимогою по суті. Такі дії у випадку
задоволення майнових вимог позивача
можуть здійснюватися для забезпечення
виконання рішення суду (ст.ст. 1, 32, 52 та
інші норми Закону України «Про
виконавче провадження»).

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2, 4
ЦПК України у в частині задоволення
вимог позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки та на все належне
ОСОБА_1 майно, грошові кошти, майнові
права апеляцію слід задовольнити,
рішення суду першої інстанції, що
вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України не
відповідає, скасувати, у позові в цій
частині - відмовити.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 308, ст. 309 ч.
1 п.п. 1, 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та
в інтересах якого діє ОСОБА_4, і ОСОБА_3
задовольнити частково, рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
24 травня 2013 р. у частині вирішення вимог
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 09.10.2007 №
110/07кл-01 у рахунок стягнення з ОСОБА_1
боргу за кредитним договором від 09.10.2007
№ 110/07кл, про реалізацію предмета
іпотеки та про звернення стягнення в
рахунок погашення боргу на все належне
ОСОБА_1 майно, грошові кошти, майнові
права та грошові кошти і майно, яке
знаходиться в інших осіб скасувати, у
задоволенні цих вимог відмовити, у
решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді