АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/6176/2014
Головуючий у 1 інстанції: Панченко О.М.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Задорожному
А.Г.

за участю

представника позивача Андрієнко
Ю.А.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 20 березня 2014
року у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «страхова
компанія «Український стразовий
стандарт» до ОСОБА_2 про відшкодування
в порядку регресу витрат, пов»язаних з
виплатою страхового відшкодування,-

УСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2
про стягнення 13000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 24 липня 2012 року між ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт» та
ОСОБА_2 укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, оформлений
полісом №АВ/4942626, згідно з яким
застраховано цивільно-правову
відповідальність страхувальника,
пов»язану з експлуатацією автомобіля
«GEELY», державний реєстраційний НОМЕР_1.

30 листопада 2012 року, протягом
строку дії Договору, сталася
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем «GEELY», державний
реєстраційний НОМЕР_1, під керуванням
відповідача, та автомобілем «ВАЗ»,
державний реєстраційний НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4

Постановою Деснянського
районного суду м.Києва від 25 квітня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
вищезазначеного ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП, провадження у справі
закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у
зв»язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

03 грудня 2012 року до ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт» із
повідомленням про настання страхового
випадку звернулася постраждала ОСОБА_5
- власник пошкодженого автомобіля
«ВАЗ», державний реєстраційний НОМЕР_2,
якій страховиком прийнято рішення про
виплату страхового відшкодування у
розмірі 13000 грн.

Оскільки страхувальник протягом
3 робочих днів письмово не повідомив
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди, позивач
на підставі ст.38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» звернувся до суду із
регресним позовом.

Рішенням Деснянського районного
суду м.Києва від 20 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено, вирішено
стягнути з ОСОБА_2 13000 грн. матеріальної
шкоди, пов»язаної з виплатою
страхового відшкодування. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
посилається на те, що відповідно ст.33
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» достатньо
звернення постраждалої у ДТП особи для
того, щоб він, як страхувальник, мав
право на захист своїх прав згідно із
призначенням закону.

Посилається на те, що у день ДТП
по телефону повідомив свого страховика
про страховий випадок, а на наступний
день разом із товаришем прибув до
страхової компанії та написав заяву
про страховий випадок. Зазначає, що
його товариш в суді був допитаний як
свідок, який будучи під присягою та
повідомлений про кримінальну
відповідальність дав показання, якими
підтвердив своєчасне звернення до
страховика, проте в рішенні суду
показів свідка не відображено.

Окрім того, вказує на те, що
зазначення у постанові Деснянського
районного суду м.Києва від 25 квітня 2013
року у справі про адміністративне
правопорушення відносно нього за ст.124
КУпАП про «підтвердження вини
протоколом про адміністративне
правопорушення» не вказує саме про
встановлення вини, а є посиланням.

В судовому засіданні відповідач
та його представник доводи апеляційної
скарги підтримали, просили скаргу
задовольнити.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та представників, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Судом першої інстанції
установлено, що 24 липня 2012 року між ПрАТ
«СК «Український страховий стандарт»
та ОСОБА_2 укладено договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформлений полісом №АВ/4942626,
згідно з яким застраховано
цивільно-правову відповідальність
страхувальника, пов»язану з
експлуатацією автомобіля «GEELY»,
державний реєстраційний НОМЕР_1
(забезпечений транспортний засіб).

30 листопада 2012 року, протягом
строку дії Договору, сталася
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем «GEELY», державний
реєстраційний НОМЕР_1, під керуванням
відповідача, та автомобілем «ВАЗ»,
державний реєстраційний НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, унаслідок якої
останньому автомобілю завдано
механічних пошкоджень.

Постановою Деснянського
районного суду м.Києва від 25 квітня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
вищезазначеного ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП, провадження у справі
закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у
зв»язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

03 грудня 2012 року до ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт» із
повідомленням про настання страхового
випадку звернулася постраждала ОСОБА_5
- власник пошкодженого автомобіля
«ВАЗ», державний реєстраційний НОМЕР_2,
якій страховиком прийнято рішення про
виплату страхового відшкодування у
розмірі 13000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено своєчасне
протягом 3 робочих днів письмове
повідомлення страховика про настання
страхового випадку.

З такими висновками колегія
суддів погоджується, оскільки вони
відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на досліджених у справі
доказах.

Відповідно до ст.1191 ч.1 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування ,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами на підставі Договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, пов»язані із обов»язковим
страхуванням цивільно-правової
відповідальності, що здійснюється з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров»ю
та/або майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Закон України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» регулює
відносини у сфері обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та визначає
обов»язки учасників
дорожньо-транспортної пригоди (ст.33), а
також підстави для звернення
страховика з регресним позовом до
страхувальника (ст.38).

Відповідно до ст.33 (33.1.4)Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до ст.36 (36.1) цього Закону
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Відповідно до ст.37 (37.1.3) цього Закону
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) є невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди;

Відповідно до ст.38 (38.1.1 «ґ») цього
Закону страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Змістовний та логічний аналіз
зазначених норм вказує на те, що в
залежності від подання протягом 3
робочих днів повідомлення про ДТП або
його не подання у ці строки, може
залежати виникнення або не виникнення
права потерпілої особи на право
отримання страхового відшкодування,
або права особи, відповідальність якої
застрахована, або водія забезпеченого
транспортного засобу на захист згідно
із укладеним договором та/або згідно із
Законом України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від майнових
вимог потерпілого. Подання
повідомлення про ДТП є підставою для
виникнення прав тільки у заявника
(потерпілого; особи, відповідальність
якої застрахована; водія забезпеченого
транспортного засобу), в іншої особи
такого права без подання особистої
заяви не породжується.

Доводи особи, яка подає
апеляційну скаргу, про те, що подання
потерпілою повідомлення про ДТП є
підставою для виникнення його, як
страхувальника, права на захист згідно
із укладеним договором та/або згідно із
Законом України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від майнових
вимог потерпілого є помилковими,
оскільки за змістом ст.33 (33.1.4) Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов»язок письмового
повідомлення покладено на
страхувальника, який відповідну заяву
подає страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Доводи апеляційної скарги в
частині. що стосується даних показів
допитаного свідка, колегія суддів
відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Цитована вище ст.33 (33.1.4)Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вказує на обов»язокводія
транспортного засобу, причетного до
такої пригоди, письмово надати
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка.

Судом першої інстанції досліджені
належні письмові докази, зокрема,
журнал вхідної кореспонденції за
період з 28 листопада 2012 року по 06 грудня
2012 року, в якому відсутні відомості про
письмове звернення відповідача. Самі
по собі покази свідка не спростовують
встановлених обставин, відтак,
обґрунтовано відхилені судом першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги в
частині відсутності факту
встановлення вини відповідача
відповідно до змісту постанови
Деснянського районного суду м.Києва
від 25 квітня 2013 року у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП, колегія суддів відхиляє з
огляду на таке.

Вказаною постановою провадження
у справі закрито на підставі п.7 ст.247
КУпАП у зв»язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності передбачених ст.38
цього Кодексу. Закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення на підставі цієї норми
не звільняє особу від відповідальності
за цивільно-правові наслідки у зв»язку
із скоєним правопорушенням. Доказів на
підтвердження того, що постанова
оскаржена в апеляційному порядку і у
справі прийнято інше рішення, згідно з
яким виключаються обставини
відповідальності за цивільно-правові
наслідки, матеріали справи не містять,
а отже підстав не брати цю постанову до
уваги не убачається.

Порушень норм процесуального
права, які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скарги і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги і
залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308 , 313,
314, 315 , 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 20 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова