Справа 206/2339/14-ц
Провадження 2/206/724/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
орган опіки та піклування Самарської
районнної у м.Дніпропетровську ради,
ОСОБА_3, про надання дозволу на
оформлення документів на виїзд
малолітньої дитини на тимчасовий
щорічний виїзд за межі України,

в с т а н о в и в:

17 квітня 2014р. позивач звернулася до
суду з вказаним позовом, який з
урахуванням уточнених позовних вимог
обґрунтувала тим, що з ОСОБА_2 вона
перебувала у шлюбі з 25.11.2006р. по 18.05.2010р.
Від цього шлюбу вони мають
неповнолітню дитину, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення
шлюбу між ними проживає з нею та її
новим чоловіком. Вона має намір не
тільки виїжджати із дочкою до інших
міст України, а й періодично виїжджати
з нею за кордон для її оздоровлення та
навчання, а також розширення
світогляду. Вона хоче разом із своєю
дочкою навідувати своїх родичів, які
мешкають за межами України та показати
дитині культурні та історичні місця
інших країн, щоб вона виросла
культурною всебічно розвиненою
особистістю. На даний час визначити, до
яких саме країн світу буде виїжджати
дитина не можливо. Вона не має
можливості отримати згоду від ОСОБА_2,
оскільки він не приймає ніякої участі у
вихованні та утриманні дитини. Вона не
має з ним ніякого зв'язку. Привести
ОСОБА_2 до нотаріуса, щоб оформити
відповідні заяви про надання дозволу
на оформлення проїзного документа та
надання згоди щодо виїзду дитини за
кордон вона не має можливості. На
підставі викладеного позивач просить
надати дозвіл на оформлення проїзних
документів, а також дозвіл на
тимчасовий щорічний виїзд терміном до
30 днів в період літніх канікул з травня
по серпень за кордон України до
курортних країн світу: Турції, Єгипту,
Болгарії, Греції, Чорногорії та країн
ближнього зарубіжжя з метою
оздоровлення, відпочинку та розширення
світогляду неповнолітній ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері без
дозволу батька, ОСОБА_2 (а.с.а.с.2-3,14-15,33-35).

В судовому засіданні позивач
підтримала уточнені позовні вимоги в
повному обсязі та прохала їх
задовольнити.

Представник відповідача та
відповідач в судовому засіданні
заперечували проти позовних вимог в
повному обсязі, відповідач пояснив, що
йому не відомо куди, навіщо та
наскільки їде його дитина, йому не
дозволяють бачитися з дитиною та він не
бажає щоб дитина їхала у Європу,
особливо у Німеччину.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування Самарської
районної у м. Дніпропетровську радив
судовому засіданні вважала, що в
інтересах дитини позов можливо
задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 пояснив, що він є
теперішнім чоловіком позивачки, вони
та дитина проживають однією сім'єю та
він братиме участь у витратах на
поїздки за кордон. Підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Суд встановив, що 25 листопада 2006р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб,
про що в Книзі реєстрації Жовтневого
відділу РАГС Дніпропетровського МУЮ 25
листопада 2006р. зроблено відповідний
актовий запис №1317, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25
листопада 2006р. (а.с.4).

18 травня 2010р. шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було розірвано Жовтневим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис №197, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 18
травня 2010р. (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та
відповідача народилися донька ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 6 червня
2007р. (а.с.6).

Зі свідоцтва про шлюб від 23 лютого
2013р. вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб у Бабушкінському
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції. (а.с.7).

Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки
мають право звертатися до суду за
захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 Цивільного кодексу
України визначено, що фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України»від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року №
231 (із змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.
4 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57
із змінами і доповненнями,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюються лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено,
що оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

На теперішній час позивачка має
намір поїхати разом із дитиною до
Туреччини, Єгипту, Болгарії, Греції,
Чорногорії та країн ближнього
зарубіжжя для оздоровлення дитини її
фізичного, духовного та морального
розвитку, але без нотаріально
посвідченої згоди на те батька
малолітньої доньки, позивач це зробити
не може.

Відповідно до посилань позивача
у добровільному порядку відповідач
відмовляється надати нотаріально
посвідчену згоду на виїзд доньки за
кордон.

Судом при розгляді даної справи
не встановлено обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
доньки ОСОБА_4 за межі України для
тимчасового перебування.

Також відповідно до ч.2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» проїзний документ на дитину
оформляється терміном на три роки або
до досягнення нею 18-річного віку.

Отже виходячи з положень ч.2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» суд вважає за необхідне
задовольнити позов частково та надати
дозвіл на оформлення проїзного
документа для виїзду за кордон
малолітньої доньки ОСОБА_4, 20 травня
2007р.н, терміном на три роки.

Керуючись ст.ст. 141, 160 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 16, 29 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.ст.4-8, 10, 11,
18, 57-61, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення
проїзного документа для виїзду за
кодон малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на три роки для
тимчасового щорічного терміном до 30
днів у період з травня по серпень
кожного календарного року виїзду за
кордон України до Туреччини, Єгипту,
Болгарії, Греції, Чорногорії та країн
ближнього зарубіжжя, у супроводі
матері, без дозволу батька ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков