Провадження № 2/0182/1070/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.07.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

при секретарі - Салогуб Н.М.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідачів - адвоката
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Нікополя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_8, - про визнання недійсною
довіреність, недійсним договору
купівлі-продажу, витребування майна та
поновлення права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просить визнати
довіреність, видану нею на імя ОСОБА_3,
від 09.07.2012 року, посвідчену нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий номер № 817
недійсною , оскільки видану пд.
Психічним тиском зі сторони
відповідачів, а також просить визнати
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідченого приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий номер № 489 від 25.04.2013 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
недійсним , оскільки укладений у
результаті зловмисної домовленості
відповідачів. Також просить визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язати повернути
ОСОБА_3 все, що було ним отримано по
вказаному договору купівлі-продажу
ОСОБА_4. ( а.с.88-91).

В обґрунтування позову послалась на те,
що відповідачі змусили її вдати
довіреність на продаж квартири,
оскільки її син ОСОБА_8 заборгував їм
велику суму, відповідачі їй
погрожували розправою над сином, а
також видаючи довіреність, вона
вважала, що це застава майна через
борги сина перед відповідачами, а не
права на продаж квартири.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили задовольнити.

Відповідачі та представник
відповідачів просять суд відмовити
позивачу в позові, оскільки позивач
скориставшись давніми дружніми
стосунками ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_8 ,
звернулась за допомогою продати
квартиру та добровільно видавала
довіреність ОСОБА_3 на продаж , знала
про продаж квартири, сама передавала
ключі від квартири, а борги її сина ні
до чого, оскільки за розпискою ( а.с.6)
ОСОБА_1 та її син ОСОБА_8 брали гроші на
підприємницьку діяльність у 2011 році ,
оскільки давні знайомі та просили
допомоги, до того ж ОСОБА_8 винен гроші
половині міста, бо залежний від
гральних автоматів. Також зазначили, що
окрім цієї квартири, позивач ще має у
власності житловий будинок у с.
Дмитрівка, а тому посилання позивача,
що вона іншого житла не має є
неправдивими. Також позивач не надала
жодних доказів, що їй погрожували,
тиснули на неї під час підписання
довіреності, вона знала, що ОСОБА_3 буде
продавати її квартиру ОСОБА_9, отримала
гроші за купівлю-продаж квартири, сама
принесла ключі від квартири, хоча ще
довгий час після продажу квартири
проживала в ній та не виїздила, на
сьогодні також позивач залишається
зареєстрованою в цій квартирі.

Треті особи, в судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином про дату, час та місце судового
засідання.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
09.07.2012 року ОСОБА_1 підписала
довіреність на продаж , належної їй
квартири АДРЕСА_1, якою уповноважила
ОСОБА_3 представляти її інтереси в усіх
державних, громадських, господарських
організаціях та інших підприємствах,
установах, організаціях незалежно від
їх організаційної форми та
підпорядкованості, в органах
нотаріату, у Комунальному підприємстві
„Нікопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації", у
відповідних органах реєстрації права
власності з питань замовлення та
отримання документів, необхідних для
оформлення договору купівлі-продажу, а
в подальшому продати належну їй
квартиру. За довіреністю також надано
ОСОБА_3 відповідні права. (а.с. 42)
Довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 ,
зареєстровано в реєстрі № 817.

25.04.2013 року ОСОБА_3 продав квартиру від
імені ОСОБА_1 ОСОБА_9 за ціною 60800 грн
(а.с.43). Договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 , зареєстрований в
реєстрі за № 489. 25.04.2013 року право
власності на квартиру було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав за ОСОБА_9 ( а.с.40) Гроші за
квартиру були сплачені та передані
ОСОБА_1, а ключі було передано
позивачкою покупцю ОСОБА_9 особисто .
Зазначене підтверджено сторонами та
свідком ОСОБА_11 Також судом
встановлено та підтверджено самою
позивачкою ОСОБА_12 , що перед
оформлення договору купівлі-продажу
вона особисто приймала в квартирі
експерта з оцінки квартири.

В судовому засіданні не було
встановлено здійснення в цей період
будь-яких протиправних дій , фізичного
чи психічного впливу відносно
позивачки зі сторони відповідачів та
будь-яких інших осіб. Свідчення свідків
ОСОБА_11 та ОСОБА_13 про погрози життю та
здоров'ю на адресу ОСОБА_1 суд не взяв до
уваги, оскільки ОСОБА_11 донька позивача
свідком таких погроз особисто не була
та не чула, знає тільки , що її брат
ОСОБА_8 просив маму продати квартиру, а
ОСОБА_13, співмешканка сина позивача ,
знає про погрози тільки сину про
необхідність повернути борги, оскільки
її батьки продали машину, щоб частково
загасити борги чоловіка ОСОБА_8. Також
суд зазначає, що допитані в судовому
засіданні ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_13 не
були свідками погроз чи іншого
протиправного впливу на момент
посвідчення довіреності, вчинення
угоди, на які посилається позивачка, а
сама позивач суду пояснила, що
довіреність підписувала, бо довіряла
відповідачам , розуміла, що довіреність
видана на продаж квартири.

Також, беручи до уваги свідчення
подруги позивача ОСОБА_14 , судом
встановлено, що у вересні 2013 року
ОСОБА_1 попросилася пожити в неї через
самотність, а не через погрози чи тиск
відповідачів.

Суд також враховує, що позивач після
підписання довіреності на ОСОБА_3 в
липні 2012 року проживала в квартирі
вільно майже рік до серпня 2013 року, мала
можливість повідомити про протиправні
дії щодо неї в правоохоронні органи,
звернутись до лікарні, скасувати
довіреність, але таких звернень з боку
позивача не було. Звернулась вона із
заявою до прокуратури та у міліцію
тільки восени 2013 року, що не
заперечувала позивач в судовому
засіданні.

Таким чином , вказане свідчить, що при
розгляді цивільної справи позивачем та
його представником не надано доказів,
які підтверджують факт відсутності
вільного волевиявлення ОСОБА_1 при
підписанні довіреності , не доведено
також і зловмисної домовленості
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 при укладенні, 25.04.2013
року, договору купівлі-продажу спірної
квартири. Відсутні докази і на
підтвердження доводів позивача та
представника позивача про те, що ОСОБА_1
уклала цю угоду під психологічнім
впливом відповідачів, так як в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила,
що сама знайшла та запропонувала
приватного нотаріуса ОСОБА_6 для
складання довіреності, до того ж
особисто сама ходила її підписувати та
посвідчувати у нотаріуса, приймала в
квартирі експерта з оцінки квартири,
при нотаріусі передавала ключі від
квартири відповідачу ОСОБА_9

Слід зазначити, що судом також
встановлено, що за позивачем ОСОБА_1 на
сьогоднішній день зареєстрований
також житловий будинок АДРЕСА_2, що
спростовує доводи позивач про
відсутність іншого житла на час
продажу квартири та позбавлення її
останнього ( а.с.7)

Таким чином, по обставинам справи, які
мали місце на момент посвідчення
довіреності , укладення угоди, суд
вважає, що відсутні підстави вважати,
що відмова ОСОБА_1 від підписання
довіреності могла спричинити шкоду її
законним інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, однак
достатніх належних доказів на
підтвердження позовних вимог
позивачем та його представниками суду
не надано, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК
України, відповідно до яких кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Враховуючи викладене вище, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає позов ОСОБА_1 є недоведеним, тому
відмовляє в його задоволенні в повному
обсязі.

Керуючись ст. 16, 203, 215, 231, 232 ЦК України,
ст. 10,11, 60, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України,
суд ,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи - приватний нотаріус
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_8, - про визнання
недійсною довіреність, недійсним
договору купівлі-продажу, витребування
майна та поновлення права власності, -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
оголошення через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова