Єдиний унікальний номер 205/3491/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(постановлено в заочному порядку)

08 липня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.

при секретарі
Олексієнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ
майна пдружжя,-

В С
Т А Н О В И В:

Позивач 28 квітня 2014 року
звернулася до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом, в
якому вказала, що вона з відповідачем
перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23
грудня 2006 року. Від сумісного
подружнього життя мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні
відносини між сторонами були припинені
з травня 2012 року, подружнє життя не
склалося через різні погляди на життя,
часті непорозуміння та суперечки, які
призвели до розпаду сім`ї. Переконана,
що подальше спільне сімейне життя і
збереження шлюбу не можливо. Також у
період шлюбу сторонами за спільні
кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку було
зареєстровано за відповідачем. Просила
розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що
шлюбно-сімейні відносини припинені з
травня 2012 року; визнати за нею право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги і
просив їх задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на обставини, викладені у
позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням
статті 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню по
наступним підставам.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 23 грудня 2006 року. Шлюб
зареєстрований Бабушкінським відділом
РАЦС Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис за № 1128 /а.с. 10/.

Встановлено, що при одруженні
позивачка змінила своє прізвище
«ОСОБА_1» та взяла прізвище чоловіка
«ОСОБА_1», і після розірвання шлюбу
бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу
сторони мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11/.

Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім
того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини і примушення до
припинення шлюбних відносин,
примушення до їх збереження не може
мати місце, як передбачене ч.4 вказаної
статті.

Сімя розпалася остаточно і
зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї
немає взаєморозуміння, почуття кохання
втрачено.

Фактично шлюбно-сімейні відносини та
ведення спільного домашнього
господарства припинені з травня 2012
року. Подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливо.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає
за необхідне розірвати шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 23 грудня 2006
року та позовні вимоги в цій частині
законні, обґрунтовані та такі, що
підлягають задоволенню.

Встановлено, що у період сумісного
подружнього життя, за спільні кошти,
сторонами була придбана квартира
АДРЕСА_1, право власності на яке
зареєстровано за ОСОБА_2, на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
01.07.2010 року, посвідченого приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 за реєстровим №
4952 (а.с.12-14).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

У відповідності до ст.70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, придбана квартира є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до статті 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. При цьому статтею 71
СК України визначено, що майно, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає,
що за позивачкою має бути визнано право
власності на ? частину спільно нажитого
з відповідачем під час шлюбу майна, а
саме, квартири АДРЕСА_1 та позовні
вимоги є законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України, судові витрати у розмірі 225,78
грн. необхідно стягнути з відповідача
на користь позивача. Також з
відповідача підлягає стягненню в дохід
держави недоплачений судовий збір в
розмірі 17,82 грн.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 60, 63, 70 СК України,
ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України,
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна
пдружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 23 грудня 2006 року
Бабушкінським відділом РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис за № 1128. Від
шлюбу мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
залишити прізвище без змін.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя та визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 51,6 кв.м. та
житловою 28,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 225,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 17,82 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.О. Скрипник