Провадження № 2/235/1494/14
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Гужеля А.О.

за участ. позивача ОСОБА_1, позивача
ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Родинської міської
ради, про визнання права власності на
житловий будинок в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 04.07.2014 року
звернулися до суду із позовом до
Родинської міської ради про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщини
після смерті їх батька, ОСОБА_3, який
помер в місті Родинське Донецької
області на належний йому житловий
будинок АДРЕСА_1, належний йому в
порядку спадкування майна, яке
залишилося після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачі являються першочерговими
спадкоємцями майна, яке прийняли,
подавши державному нотаріуса Першої
красноармійської державної
нотаріальної контори Шиленко С.В. заяву
про прийняття спадщини.

Спадкодавець за життя заповіт не
складав.

Для оформлення спадщини вони
звернулися до державного нотаріуса
Першої Красноармійської державної
нотаріальної контри з заявою щодо
видачі їм свідоцтва про право на
спадщину.

Постановою державного нотаріуса від 29
травня 2014 року їм було відмолено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
яка обґрунтована наступними
обставинами:

-для видачі свідоцтва позивачами було
надано копію правовстановлюючого
документу на житловий будинок, а саме
договір купівлі-продажу посвідчений
державним нотаріусом Красноармійської
державної нотаріальної контори 19
грудня 1991 року, реєстровий номер 2-665,
власником якого являлася мати
померлого ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1;

-видача свідоцтва про право на спадщину
за законом на майно, яке підлягає
реєстрації проводиться нотаріусом
після подання документів, щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

За цих обставин позивачі вважають, що
вони мають право визнати у судовому
порядку право власності на спадковий
житловий будинок.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно статті 1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

Відповідно до положень ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону, або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов по визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Так як оригінал права власності на
спадковий житловий будинок втрачено, а
право власності стверджується
нотаріальною копію, яку надано в БТІ м.
Красноармійська, а також витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, якою стверджується державна
реєстрація права власності в книзі № 5,
номер запису 450, позивачі вважають, що є
всі правові підстави визнати за ними
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Зважаючи на цю норму права, кожний з
позивачів набуває право власності по 1/2
частині спадкового житлового будинку.

Позивачка ОСОБА_1 у попередньому
судовому на задоволенні позовних вимог
наполягала.

Позивачка ОСОБА_2 у попередньому
судовому на задоволенні позовних вимог
наполягала.

Представник відповідача - Родинської
міської ради у судове засідання не
з»явився, надав суду заяву про розгляд
справи у відсутності представника.
Проти задоволення позовних вимог не
заперечує.

Вислухавши позивачів, дослідивши
матеріли справи в їх сукупності, суд
вважає, що вимоги позивачів законні,
обгрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі за
наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилася спадщини після смерті їх
батька, ОСОБА_3, який помер в місті
Родинське Донецької області (а.а.15) на
належний йому житловий будинок
АДРЕСА_1, належний йому в порядку
спадкування майна, яке залишилося
після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Позивачі являються першочерговими
спадкоємцями майна, яке прийняли,
подавши державному нотаріуса Першої
Красноармійської державної
нотаріальної контори Шиленко С.В. заяву
про прийняття спадщини.

Спадкодавець за життя заповіт не
складав.

Для оформлення спадщини вони
звернулися до державного нотаріуса
Першої Красноармійської державної
нотаріальної контри з заявою щодо
видачі їм свідоцтва про право на
спадщину.

Постановою державного нотаріуса від 29
травня 2014 року їм було відмолено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
(а.с.17), яка обґрунтована наступними
обставинами:

-для видачі свідоцтва позивачами було
надано копію правовстановлюючого
документу на житловий будинок, а саме
договір купівлі-продажу посвідчений
державним нотаріусом Красноармійської
державної нотаріальної контори 19
грудня 1991 року, реєстровий номер 2-665,
власником якого являлася мати
померлого ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16);

-видача свідоцтва про право на спадщину
за законом на майно, яке підлягає
реєстрації проводиться нотаріусом
після подання документів, щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

За цих обставин позивачі вважають, що
вони мають право визнати у судовому
порядку право власності на спадковий
житловий будинок.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно статті 1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

Відповідно до положень ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону, або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов по визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Так як оригінал права власності на
спадковий житловий будинок втрачено, а
право власності стверджується
нотаріальною копію, яку надано в БТІ м.
Красноармійська, а також витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.12), якою стверджується
державна реєстрація права власності в
книзі № 5, номер запису 450, позивачі
вважають, що є всі правові підстави
визнати за ними права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Зважаючи на цю норму права, кожний з
позивачів набуває право власності по 1/2
частині спадкового житлового будинку.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 законні, обгрунтовані та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.. ст.. ст.. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1276 ЦК
України, керуючись ст..ст. 3,119, 120 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку (А-1)
загальною площею 57,4 кв.м. в тому числі
житловою площею 26,0 кв.м. та
господарські споруди льох (пг-1), літню
кухню (Б-1), сарай (В-1), гараж (Г-1), туалет
(Д-1), літній душ (Е-1), сарай (З-1),
вимощення (І), водопровід (К), огорожу
(N-1), який розташовано за адресою:
АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку (А-1)
загальною площею 57,4 кв.м. в тому числі
житловою площею 26,0 кв.м. та
господарські споруди льох (пг-1), літню
кухню (Б-1), сарай (В-1), гараж (Г-1), туалет
(Д-1), літній душ (Е-1), сарай (З-1),
вимощення (І), водопровід (К), огорожу
(N-1), який розташовано за адресою:
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

15.07.2014