Справа № 2/489/1953/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2014 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю :

представника позивача - Мартиченко О.
І.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 р. ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Вказували на те,
що відповідно до договору від 11.06.2008 р.
відповідач отримав від Банку кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку в розмірі 10
000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 30 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за договором не виконав,
просили стягнути з нього
заборгованість за кредитним договором,
станом на 31.03.2014 р., в розмірі 17 191 грн. 77
коп. та судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, заявив суду
про застосування строків позовної
давності до вимог та просив відмовити
у позові.

Вислухавши сторін, дослідивши надані
докази, суд встановив наступне.

11.06.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, який складався з
Заяви позичальника від 11.06.2008 р., Умов і
правил надання банківських послуг та
Тарифів, згідно якого Банк надав
відповідачу кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку в розмірі 10 000 грн. 00
коп., з виплатою 2,5 % на місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту за
його використання.

Крім того, згідно Умов і правил надання
банківських послуг банк має право на
власний розсуд збільшити або зменшити
кредитний ліміт.

Відповідно до Заяви позичальника при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань передбачено сплата штрафу
в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства, з дотриманням строку
(терміну) його виконання, якщо такий
встановлено зобов'язанням.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Однак, всупереч вищезазначених вимог
законодавства та умов кредитного
договору, відповідач неналежним чином
виконував свої кредитні зобов'язання
перед банком - несвоєчасно та не в
повному обсязі здійснював погашення
кредитної заборгованості

В зв'язку з цим, станом на 31.03.2014 р.,
відповідач ОСОБА_2 грошові зобов'язання
перед Банком не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованість, загальна сума
якої складає 17 191 грн. 77 коп., а саме: 4 542
грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом;
8 089 грн. 46 коп. - заборгованість за
відсотками; 3 503 грн. 44 коп. -
заборгованість з комісії, 250 грн. -
штраф (фіксована частина); 806 грн. 75 коп.
- штраф (процентна складова).

Вказана заборгованість визначена у
розрахунку, доданому до позову.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина
перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).

За положеннями ст.ст.256,257 ЦК України
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За правилами ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Проте, така домовленість сторін
оформлюється договором про збільшення
позовної давності, який укладається в
письмовій формі.

В матеріалах справи відсутній
письмовий договір про збільшення
позовної давності між сторонами, що
свідчить про те, що він не укладався.
Будь-які інші умови не можуть вважатись
договором, оскільки не відповідають
вимогам, встановленим ст.207 ЦК України
до письмової форми правочину.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові.

Відповідачем своєчасно не
виконувались умови договору.

Остання сплата заборгованості за
кредитом відбулася 25.08.2009 року,
відповідно до наданого позивачем
витягу із особового рахунку
відповідача.

За таких обставин у позивача виникло
право пред'явити вимогу с цього часу.

Проте, таку вимогу до відповідача банк
пред'явив лише 16.06.2014 року шляхом подачі
вказаного позову до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
заявлені позивачем вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
задоволенню не підлягають через
пропуск строку позовної давності на
застосуванні якого наполягав
відповідач, з підстав, наведених вище.

На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 610, 611,
1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 14,
30, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: