РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2735/14-ц

пр. № 2/759/2314/14

23 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Кривов'яза А.П.

при секретарі -
Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні
квартирою та встановлення порядку
користування житловим приміщенням,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовною
заявою з подальшим уточненням та
збільшенням позовних вимог до ОСОБА_2
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва», в якій
просять встановити факт прийняття ними
спадщини після померлої ОСОБА_6,
визнати за ними право власності в
порядку спадкування на 1/24 частину
квартири за кожним, зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
змінити договір найму та укласти з ними
окремі договори найму житлового
приміщення.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали позовні вимоги,
просили їх задовольнити в повному
обсязі, підтвердивши суду обставини
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні стосовно позову
заперечував, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому
засіданні заперечував стосовно
позовних вимог у частині встановлення
порядку користування спірним житловим
приміщенням.

Представник КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» у
судове засідання не з»явився, про час
та місце судового розгляду
повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачів, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, 03.02.1998 року
Ленінградською районною Державною
адміністрацією м. Києва було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру в АДРЕСА_1 по 1/6 частці кожному,
а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_6 ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

24.02.1991 року позивачка ОСОБА_1,
зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати сторін
ОСОБА_6 (а.с.10). Спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_6
стали ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно. ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Таким чином, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_2 прийняли спадщину по 1/24 частці
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння спадковим майном,
оскільки були зареєстровані та
проживали в спірній квартирі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом виданого Дванадцятою
Київською державною нотаріальною
конторою ОСОБА_3 є спадкоємицею 1/4
частини спадкового майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, що
складається з 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, 01.12.2005 року ОСОБА_7
подарував відповідно до договору
дарування ОСОБА_2 5/24 частини квартири
АДРЕСА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батько
сторін ОСОБА_7 помер.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання за позивачами права власності
в порядку спадкування на 1/24 частину
спірної квартири за кожним та
зобов'язання відповідача не чинити
позивачам перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що спірна
квартира є трикімнатною квартирою
жилою площею 41,2 кв.м. і складається з
трьох кімнат розмірами 9,8 кв.м., 10,75 та 14,9
кв.м, (а.с.69).

Дана квартира належить на праві
приватної власності сторонам по
справі, зокрема ОСОБА_1 та її дочці
належить 9/24 частин, що складає
відповідно 15,45 кв.м. житлової площі.
ОСОБА_2 належить 5/24 частин, що становить
8,58 кв.м. та відповідачу ОСОБА_2 належить
10/24 частини, що відповідає 17,6 кв.м.

Згідно з вимогами ст.356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до вимог ст.358 ЦК України,
кожен з співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї спільної частки
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 104 ЖК України, член сім'ї має
право на укладення з ним окремого
договору найму жилого приміщення, якщо
жилу площу, що припадає на нього, може
бути виділено у вигляді приміщення, що
відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

Відповідно до ст. 63 ЖК України, не
можуть бути самостійним предметом
договору жиле приміщення, яке і хоч і є
ізольованим, проте за розміром менше
від встановленого для надання одній
особі, частина кімнати або кімната,
зв'язана з іншою кімнатою спільним
входом.

У відповідності до п.16 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами ЖК України» від
12.04.1985р. № 2 зі змінами від 10.03.1989р.,
25.12.1992р., 25.05.1998р., при поділі жилого
приміщення за вимогою члена сім'ї
наймача, йому може бути виділено
ізольоване жиле приміщення, відповідно
до жилої площі, що припадає на нього.
Однак поділ не може бути допущений,
коли це приведе до штучного погіршення
житлових умов.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а
також враховуючи, що виділення
сторонам по справі, кімнат, відповідно
до заявлених позовних вимог, не
відповідає їх долям у даній квартирі та
суттєво штучно погрішить житлові
права як позивачів, так і відповідача,
суд вважає за необхідне у задоволенні
позовних вимог про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, а також відповідно,
зобов»язання укласти договори найму
відмовити, як в необґрунтованому та
такому, що не ґрунтується на законі.

Керуючись ст.63, 104 ЖК України, ст.ст. 356,
358, 360, 368, 1225, 1258, 1259, ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/24 частину квартири АДРЕСА_1
за кожним.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення.

Суддя :