Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2014 року Юр»ївський районний
суд Дніпропетровської області у
складі головуючого судді Маренич
С.О. , при секретарі Літвіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Юр"ївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області, треті
особи по справі - Юр»ївська
державна нотаріальна контора
Дніпропетровської області, відділ
Держземагентства у Юр»ївському
районі Дніпропетровської області,

про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом про визнання за нею права
власності на спадкове майно у
вигляді земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ,
площею 8, 756 га , яка розташована на
території Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області , в
порядку спадкування за законом
після смерті рідної сестри
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка вказувала, що її сестра
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від
29.06.2011 року , серії ВРЛ № 269930,
виданого Юр»ївською районною
державною нотаріальною конторою,
після смерті свого чоловіка ОСОБА_4
, успадкувала належну останньому
земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва , площею 8, 756 га, однак
за життя , в зв»язку зі смертю, не
встигла отримати державного акту
на право власності на успадковану
земельну ділянку.

Після смерті сестри позивачка
звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини та 29.10.2013 року отримала
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, а саме позивачці
було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину на майно у
вигляді вищезазначеної земельної
ділянки, у зв»язку з ненаданням
правовстановлюючого документу на
останню, а саме державного акту на
право приватної власності на
землю , виготовленого на ім»я
спадкодавця.

Позивачка зазначала, що надати
нотаріусу вказані документи не має
змоги, оскільки за життя її сестра
ОСОБА_3 , після розроблення
технічної документації на землю, по
причині своєї смерті не встигла
отримати державний акт на право
приватної власності на успадковану
земельну ділянку, а відтак, за
таких обставин, позивач не в змозі
самостійно виготовити та надати
нотаріусу правовстановлюючі
документи на землю.

Отже, позивач позбавлений
можливості оформити свої спадкові
права на зазначене майно у
звичайному порядку , а тому
вимушений звертатися до суду.

Посилаючись на ст. ст. 3, 15 ЦПК
України, ст. ст. 1218, 1225 ЦК України
позивачка просила визнати за нею
право власності, в порядку
спадкування за законом після
смерті сестри ОСОБА_3 , на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 8, 756 га, розташовану на
території Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області, яка
була успадкована сестрою після
смерті чоловіка ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 29.06.2011 року серії ВРЛ
№ 269930 та належала останньому на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
1-ДП № 070868, зареєстрованого в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
4073.

В судове засідання представник
позивачки по справі ОСОБА_5 не
з"явився, надавши суду заяву про
розгляд справи в його відсутності,
при цьому позовні вимоги
підтримав повністю та судові
витрати по справі просив залишити
за позивачем (ас. 29, 30,146).

Відповідач по справі Юр»ївська
селищна рада Юр"ївського району
Дніпропетровської області в судове
засідання не з"явилися, надавши
суду телефонограму про розгляд
справи в їх відсутності, при цьому
позовні вимоги визнали у повному
обсязі (ас.145 ).

Третя особа по справі на стороні
відповідача без самостійних вимог
відділ Держземагентства у
Юр»ївському районі в судове
засідання не з»явилися, надали суду
заяву про розгляд справи в їх
відсутності, проти позовних вимог не
заперечували (ас.135).

Третя особа по справі на стороні
відповідача без самостійних вимог
Юр»ївська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області ,
що були залучені до участі в
справі на підставі ухвали суду від
21.05.2014 року (ас. 36, 37), в судове
засідання не з»явилися, про причини
неявки суд не повідомили, про час
та місце розгляду справи
повідомлені належним чином,
заперечень проти позову не надали
(ас.143).

Суд знаходить можливим розглянути
дану справу у відсутності не
з"явившихся сторін по справі , на
підставі наявних у ній письмових
матеріалів про права та
взаємовідносини останніх, при цьому
відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України не здійснює фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази по
справі, суд знаходить, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

- так, згідно копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2013
року (ас.6) та копії свідоцтва про
народження серія НОМЕР_2 від 02.07.1968
року (ас.7), а також відповідно до
копії свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_3 від 21.09.1979 року (ас.12) та копії
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від
30.11.1978 року (ас.12), вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 (раніше ОСОБА_2) є
рідною сестрою ОСОБА_3 ( раніше
ОСОБА_3);

- відповідно до копії свідоцтва про
смерть, серія НОМЕР_5 від 25.10.2012 року
(ас.8), сестра позивачки ОСОБА_3 -
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З матеріалів спадкової справи № 86-
2011 до майна померлого 22.01.2010 року
ОСОБА_4 (ас. 116-134), вбачається, що
спадкоємцем майна останнього є
його дружина ОСОБА_3, яка 29.06.2011 року
за реєстровим номером 640 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на майно останнього у
вигляді земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 8 ,756 га, розташованої на
території Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району та належної
померлому ОСОБА_4 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-ДП № 070868,
виданого на підставі рішення
Юр»ївської селищної ради за № 115
від 14.12.2001 року та зареєстрованого в
книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю
за № 4073 (ас.10,11,133).

За життя, а саме в 2012 році, сестрі
позивачки ОСОБА_3 землевпорядною
організацією ТОВ » Земля і право»,
відповідно до вищевказаного
свідоцтва про право на спадщину за
законом була розроблена технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, які
посвідчують право на земельну
ділянку, власником якої був ОСОБА_4,
однак до 01.01.2013 року сестра
позивачки ОСОБА_3 Державний акт не
отримала, що підтверджено в судовому
засіданні довідкою відділу
Держземагентства в Юр»ївському
районі за № 1/19-1039 від 24.04.2014 року
(ас.16), при цьому неможливість
отримання такого акту пов»язана зі
смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно копії матеріалів спадкової
справи № 33/2013 , наданої Юр»ївською
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області (ас. ас.
75-111), позивачка своєчасно звернулася
до нотаріальної контори з заявою
про прийняття спадщини після
смерті сестри та є єдиним
спадкоємцем за законом після смерті
останньої (ас.77, 100 ). Зі спадкової
справи вбачається, що 29.10.2013 року
позивачеві видане свідоцтво про
право на спадщину за законом на
майно померлої сестри ОСОБА_3 у
вигляді земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 8,835 га, розташованої на
території Юр»ївської селищної Ради
Юр»ївського району, яка належала
померлій на підставі Державного акту
на право приватної власності на
землю серії 1-ДП № 070869 (ас.110).

Разом з тим, постановою державного
нотаріуса Юр»ївської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області від
29.10.2013 року за № 351/02-31 позивачеві
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
майно померлої ОСОБА_3 у вигляді
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 8,756 га, яка
розташована на території
Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району та належала
померлій на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_4, у зв»язку з
відсутністю у позивачки
правовстановлюючого документу на
зазначене майно, виготовлено на ім»я
спадкодавця ОСОБА_3 ( ас.17 ).

В судовому засіданні встановлено,
що успадкувавши зазначене майно в
установленому законом порядку після
смерті чоловіка ОСОБА_4 сестра
позивачки ОСОБА_3 за життя
належним чином не зареєструвала на
нього права власності, а відтак, за
відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва
про право на спадщину документів,
зазначене питання має вирішуватися
в судовому порядку.

Відповідно до вимог п. 4.15 глави 10
розділу 11 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами
України «, затвердженого наказом МЮУ
22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
після подання правовстановлюючого
документа про належність цього майна
спадкодавцю та Витягу з реєстру
прав власності. Відсутність
вказаного документу не дає
можливості видати свідоцтво про
право на спадщину.

Отримати такий документ в даний
час неможливо, тому що власник
майна помер, а відповідно до ч.7 ст.16
Закону України » Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої
ним особи або державного
кадастрового реєстратора у випадках,
передбачених цим законом.

Суд зауважує, що свідоцтво про
право на спадщину є процесуальним
нотаріальним актом, який засвідчує
перехід права власності на майно від
спадкодавця до спадкоємця. Якщо
спадкове майно підлягало
обов»язковій державній реєстрації,
то свідоцтво про право на спадщину
виступає для спадкоємця як
правовстановлюючий документ. Право
на спадщину не оформлене у нотаріуса
не може бути реалізоване, якщо
майно, згідно чинного законодавства
підлягає обов»язковій державній
реєстрації.

Незважаючи на те, що сестра
позивачки ОСОБА_3 за життя не
зареєструвала своє право власності
у встановленому законом порядку на
успадковане після смерті чоловіка
майно, останнє, відповідно до вимог
ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від
часу прийняття спадщини належить
останній з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,
що не заборонені законом.

Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначено, що визнання
права власності на спадкове майно в
судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

У зв»язку з тим, що на сьогоднішній
день право власності на земельну
ділянку не зареєстроване в державних
органах реєстрації права власності
на нерухоме майно за померлим
спадкодавцем ОСОБА_3, іншим шляхом,
окрім як в судовому порядку, позивач
не може реалізувати своє право на
спадщину за законом після смерті
сестри.

На основі викладеного, суд
приходить до висновку, що
спадкодавець в особі ОСОБА_3 , на час
своєї смерті , мав право на
спадкове майно у вигляді
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва , площею 8, 756 га , при
цьому таке право в порядку
спадкування перейшло до позивача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та
сестри спадкодавця.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець
за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її.
Прийняття спадщини можливе шляхом
подачі заяви про прийняття спадщини
у строки, встановлені ст.1270 ЦК
України та видачі відповідного
свідоцтва.

Спеціальне визнання судом права
власності на майно необхідне тоді,
коли щодо його належності у позивача
відсутні правовстановлюючі
документи.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої
є нерухоме майно, зобов»язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину
на нерухоме майно, тобто зміна власника
майна, що підлягає державній
реєстрації, неможлива без
перереєстрації права власності. Тому
свідоцтво про право на спадщину є
обов»язковим, коли об»єктом
спадкування є нерухоме майно, що
підлягає обов»язковій державній
реєстрації. Свідоцтво про право на
спадщину підтверджує той факт, що до
спадкоємців перейшли всі права та
обов»язки спадкодавця.

Для підтвердження наявності
спадкового майна, яке підлягає
державній реєстрації та місця його
знаходження, нотаріусу слід подати
документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на майно з
відміткою органу, що проводить
реєстрацію, або реєстраційного
посвідчення, яке є невід»ємною
частиною правовстановлюючого
документа.

В свою чергу право власності на
нерухоме майно виникало у спадкоємця
лише з моменту державної реєстрації
цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, що
була виключена на підставі Закону №
402-У11 від 04.07.2013 року).

З огляду на положення ст. 1216 ЦК
України (спадкуванням є перехід прав
та обов»язків від фізичної особи,
яка померла до спадкоємців),
враховуючи, що до позивача перейшло
право на земельну ділянку, що
належала спадкодавцеві за життя , але
отримати свідоцтво про право
власності на вказане майно в
порядку спадкування за законом
позивач не в змозі через
відсутність у останнього
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, суд знаходить, що
питання належності цього майна має
вирішуватися у судовому порядку,
оскільки рішення суду буде
правовстановлюючим документом для
оформлення права власності на це
майно.

Оцінивши зібрані у справі докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку,
що вимоги позивача ґрунтуються на
вимогах діючого законодавства.
Відтак, право позивача підлягає
захисту, шляхом визнання за ним
права власності на належну
спадкодавцю земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 8, 756 га..

Враховуючи волю представника
позивача, суд знаходить можливим
судові витрати залишити за
позивачем

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294
ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1262, 1268, 1297
ЦК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Юр»ївської
селищної Ради Юр»ївського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування за законом -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с. Н - Григорівка
Павлоградського району
Дніпропетровської області, гр.
України в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3 ,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - право
власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ,
площею 8, 756 га , розташовану на
території Юр»ївської селищної ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області, яку
ОСОБА_3 успадкувала після смерті
свого чоловіка ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину
за законом , виданого державним
нотаріусом Юр»ївської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області 29 червня
2011 року, серії ВРЛ № 269930,
зареєстрованого в реєстрі за № 640
та якому вказана земельна ділянка
належала на підставі Державного акту
на право приватної власності на
землю серії 1-ДП № 070868, виданого
12.04.2002 року Юр»ївською селищною радою
Юр»ївського району Дніпропетровської
області та зареєстрованого в книзі
записів Державних актів на право
приватної власності на землю за №
4073.

Рішення може бути оскаржене до
Дніпропетровського апеляційного
суду через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя :
С.О.Маренич