справа № 208/1604/14-ц
№ провадження 2/208/1105/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 березня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Надра», приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договору поруки від 14
листопада 2007 року недійсним, скасувати
у державних реєстрах відповідні записи
про заборону та іпотеку нерухомого
майна.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач, ОСОБА_1
звернувся до Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить суд: визнати
недійсним договір поруки від 14.11.2007
року квартири АДРЕСА_1 укладений між
Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2
посвідчений, приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі заборон за
№3682; припинити у відповідних державних
реєстрах записи про заборону та
іпотеку нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що 25 січня 2003 року
між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб,
від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 на підставі
рішення б/№ Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 15.01.2007 року
стала власницею квартири АДРЕСА_1.
Право власності на квартиру було
зареєстровано у встановленому законом
порядку в ОКП «Дніпродзержинське бюро
технічної інвентаризації», що
підтверджується витягом з державного
реєстру права власників нерухомого
майна. Позивач посилається на ст.. 368 ЦК
України та ст.. 60 СК України та
стверджує, що квартира, з часу набуття
Відповідачем права власності на неї,
знаходився у спільній сумісній
власності подружжя. У січні 2014 року
Позивачеві стало відомо, що його
дружина, відповідачка по справі, без
його відома та дозволу на підставі
договору поруки від 14.11.2007 року
передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
Іпотекодержателем згідно цього
договору є ПАТ «Надра». Позивач нічого
не знав про укладений договір та не
надавав згоди на його укладення, на цій
підставі просить Суд ухвалити рішення
про визнання договору іпотеки
недійсним.

Позивач в судове засідання з'явився,
але надав суду заяву про розгляд справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти розгляду справи за
відсутності відповідача при заочному
розгляді справи та без застосування
технічних засобів.

Представник відповідача та третіх осіб
в судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, згідно з вимогами ст.76
ЦПК України, про причини неявки суду не
повідомила, судова повістка - виклик
направлена відповідачеві та третім
особам на останню відому суду адресу і
в силу ст.77 ЦПК України вважається
доставленою, крім того представник
відповідача неодноразово звертався до
суду з різноманітними скаргами та
запитами, на які отримував відповіді
від керівника апарату суду, тобто
достовірно знав про перебування даної
цивільної справи в провадженні суду, на
підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає
причини неявки відповідача
неповажними; є достатньо матеріалів
про права та відносини сторін,
потрібність дачі особистих пояснень
відповідачем та третіми особами
відсутня, що дозволило суду за згодою
позивача та його представника, згідно
вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи, що дозволило суду
вважати за необхідне визнати його
неявку з неповажних причин, провести
заочний розгляд справи, розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
поважність причини неявки суд не
повідомили, заперечення на позов не
надали.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню на підставі досліджених
письмових доказів по справі шляхом
оголошення їх у судовому засіданні;

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає,
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до

умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно

ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України,
сторони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті. Докази, подані з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, не
приймаються, якщо сторона не доведе,
що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Судом встановлені обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
січня 2003 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклали шлюб, про що
відділом реєстрації актів
громадянського стану Заводського
районного управління юстиції м.
Дніпродзержинська зроблено запис №23,
що підтверджується копією свідоцтва
про шлюб.

З матеріалів справи вбачається, що
27.03.2007 року Відповідачка на підставі
рішення б/№ від 15.01.2007 року Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
стала власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією відповідного
рішення. Право власності на нерухоме
майно було зареєстровано в ОКП
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 27.03.2007 року, номер
витягу 14024824, реєстраційний номер 8714183,
що підтверджується відповідним
витягом.

В судовому засіданні встановлено, що
14.11.2007 року між відповідачем, ОСОБА_2 та
ВАТ КБ «Надра» було укладено договір
поруки, згідно умов якого вона виступає
майновим поручителем за кредитним
договором №8/2007/840-К/1615-ПР від 14.11.2007
року, в наслідок чого ОСОБА_2 передала в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. На підставі
ст. 73 ЗУ «Про нотаріат», у зв'язку із
посвідченням договору іпотеки
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
накладено заборону відчуження
зазначеного в договорі нерухомого
майна, до припинення договору іпотеки,
що підтверджується відповідним
договором.

Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України - визначено, що
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
При цьому частина 3 цієї статті чітко
закріпила положення про те, як має бути
оформлена ця згода - «згода на
укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально посвідчена».

Стаття 369 ЦК України визначила, що
«розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

Стаття 578 ЦК України зазначає, що
«майно, яке є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
усіх співвласників».

Відповідно до статті 577 ЦК України
договір застави нерухомого майна
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно ст.65 СК України - дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без його згоди, якщо
цей договір виходить за межі дрібного
побутового. Правочин вважається
дрібним побутовим, якщо він
задовольняє побутові потреби особи,
відповідає її фізичному, духовному чи
соціальному розвитку та стосується
предмета, який має невисоку вартість
(ст.31 ЦК України).

Частиною 4 статті 369 ЦК України
передбачено, що правочин щодо
розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідачкою по справі не надано Суду
письмових доказів того факту, що
Позивачем надавалась згода на
укладення договору поруки від 14.11.2007
року.

Суд приходить до висновку, що на час
укладення договору поруки квартири,
остання перебувала у спільній сумісній
власності подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надавав
письмової згоди на укладення договору
поруки від 14.11.2007 року, для передання
належної праві спільної сумісної
власності квартири в іпотеку ПАТ
«Надра», то дії ОСОБА_2 з укладення
оскаржуваного договору поруки, слід
вважати такими, що вчинені з
перевищенням необхідних повноважень.
На підставі вищевикладеного, Суд
вважає обґрунтованим вимогу позивача
про визнання договору поруки
недійсним, як такого, що вчинений з
перевищенням повноважень особою, яка
не мала права укладати такий договір.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 192, 512, 514, 525, 526, 530, 533, 553, 554, 559, 598, 610,
611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 8, 10,11,
60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Надра», приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договору поруки від 14
листопада 2007 року недійсним, скасувати
у державних реєстрах відповідні записи
про заборону та іпотеку нерухомого
майна - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір поруки від
14.11.2007 року квартири АДРЕСА_1 укладений
між Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі заборон за
№3682.

Припинити у Єдиному державному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна данні про заборону на нерухоме
майно №6029562, яка зареєстрована 14.11.2007
року на підставі договору поруки
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського нотаріального
округу ОСОБА_3 ;

Припинити у Державному реєстрі іпотек:
іпотеку №6029701 накладену 14.11.2007 року на
підставі договору поруки приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
нотаріального округу ОСОБА_3

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін скарги про апеляційне
оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України з дня його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.