Єдиний унікальний номер 205/2030/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.,

при секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1, Приватного
підприємства «Дана», третя особа -
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
витрат в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04 січня 2012 року звернувся
до суду з позовом, в якому згідно
уточнень та заяви про виправлення
описки (т.1 а.с.177) вказав, що 06 травня 2008
року на 92 км. + 50 км. автодороги
Мар`янське з вини ОСОБА_1, який керував
автомобілем «Мітсубісі», була скоєна
дорожньо - транспортна пригода. В
результаті вказаної ДТП був
пошкоджений автомобіль «КАМАЗ», д/н
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 (поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВА/6482097), який належить на
праві власності ПП «Дана». 16.05.2008 року
за фактом ДТП було порушено
кримінальну справу. Розмір завданих
збитків ПП «Дана» за пошкоджений
транспортний засіб, відповідно до
висновку спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження від
27.06.2008 року складає 40 273,23 грн. ОСОБА_1 на
дату дорожньо-транспортної пригоди не
мав чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів. 23.02.2009 року ПП
«Дана» скористались своїм правом та
подали заяву з метою отримання
грошового відшкодування за
матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_1 У
зв'язку з чим, позивач 25.03.2009 року
здійснив виплату відшкодування ПП
«Дана» в розмірі 25 500 грн. Позивачем
також було понесено витрати на
аварійного комісара в розмірі 690 грн., а
всього 26 190,00 грн. Позивач просив
стягнути з відповідачів, а саме, з
ОСОБА_1 та ПП «Дана» солідарно понесені
витрати в розмірі 26 190, 00 грн.; витрати на
отримання правової допомоги в розмірі
2000 грн. та судовий збір.

Ухвалою від 14 квітня 2014 року до участі в
справі в якості співвідповідача
залучено Приватне підприємство «Дана».

Ухвалою від 27 червня 2014 року до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучена «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта».

Представник позивача у судове
засідання не з`явився про день і час
проведення слухання справи
повідомлявся належним. Надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у відсутність представника
позивача, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився, про день і час
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у його відсутність, позовні
вимоги не визнав та просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Співвідповідач - ПП «Дана» у судове
засідання не з'явився, про день і час
проведення слухання справи
повідомлявся належним чином, письмових
заяв не надходило.

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про день і час проведення
слухання справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки не
повідомила, письмових заяв не
надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що 06 травня 2008 року на 92 км + 50 км.
автодороги Мар`янське-Берислав сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Mitsubishi», д/н НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «КАМАЗ
- 53212», д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2,
який належить на праві власності ПП
«Дана». В результаті ДТП автомобіль
«КАМАЗ-53212» зазнав механічних
пошкоджень.

Відповідно до висновку спеціаліста
№37/08 від 27 червня 2008 року, матеріальна
шкода, заподіяна володільцю автомобіля
«КАМАЗ - 53212», д/н НОМЕР_3 в результаті
його пошкодження у ДТП складає 40 273,23
грн. (Т.1., а.с.8-9).

Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС
України в Херсонській області від 16
травня 2008 року порушено кримінальну
справу за фактом ДТП, за ознаками
злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України (Т.1, а.с 6). Зі змісту постанови
вбачається, що 06 травня 2008 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Mitsubishi», державний номер д/н
НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1 та
автомобіля «КАМАЗ-53212», державний номер
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2

Встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 не була
застрахована.

16 лютого 2009 року ПП «Дана» звернулось
до МТСБУ із заявою про виплату
страхового відшкодування в розмірі 40273
грн. 23 коп. (Т.1.,а.с. 7), заподіяної
внаслідок ДТП, яке сталось 06 травня 2008
року за участю автомобіля під
керуванням відповідача.

Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове стархування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Так, наказом Моторного (транспортного)
страхового бюро України від 25.03.2009 року
№ 786, фінансовому управлінню було
наказано перерахувати на рахунок ПП
«Дана» в рахунок відшкодування шкоди
25500 грн., за пошкодження транспортного
засобу марки «КАМАЗ-53212», державний
номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП 06.05.2008 року
(Т.1., а.с.10).

Відповідно до платіжного
доручення №1253 від 25 березня 2009 року
МТСБУ виплатило ПП «Дана» страхове
відшкодування у розмірі 25 500 грн. (Т.1.,
а.с.12).

Відповідно до ст. 38 п.38.2.1 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»Моторне (транспортне) страхове
бюро України після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала
(ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Враховуючи це, підставою
виникнення зобов'язання із заподіяння
шкоди є факт її завдання. Умовами
відповідальності за завдану шкоду є
протиправна поведінка особи, що
завдала шкоду, наявність між нею та
майновою шкодою безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку, а також
вина зазначеної особи (п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року № 6).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. У ч. 4 ст. 61 ЦПК України
зазначено, що постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цієї особою.

При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60
ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загального правила,
встановленого ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, тягар доказування згідно з
перерахованими нормами розподіляється
таким чином: позивач доказує наявність
шкоди та її розмір, а відповідач -
відсутність його вини у заподіянні
шкоди.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене та аналізуючи здобуті по
справі докази, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 не є особою, виною у
дорожньо-транспортній пригоді, яка
мала місце 06 травня 2008 року та
заподіянні автомобілю «КАМАЗ-53212»,
державний номер НОМЕР_3 ушкоджень,
оскільки відсутня постанова суду про
визнання винним ОСОБА_1, яка є
обов'язковою для суду, який розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як пояснював в минулому судовому
засіданні відповідач, йому не
висовувалась органами слідства
підозра про вчинення злочину, не
викликали його для допиту з приводу
вищезазначеної ДТП.

Крім того, постанова про порушення
кримінальної справи, на яку
посилається позивач в підтвердження
вини відповідача у ДТП, не може бути
доказом його вини, оскільки вина особи
у ДТП встановлюється судом, а дана
постанова винесена по факту ДТП, а не
відносно особи відповідача.

А одже, вина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП
не встановлена та не доведена, як
наслідок не має законних підстав для
відшкодування в порядку регресу
сплаченої суми страхового
відшкодування.

Всі заходи, вжиті судом для отримання
будь-якої інформації з приводу
розслідування кримінальної справи за
фактом ДТП, яка мала місце 06.05.2008 року,
за ознаками злочину передбаченого ч. 1
ст. 286 КК України, не дало ніякого
результату.

На підставі викладеного, оскільки вина
відповідача у дорожньо-транспортній
пригоді, яка мала місце 06 травня 2008
року, не встановлена та не доведена, суд
приходить до висновку, що не має
законних для стягнення з нього витрат,
пов`язаних з виплатою страхового
відшкодування, тому суд вважає за
необхідне відмови у задоволенні
позову.

В силу ст. 88 ЦПК України, судові
витрати, понесені позивачем, не
відшкодовуються з відповідача,
оскільки в задоволенні позову
відмовлено.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст. 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1, Приватного
підприємства «Дана», третя особа -
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
витрат в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник