Справа № 131/855/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2014

Іллінецький районний суд Вінницької
області в складі:

Головуючого судді Димбіцького
Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про визнання недійсним
рішення у формі протоколу зборів з
розподілу земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
які відводяться у власність
працівникам соціальної сфери від 11
грудня 2013 року, третя особа без
самостійних вимог Головне управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у Вінницькій області,

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про визнання недійсним
рішення у формі протоколу зборів з
розподілу земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
які відводяться у власність
працівникам соціальної сфери від 11
грудня 2013 року, третя особа без
самостійних вимог Головне управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у Вінницькій області,
в якому зазначила, що рішенням
Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області від 9 квітня 2008 року їй, в числі
інших осіб працівників соціальної
сфери та пенсіонерам з їх числа, було
передано у приватну власність земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення із земель резервного фонду
сільської ради, розташованих за межами
сіл Білки і Привільне, для ведення
особистого селянського господарства
та затверджено уточнені розрахунки
щодо визначення граничних розмірів
земельних ділянок.

Наступним рішенням Білківської
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області № 100 від 14 березня
2012 року до вказаного попереднього
рішення ради було внесено зміни
стосовно уточненого розрахунку щодо
визначення граничних розмірів
земельних ділянок, відповідно додатків
1, 2, 3.

Протоколом зборів з розподілу
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
(рілля), які відводяться у власність
працівникам соціальної сфери сіл Білки
і Привільне та пенсіонерам з їх числа
для ведення особистого селянського
господарства із земель резервного
фонду Білківської сільської ради,
розташованих за межами населеного
пункту с.Привільне Іллінецького району
Вінницької області (земельний масив
загальною площею 4,7529 га умовною назвою
«Вишні») від 11 грудня 2013 року було
розподілено земельні ділянки за
складеним в алфавітному порядку
списком прізвищ претендентів. Однак,
при цьому, земельну ділянку за НОМЕР_1
згідно плану земельного масиву було
надано ОСОБА_2, а наступні -
претендентам, що мають намір передати
свої земельні ділянки в оренду ОСОБА_10

Таке рішення зборів у формі
протоколу розподілу земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
вона вважає недійсним, оскільки збори
виходили із бажання усіх, за її
виключенням, учасників в майбутньому
передати свої земельні ділянки в
оренду ОСОБА_10, тому земельну ділянку
НОМЕР_1 виділили ОСОБА_2, а земельну
ділянку НОМЕР_2 - їй. Збори не врахували,
що саме вона впродовж останніх десяти
років до прийняття рішення обробляла
земельну ділянку НОМЕР_1, яка
розташована безпосередньо навпроти її
домоволодіння, окультурила її, тому
обґрунтовано бажала отримати її у
власність. Збори проігнорували також
загальновідомі усім обставини, що вона
та її чоловік хворіють, мають намір
самостійно обробляти свою земельну
ділянку, при цьому не мають фізичної
змоги робити це відносно віддаленої
землі.

Виділивши земельну ділянку
НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_2, збори
порушили визначений ними порядок
розподілу земельних ділянок за
алфавітним розташуванням прізвищ
претендентів, адже в разі його
дотримання вказана земельна ділянка
мала б бути виділена саме їй.

Законодавство України не містить
прямих норм щодо регулювання порядку
розподілу таких земельних ділянок,
однак за аналогією закону, згідно ст.9
Закону України «Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)», розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв) у
межах одного сільськогосподарського
підприємства проводиться за згодою не
менш двох третин власників земельних
часток (паїв), а за її відсутності -
шляхом жеребкування. Згідно п.8
Постанови Кабінету Міністрів України
від 4 лютого 2004 року № 122 «Про
організацію робіт та методику
розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)»,
такий розподіл може здійснюватись за
згодою не менш, як двох третин
власників земельних часток (паїв) або
їх представників одним із методів: за
списком, що складається в алфавітному
або іншому порядку, визначеному
рішенням зборів, а в разі відсутності
згоди щодо розподілу за списком -
шляхом жеребкування.

ОСОБА_1 вважає, що вказані
законодавцем за аналогією прийнятні
методи розподілу земельних ділянок не
були дотримані зборами 11 грудня 2013
року, натомість фактичний розподіл
земельних ділянок був проведений
несправедливо по відношенню до неї.
Тому вона просить суд визнати
недійсним повністю протокол зборів з
розподілу земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
(рілля), які відводяться у власність
працівникам соціальної сфери сіл Білки
і Привільне та пенсіонерам з їх числа
для ведення особистого селянського
господарства із земель резервного
фонду Білківської сільської ради,
розташованих за межами населеного
пункту с.Привільне Іллінецького району
Вінницької області (земельний масив
загальною площею 4,7529 га умовною назвою
«Вишні») від 11 грудня 2013 року.

В судовому засіданні
представники позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_11 і за угодою адвокат
ОСОБА_12 підтримали позовні вимоги
свого довірителя із викладених у
позовній заяві підстав і просять
задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовних вимог ОСОБА_1 не
визнала, вважає, що розподіл земельних
ділянок був проведений зборами 11
грудня 2013 року із дотриманням вимог
закону за визначеною більшістю від 2/3
громадян їх учасників процедурою, тому
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в
судове засідання не з'явились, подали
кожен до суду заяви про невизнання
позовних вимог ОСОБА_1 та із проханням
вирішити справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 повторно не
з'явився в судове засідання, згідно
листа Білківського сільського голови
Іллінецького району Вінницької
області від 17 червня 2014 року № 207,
спеціаліст П категорії Білківської
сільської ради ОСОБА_5 від 12 травня 2014
року в порядку мобілізації відряджений
на військову службу.

Представник третьої особи у
справі без самостійних вимог Головного
управління Держземагенства України у
Вінницькій області за довіреністю
юрисконсульт відділу Держземагенства
в Іллінецькому районі Сірук О.В. в
судовому засіданні при вирішенні спору
покладається на рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін,
їхніх представників, дослідивши
письмові докази у справі, суд доходить
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із
наступних мотивів.

Правовідносини, що визначені
позивачем предметом спору у цій
цивільній справі за її позовними
вимогами, безпосередньо не
врегульовані чинним законодавством
України. При цьому суд визнає слушним
посилання позивача на нормативні
правові акти, що регулюють подібні
відносини, в силу припису ст.8
Цивільного кодексу України, за змістом
якої, якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

В цьому разі суд також визнає
вірним використання позивачем
вказаних нею правових інструментів для
регулювання спірних правовідносин за
принципом аналогії закону - приписів
Закону України «Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)» та Порядку організації робіт та
методики розподілу земельних ділянок
між власниками земельних часток (паїв).

Згідно ст.9 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»,
розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв) у
межах одного сільськогосподарського
підприємства проводиться за згодою не
менш як двох третин власників
земельних часток (паїв), а за її
відсутності - шляхом жеребкування.
Згідно п.8 Порядку організації робіт та
методики розподілу земельних ділянок
між власниками земельних часток (паїв),
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 лютого 2004 року
№ 122, розподіл земельних ділянок може
здійснюватися за згодою не менш як двох
третин власників земельних часток
(паїв) або їх представників такими
методами: за списком (складається в
алфавітному або іншому порядку,
визначеному рішенням зборів); шляхом
жеребкування - у разі відсутності згоди
щодо розподілу за списком.

Нормативний акт у сфері
регулювання зазначених суспільних
відносин не може містити і не містить
приписів щодо безумовного
застосування до процедури прийняття
колективного рішення, зокрема, про
розподіл земельних ділянок, виключно
лише чіткого математичного алгоритму
побудови числової послідовності
членів, себто функції, визначеної на
множині натуральних чисел. Натомість
закон пропонує на вибір в числі інших
один такий самий простий алгоритм
розподілу - в алфавітному порядку, або ж
його альтернативу - визначений і
погоджений більшістю членів будь-який
інший порядок.

Суд вважає, що проведений 11
грудня 2013 року розподіл земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення (рілля), які відводяться у
власність працівникам соціальної
сфери сіл Білки і Привільне та
пенсіонерам з їх числа для ведення
особистого селянського господарства
із земель резервного фонду Білківської
сільської ради, розташованих за межами
населеного пункту с.Привільне
Іллінецького району Вінницької
області (земельний масив загальною
площею 4,7529 га умовною назвою «Вишні»)
за складеним в алфавітному порядку
списком прізвищ претендентів із
оговоренням винятку ОСОБА_2, якій було
вирішено виділити земельну ділянку
НОМЕР_1, (копія протоколу на а.с.16 - 18)
повністю відповідав вказаним правовим
нормам, оскільки такий (інший) порядок
був визначений і затверджений зборами
законною більшістю, тобто більш ніж 2/3
від загальної кількості учасників.

При цьому суд не бере до уваги
аргументи позивача ОСОБА_1 і
відповідача ОСОБА_2 щодо попереднього,
до належного виділення земельних
ділянок, обробітку і окультурення
земельної ділянки НОМЕР_1, як
обгрунтування пріоритету її отримання,
оскільки питання прав на землю (в тому
числі і за підставами набувальної
давності) знаходиться поза межами
цього цивільно-правового спору, а
чинним земельним законодавством
встановлено можливість приступити до
використання земельних ділянок лише
після законного за відповідними
процедурами набуття і реєстрації права
власності на них.

Крім того, суд керується приписом
ст.3 ЦК України, за яким до загальних
засад цивільного судочинства
законодавцем віднесені, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Позивач та її представники в
обґрунтування позовних вимог апелюють
до критерію поняття справедливості,
порушення якого, на їх погляд, призвело
до порушення права ОСОБА_1 і
оспорювання нею рішення зборів. Однак,
суд також не може погодитись із таким
твердженням. Використане стороною
позивача філософське поняття
справедливості за змістом позовних
вимог виражається суб'єктивною
оцінкою окремої фізичної особи ОСОБА_1
змісту оспорюваного колективного
рішення.

Разом із тим, справедливість -
загальний конституційний принцип.
Наприклад, Конституційний Суд України
неодноразово посилався на принцип
справедливості. Зокрема, за змістом
рішень Коституційного Суду України від
2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 та від 22
вересня 2005 року № 5-рп/2005,
справедливість є однією з основних
засад права, зазвичай справедливість
розглядають як властивість права,
виражену, зокрема, в рівному юридичному
масштабі поведінки, а справедливе
застосування норм права передбачає
передусім недискримінаційний підхід,
неупередженість; із конституційних
принципів рівності і справедливості
випливає вимога визначеності, ясності
і недвозначності правової норми,
оскільки інше не може забезпечити її
однакове застосування, не виключає
необмеженості трактування у
правозастосовній практиці і неминуче
призводить до сваволі.

Суд вважає, що законодавець в нормах
вказаного позивачем аналогічного
закону керувався метою забезпечити
правову справедливість у процедурі
розподілу земельних ділянок між
власниками, обумовивши законність
рішення щодо цього при наявності
вольової згоди не менш як двох третин
власників, та допускаючи при цьому
відсутність згоди іншої частини з
числа власників - менш як однієї
третини.

Суд за загальноприйнятними критеріями
людських цінностей розуміє суб'єктивне
сприйняття позивачем змісту
оспорюваного рішення, як
несправедливого відносно себе. Разом
із тим суд визнає, що при колективному
вольовому вирішенні будь-яких питань
та відсутності одностайної згоди всіх
учасників пріоритетним над інтересами
одної особи є право більшості.

Таким чином зборами при вирішенні
питання розподілу земельних ділянок
був дотриманий конституційний принцип
справедливості, позаяк рішення було
прийняте зборами із дотриманням
процедури за аналогією закону, а
розподіл земельних ділянок був
проведений за обраним більшістю
передбаченим законом методом без
будь-яких суб'єктивних винятків із
загального правила.

З огляду цього суд вважає, що
оспорюване позивачем рішення у формі
протоколу зборів з розподілу земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, які відводяться у
власність працівникам соціальної
сфери, від 11 грудня 2013 року було
прийняте зборами відповідно до вимог
закону, позаяк розподіл земельних
ділянок був проведений передбаченим
законом методом - за списком, складеним
в іншому, ніж алфавітному, порядку,
визначеному рішенням зборів
передбаченою законом більшістю
голосів, та із дотриманням
конституційного принципу правової
справедливості.

Відтак у задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити за його
безпідставності.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст.3, 8 ЦК України, ст.9 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)», п.8
Порядку організації робіт та методики
розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв),
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 лютого 2004 року
№ 122, ст.ст.209, 2012 - 215 ЦПК України,

В И
Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
про визнання недійсним рішення у формі
протоколу зборів з розподілу земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, які відводяться у
власність працівникам соціальної
сфери від 11 грудня 2013 року, третя особа
без самостійних вимог Головне
управління Державного агентства
земельних ресурсів України у
Вінницькій області, за безпідставністю
позовних вимог.

Копії цього рішення суду
невідкладно надіслати сторонам у
справі, які не були присутні в судовому
засіданні під час його проголошення,
для відома.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний
суд.

Суддя
Ю.В. Димбіцький