АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1174/14
Головуючий в 1 інстанції - Руденко В.В.
Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І., Слоквенка Г.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» про визнання
незаконними акту про порушення та
протоколу комісії, стягнення
матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» звернувся до суду з
позовом про відшкодування збитків,
зазначивши, що під час технічної
перевірки стану електричних приладів
обліку і електроустановок у
відповідача за адресою: АДРЕСА_1, що
проводилась 18 червня 2011 року згідно з п.
37 Правил, представниками позивача було
виявлено порушення п.п. 42, 48 Правил:
порушення пломби Держспоживстандарту
на розрахунковому приладі обліку.
Керуючись п. 53 Правил користування
електричною енергією для населення,
представниками Позивача був складений
акт про порушення № Д 001058 від 18 червня
2011 року. На підставі акту № Д 001058 від 18
червня 2011 року та відповідно до
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 04.05.2006 №
562, було здійснене нарахування вартості
не облікованої електроенергії у
розмірі 50,09 грн. Крім того вартість
проведення технічної перевірки
становить 289,90 грн., а вартість
проведеної експертизи приладу обліку
становить 182,34 грн. Загальні збитки
позивача становлять 522,33 грн., які
позивач просив стягнути з відповідача
(а.с.2).

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась із
зустрічним позовом про визнання
незаконними акту про порушення та
протоколу комісії, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
зазначивши, що акт про порушення № Д
001058 від 18 червня 2011 року та протокол
комісії 1-РЕМ по розгляду актів про
порушення споживачем ПКЕЕН від 30
листопада 2011 року за № 191, яким їй було
нарахована заборгованість на загальну
суму 522,33 грн., є незаконними, оскільки
пломба енергопостачальника не була
порушена, обов'язок щодо повірки
приладів обліку (пломби про повірку,
яка нібито була порушена) покладається
на надавача послуг, а не на споживача,
підстав для застосування Методики не
було, оскільки вік лічильника - 53 роки і
минув термін міжповірочного періоду,
який складає 8 років. Діями відповідача
їй було заподіяно матеріальну шкоду у
сумі 2600гр., та моральну шкоду у сумі
3000гр., які вона просила стягнути із
відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 грудня 2013 року в задоволенні позовних
позов Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до
ОСОБА_1 про відшкодування збитків та у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
- відмовлено (а.с.90-92).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення по
суті позовних вимог (а.с.94-96).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 18
червня 2011 року під час проведення
перевірки технічного стану
електричних приладів обліку і
електроустановок у відповідача за
адресою: АДРЕСА_1 представниками ЕК
було виявлено порушення п. 42, 48 Правил:
порушення пломби Держспоживстандарту
на розрахунковому приладі обліку та
складено акт № Д 001058 від 18 червня 2011
року, на підставі якого було здійснено
нарахування обсягу та вартості
необлікованої електроенергії у
розмірі 50,09 грн. відповідно до Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
Правил користування електричною
енергією. Актом №001758 проведення
експертизи лічильника електроенергії
від 20 липня 2011року встановлено: у
лічильника пройшов межповірочний
інтервал. Заниження показів
здійснювалося таким чином: сліди
механічних пошкоджень на барабанчиках
рахункового механізму. Проведення
вказаної експертизи відбулося за
відсутності споживача (а.с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» суд
першої інстанції, посилався на
положення п. 3.1 Методики та виходив із
того, що у разі виявлення у споживача
порушень, зазначених у підпункті 1, а
саме у разі пошкодження або
відсутності на приладах обліку пломб з
відбитком тавр про повірку приладів
обліку, нарахування збитків за актом
про порушення не здійснюється у
випадку порушення
енергопостачальником термінів повірки
приладів обліку.

ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» рішення
суду не оскаржує.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що
оскарження спірних актів та протоколів
не передбачено чинним законодавством
або договором між сторонами, як спосіб
захисту цивільних прав та інтересів
особи. Крім того, позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів
відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України
спричинення їй моральної шкоди на
підставі ст. 23 ЦК України, а також не
підтверджено суду спричинення їй
матеріальної шкоди в розмірі 2600 грн..

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Так, згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів. Відповідно до
змісту ст. ст. 11,15 ЦПК України цивільні
права і обов'язки випливають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Захист цивільних прав -
це передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів встановлений ст. 16 ЦК
України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Суд першої інстанції, розглядаючи
позовні вимоги ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» про стягнення
збитків, перевірив фактичні обставини
справи, пов'язані із проведенням
перевірки, і дав оцінку як акту № Д 001058
від 18 червня 2011 року, так і розрахунку
розміру заборгованості, і відмовив у
стягненні нарахованих сум, захистивши
таким чином права ОСОБА_1 у
встановлений законом спосіб.

Правильним є рішення суду в частині
відмови позивачці в її позовних
вимогах про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, заподіяна неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
заподіяна майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1, 2 ст.. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров*я; душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сум*ї чи близьких
родичів, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна,
приниження честі і гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу на
підтвердження факту та розміру
майнової шкоди, перенесених душевних
страждань, завданих протиправною
поведінкою відповідача, відносно себе
та членів родини.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; частина 1 ст. 11 ЦПК України
встановлює, що суд розглядає справу за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів, наданих сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд не взяв
до уваги її доводи щодо незаконності
акту та розрахунку заборгованості -
спростовуються рішенням суду у частині
відмови у стягнення збитків, а доводи
щодо недоотриманої заробітної плати,
вартості проїзду у громадському
транспорті, оголошення перерви у
судових засіданнях - не мають правового
значення для вирішення спору.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом безпідставно не взято до уваги
сплачений позивачкою судовий збір за
подання зустрічного позову
апеляційний суд не приймає до уваги,
оскільки суд стягує понесені позивачем
документально підтверджені судові
витрати у разі задоволення його позову.

Посилання апелянта на неправильну
оцінку доказів судом - не являється
підставою для скасування рішення суду,
оскільки відповідно до ст.. 212 ЦПК
України виключне право оцінки доказів
належить суду 1 інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, оскільки
стосуються незгоди із діями судді при
розгляді справи та несвоєчасного
виготовлення процесуальних
документів, і не свідчать про
незаконність рішення суду.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення не встановлено, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його слід залишити
без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: