АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8350 /2014
інстанції - Батурін А.С.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Усика Г.І., Соколової В.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом
Севастопольської міської ради, в
інтересах якої до суду звернувся
прокурор Ленінського району
м.Севастополя до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача без самостійних
вимог Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Верджиния» про визнання недійсним
державного акту, витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння;

за апеляційною скаргою прокурора
Ленінського району м.Севастополя,
поданою в інтересах Севастопольської
міської ради

на рішення Гагарінського районного
суду м.Севастополя від 25 грудня 2012 року

в с
т а н о в и л а:

У грудні 2010 року прокурор Ленінського
району м. Севастополя, діючи в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в
якому просив визнати недійсним
державний акт серії ЯИ №078443 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0900 га, розташовану у АДРЕСА_1, виданий
ОСОБА_2 Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 06.04.2010р.,
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №68,
кадастровий номер :01:003:0184,
витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння ОСОБА_2
вищезазначену земельну ділянку .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
Розпорядженням Голови СМДА № 1080-р від
06.04.2010 р. затверджено проект
землеустрою OK «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» по відводу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель у районі вул.
Пожарова. На підставі зазначеного
Розпорядження 06.04.2010р. відповідачу був
виданий державний акт на право
власності на вищевказану змелену
ділянку. Рішення щодо передачі
земельної ділянки відповідачу, на яку
виданий державний акт, зазначеним
Розпорядженням не приймалось та заяв з
цих питань ОСОБА_2 до СМДА не подавав, у
зв'язку з чим прокурор вважає, що
відповідач незаконно набув право
власності на спірну земельну ділянку.
Крім того, зазначає, що вищезгадане
Розпорядження було скасовано
Розпорядженням Голови СМДА №1672-р від
05.08.2010р. на підставі протесту прокурора
м. Севастополя. Вказує також, що ОСОБА_2
до СМР, у встановленому земельним
законодавством України порядку, із
заявами про передачу земельної ділянки
у власність, про надання згоди на
розробку проекту відведення на
земельну ділянку не звертався,
проектно-технічну документацію не
розробляв та на

розгляд СМР не надавав, рішень щодо
передачі у власність відповідачу
спірної земельної ділянки СМР не
приймалося, у зв'язку з чим остання
вибула з державної власності всупереч
діючого земельного законодавства та
волі держави в особі уповноваженого на
те органу, а саме СМР, що є підставою про
витребування її з чужого незаконного
володіння.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 25.12.2012 року у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор
Ленінського району м.Севастополя
просить скасувати рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі. Посилається на
незаконність ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Помилковим, на думку апелянта, є
висновок суду першої інстанції про те,
що в силу відсутності державного акту
на право комунальної власності на
землі населеного пункту - місто
Севастополь, Севастопольська міська
рада не має повноважень щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою, і що державний акт на право
власності на земельну ділянку не є
правочином, у зв'язку з чим вимоги щодо
визнання його недійсним є такими, що не
підлягають задоволенню.

Представник Севастопольської міської
ради, прокурор, відповідач ОСОБА_2,
представник Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» в судове
засідання не з'явились, про час та місце
судового засідання повідомлялись
шляхом розміщення оголошення на
офіційному сайті Апеляційного суду м.
Києва, у зв'язку з тимчасовою окупацією
АРКрим.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Колегія суддів розцінила причини їх
неявки в судове засідання як неповажні
та дійшла висновку про можливість
розгляду справи за їх відсутності у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України, та розглянула справі у
відповідності до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга прокурора Ленінського району
м.Севастополя підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що обраний прокурором
спосіб захисту порушеного права, а саме
визнання державного акту недійсним з
підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК
України, не ґрунтується на вимогах
закону і порушень з боку відповідача
при отриманні оскаржуваного
державного акту не встановлено, а також
прокурором не надано доказів про
надання Севастопольській міській раді
повноважень щодо розпорядження
земельною ділянкою. Крім того, суд
першої інстанції виходив з того, що
Розпорядження Голови СМДА № 1080-р від
06.04.2010 р., на підставі якого видано
відповідачеві державний акт є чинним,
оскільки Розпорядження Голови СМДА
№1672-р від 05.08.2010 р., про його скасування,
визнано протиправним та скасовано
постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 09.02.2011 року, яке набрало законної
сили.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 116
ЗК України громадяни набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим кодексом.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ч. ч. 6-9 ст. 118 ЗК України (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для
індивідуального дачного будівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

У клопотанні зазначається цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовані розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки.

Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Відповідно до п.п. 1.4, 1.16 «Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 4 травня 1999 року, в редакції
чинній на момент видачі державного
акта, державний акт на право власності
на земельну ділянку видається на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або місцевого
самоврядування.

Як вбачається з матеріалами справи,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№078443, виданого СМФ ДП «Центр
Державного земельного кадастру» 06.04.2010
р., ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки, кадастровий №:01:003:0184 з
цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва,
площею 0,0900 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Державний акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 68, з
зазначенням підстави видачі -
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації № 1080-р
від 06.04.2010 року.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
06.04.2010 року № 1080-р «Про затвердження
проекту землеустрою обслуговуючому
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» по відводу
земельної ділянки зі встановленням меж
в натурі (на місцевості) для
будівництва та обслуговування
кварталу індивідуальних житлових
будинків та господарських будівель у
районі вул.Пожарова було затверджено
проект землеустрою з відведення
земельних ділянок загальною площею 4,0
га для будівництва та обслуговування
кварталу індивідуальних житлових
будинків та господарських будівель в
районі вул. Пожарова. У власність
обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Верджиния» передана земельна ділянка
площею 4,0 га, розташована по АДРЕСА_1
(а.с. 119). У додатку до розпорядження №
1080-р від 06.04.2010 р. зазначений список
громадян-членів ОК «ЖБТІЗ «Верджиния»
(а.с. 120).

Як установлено судом, Розпоряджень
уповноваженої установи щодо передачі
ОСОБА_2 у власність земельної ділянки
площею 0,0900 га не приймалось.

Докази звернення ОСОБА_2, відповідно до
ст. 118 ЗК України, з особистим
клопотанням (заявою) про передачу
земельної ділянки йому у власність до
Севастопольської міської Ради
відсутні.

Розпорядженням СМДА № 969-р від 02.04.2010 р.
ОК «ЖБТІЗ «Верджиния» наданий дозвіл
на розроблення комплексного проекту
землеустрою земельної ділянки для
передачі у власність членам
кооперативу для будівництва та
обслуговування індивідуальних
житлових будинків та господарських
будівель в районі вул. Пожарова,
орієнтовною загальною площею 4,0 га (а.с.
77).

Проект землеустрою по відведенню
земельної ділянки площею 4,0 га з
встановленням меж в натурі (на
місцевості) для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальної житлової забудови в
районі АДРЕСА_1 розроблений відносно
обслуговуючого кооперативу «ЖБТІЗ
«Верджиния» (а.с. 65-84).

Технічна документація з
землевлаштування по встановленню меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель в межах ОК
«ЖБТІЗ «Верджиния» за адресою: АДРЕСА_1
відносно ОСОБА_2 колегією суддів не
приймається до уваги, оскільки
розпорядження уповноваженої установи
про надання дозволу на розроблення
комплексного проекту землеустрою
земельної ділянки відносно
відповідача не приймалось. Технічна
документація відносно земельної
ділянки ОСОБА_2 розроблена 07.04.2013 p.,
після винесення розпорядження СМДА №
1080-р від 06.04.2010 р.(а.с. 127-142).

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, погоджений
контролюючими службами і затверджений
уповноваженим органом відносно
відповідача не розроблявся.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставах, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно із п. 12 Перехідних положень ЗК
України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність та земель,
зазначених а абзаці другому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

За змістом ст. ст. 173, 174 ЗК України межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.
Рішення про встановлення і зміну меж
районів і міст приймається Верховною
Радою України за поданням Верховної
ради Автономної Республіки Крим,
обласних, Київської чи
Севастопольської міських рад. Рішення
про встановлення і зміну меж районів у
містах приймається міською радою за
поданням відповідних районних у місті
рад.

Указом Президії Верховної Ради
Української PCP від 13.11.1975 року №361 «Про
встановлення нових районів у деяких
містах Української PCP» в м.Севастополі
створено Гагарінський район. Рішенням
виконавчого комітету Севастопольської
міської ради депутатів трудящих від
08.02.1977 року № 3/93 «Про межі районів м.
Севастополя» затверджено межі
Балаклавського, Гагарінського та
Нахімовського районів.

Згідно технічної документації по
землеустрою по встановленню меж
земельної ділянки відповідача, рішення
Севастопольської міської ради № 4114 від
13.12.2005 року «Про затвердження
Генерального плану міста Севастополя
до 2025 року» земельна ділянка
знаходиться в Ленінському районі
м.Севастополя (а.с. 167-171).

Таким чином, оскільки земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
Ленінського району м.Севастополя,
повноваження щодо розпорядження цими
землями до розмежування земель
державної та комунальної власності
здійснюються Севастопольською міською
Радою в силу п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України.

Севастопольська міська Рада, як
повноважний орган, розпорядження про
передачу у власність відповідачу
спірної земельної ділянки не приймала,
а відповідно державний акт на

землю виданий відповідачеві з
порушенням вимог діючого
законодавства, не дивлячись на те, що
Розпорядження Голови Севастопольської
міської державної адміністрації № 1080-р
від 06.04.2010 року є чинним.

Посилання суду першої інстанції на те,
що позивачем обрано невірний спосіб
захисту порушеного права держави, на
те, що є чинним Розпорядження Голови
СМДА від 06.04.2010 року № 1080-р., а
відповідно відсутні підстави для
визнання державного акту недійсним є
помилковим та таким, що не відповідає
вимогам закону. Так, згідно зі ст. ст. 152,
155 ЗК України державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видавалися на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
та цивільно-правових угод.

У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватись як
зазначені рішення, угоди на підставі
яких видано відповідні державні акти,
так і самі акти на право власності на
земельні ділянки. Визнання недійсними
тільки державних актів на право
власності може мати місце у разі їх
видання з порушенням вимог закону,
усупереч рішенням чи угодам. У цьому
разі таке визнання є належним та
самостійним способом поновлення
порушених прав у судовому порядку
(постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 4
червня 2014 p. у справі № 6-46цс14).

Посилання суду на ст.140 ЗК України
колегія суддів вважає помилковим,
оскільки ст.140 ЗК України встановлює
перелік підстав припинення права
власності на земельну ділянку для
випадків, коли право власності набуто у
встановленому законом порядку.
Відповідач набув права власності на
земельну ділянку з порушенням норм
діючого земельного законодавства, на
підставі розпорядження органу, який
такими повноваженнями не наділений.

Оскільки земельна ділянка вибула з
власності держави без відповідної
правової підстави, обґрунтованими є
позовні вимоги щодо витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння відповідача (ст. 387 ЦК
України).

Відповідно до вимог п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод є попередження
свавільного захоплення власності,
конфіскації, експропріації та інших
порушень безперешкодного користування
своїм майном. При цьому в своїх
рішеннях

Європейський суд з прав людини
постійно вказує на необхідність
дотримання справедливої рівноваги між
інтересами суспільства та
необхідністю дотримання
фундаментальних прав окремої людини
(наприклад, рішення у справі «Спорронг
і Льоннрот проти Швеції»» від 23 вересня
1982 р., «Новосельський проти України»
від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти
України» від 01 червня 2006 року.
Необхідність забезпечення такої
рівноваги відображено в структурі
статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була
дотримана обґрунтована пропорційність
між застосованими заходами та
переслідуваною метою, якої намагаються
досягти шляхом позбавлення особи її
власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено
її власності лише в інтересах
суспільства, на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права, а при вирішенні
питання про можливість позбавлення
особи власності мусить бути дотримано
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника
(постанова ВС України у справі № 6-92 цс
13).

У справі позов прокурора в інтересах
Севастопольської міської Ради
спрямований на задоволення суспільної
потреби у відновленні законності при
передачі земельної ділянки у приватну
власність та повернення на користь
держави землі, яка вибула з її
власності всупереч діючому
законодавству.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він

стягується з відповідача в дохід
держави. Судовий збір підлягає
стягненню в сумі 3555.70 грн. (3441
грн.+114,70грн.).

Таким чином, доводи апеляційної
скарги прокурора Ленінського району м.
Севастополя є обґрунтованими, а
висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції є помилковими та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення.

Висновки колегії суддів
апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи та
зібраним по справі доказам.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону
України «Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» N 1207-VII, із змінами і
доповненнями, внесеними Законом
України від 06.05.2014 року N 1237-VII, цей Закон
визначає статус Автономної Республіки
Крим та м. Севастополя, встановлює
особливий правовий режим на цій
території, визначає особливості
діяльності державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій в умовах цього
режиму, додержання та захисту прав і
свобод людини і громадянина, а також
прав і законних інтересів юридичних
осіб.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону
України «Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» N 1207-VII, із змінами і
доповненнями, внесеними Законом
України від 06.05.2014 року N 1237-VII, у зв'язку
з неможливістю здійснювати правосуддя
судами Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя на тимчасово
окупованих територіях, змінити
територіальну підсудність судових
справ, підсудних розташованим на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя судам, та
забезпечити розгляд цивільних справ,
підсудних місцевим загальним судам,
розташованим на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя, -
місцевими загальними судами міста
Києва, що визначаються Апеляційним
судом міста Києва.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів Апеляційного суду м.Києва
вважає за необхідне визначити
Солом'янський районний суд м.Києва
місцем зберігання вказаної цивільної
справи та вирішення питань,
передбачених Розділами VI, VII ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м.Севастополя,
подану в інтересах Севастопольської
міської ради задовольнити.

Рішення Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 25 грудня 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов Севастопольської міської ради, в
інтересах якої до суду звернувся
прокурор Ленінського району
м.Севастополя задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯИ №078443 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0900 га, розташовану у
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:003:0184, виданий ОСОБА_2 ОСОБА_3
Управлінням Держкомзему у
м.Севастополі, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 68.

Витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,0900 га, розташовану по
АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0184.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 3555 грн. 70 коп.

Визначити Солом'янський
районний суд м.Києва місцем зберігання
вказаної цивільної справи та вирішення
питань, передбачених Розділами VI, VII
ЦПК України.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: