УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,суддів:
Дем'яносова М.В.,

Ступак О.В.,Касьяна О.П.,

Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Дергачівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області до ОСОБА_4, відділу
Держземагенства у Дергачівському
районі Харківської області,
Кадастрового реєстрового відділу
Держземагенства у Дергачівському
районі Харківської області,
Реєстраційної служби Дергачівського
районного управління юстиції в
Харківській області про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки у
придатному для використання стані, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Харківської області на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 20 січня 2014 року
та ухвалу колегії суддів судової палат
у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року прокурор
Дергачівського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області звернувся до суду з позовом та
уточнивши його просив визнати
недійсним і скасувати рішення
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області 19 сесії п'ятого скликання про
безоплатну передачу у приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку загальною площею 0,
1500 га в АДРЕСА_1 та визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, зобов'язати
реєстраційну службу скасувати
державну реєстрацію права власності та
повернути земельну ділянку в
придатному для використання стані.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на ті обставини, що рішення
є підробленим і таким, що суперечить
вимогам діючого законодавства,
оскільки винесено одноособово головою
Русько - Лозівської сільської ради за
відсутності волевиявлення ради,
просив задовольнити позов.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 20 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палат у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Харківської області просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що ОСОБА_4 набула земельну ділянку
у власність з дотриманням вимог
чинного законодавства, позивач не
надав доказів того, що її діями
порушені права, свободи чи інтереси
Русько-Лозівської сільської ради,
розгляд кримінальної справи щодо
голови сільської ради не закінчено,
судового рішення не ухвалено, тому
підстави для його задоволення
відсутні.

Проте погодитися з
такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не можна на
таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам
оскаржувані судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що 25 червня 2007
року рішенням ХVІ сесії V скликання
Русько - Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області вирішено надати ОСОБА_4 дозвіл
на виготовлення технічної
документації по встановленню меж в
натурі (на місцевості) земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель площею 0,1500 га
(орієнтовано) в АДРЕСА_1 (ділянка НОМЕР_1)
з правом подальшої передачі у приватну
власність, а 26 грудня 2007 року рішенням
ради земельна ділянка передана у
приватну власність ОСОБА_4

На підставі цього рішення 27 лютого
2008 року відповідачці видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку, який було зареєстровано в
управлінні Держкомзему.

Частинами першою та другою статті 116
ЗК України (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено, що громадяни набувають
право власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Статтями 26, 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст. 12, п. 12 розділу Х ЗК України
передбачено, що виключно на засіданнях
ради приймаються рішення про передачу
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян
відповідно до ЗК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
не виконав вимог процесуального права
щодо повного та всебічного розгляду
справи, не перевірив доводів позивача
про те, що рішення ради на сесії не
розглядалося та не приймалось, а
виготовлено та підписано головою
сільської ради, тому земельна ділянка
набута за відсутності волевиявлення
власника земельної ділянки -
Русько-Лозівської сільської ради, не
з'ясував цих обставин.

Належним чином не роз'яснив позивачу
право надавати докази на підтвердження
своїх доводів, а пославшись на ст. 140 ЗК
України, яка регулює питання
припинення права власності на землю, не
врахував, що позов пред'явлено про
визнання недійсним рішення про надання
земельної ділянки та його скасування, а
не про припинення права власності на
неї, зробив передчасний висновок про
те, що рішення сільської ради прийнято
згідно з законом і підстав для
задоволення позову немає, ухвалив
рішення з порушенням норм
процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України
не перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції та залишив його без змін.

Невиконання судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, як
передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
заступника прокурора Харківської
області потрібно задовольнити, рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 20 січня 2014 року
та ухвалу колегії суддів судової палат
у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задовольнити, рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
20 січня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палат у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.О. Дьоміна

Судді:

М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

О.В. Ступак

С.П. Штелик

2

Справа № 6-15339св14

Головуючий у першій інстанції -
Калмикова Л.К.

Суддя-доповідач - Касьян О.П.