"26" вересня 2014 р.
Провадження №2/642/1443/14
Справа № 642/6190/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко
Л.Л.,

з участю секретаря -
Куніциної М.Є.,

представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до 2-ї Харківської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини,
визнання заповіту дійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, просить визначити їй
додатковий строк для подання заяви в
нотаріальну контору про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визнати складений останнім заповіт від
14 травня 1997 року за реєстровим номером
2-2782 дійсним, просив визнати право на
вказаний заповіт.

В обґрунтування позовних вимог
послалася на те, що заповідач заповідав
їй належне йому майно за вказаним
заповітом, однак з вини працівника 2-ї
Харківської державної нотаріальної
контори у прийняття заяви про
прийняття спадщини за заповітом їй
було відмовлено з посиланням на те, що
дійсним є останній заповіт
спадкодавця, та відсутні оригінали
документів - свідоцтва про смерть
спадкодавця, документів на його майно,
та документів на підтвердження
родинних відносин.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позов підтримав,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини, просив визначити
позивачці 1-місячний строк для подачі
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини,та визнати дійсним
заповіт від 14 травня 1997 року. Зазначив,
що з вини нотаріуса не була
зареєстрована заява позивачки від 20
серпня 2013 року про прийняття спадщини,
яка в матеріалах спадкової справи
відсутня, та нотаріус не надає йому
матеріалів спадкової справи на
обґрунтування відмови від прийняття
заяви про прийняття спадщини. Він
вважає неправильними дії нотаріуса. Що
стосується посилання відповідачки
ОСОБА_4 про отримання нею свідоцтва про
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_5, то йому не надано цей заповіт,
тому він вважає заперечення
відповідачки недоведеними.

Представник 2-ї Харківської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 поклалася
на розсуд суду, зазначила, що
нотаріальна контора не є належним
відповідачем у дані справі. Позивачка з
заявою про прийняття спадщини не
зверталася. 14 жовтня 2014 року з заявою
про прийняття спадщини на підставі
заповіту від 18 липня 20004 року після
померлого ОСОБА_5 звернулась до
нотаріальної контори дружина
останнього - ОСОБА_4 Також зазначила, що
ОСОБА_5 пізніше було складено заповіт у
2004 році, який скасовує заповіт за 1997
рік, та на підставі останнього заповіту
ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на
спадщину. На звернення позивачки їй
було запропоновано надати необхідні
документи, однак документи нею не булі
надані.

В останнє судове засідання представник
2-ї Харківської державної нотаріальної
контори не з'явився, про слухання
справи повідомлений належним чином,
просив справу розглядати у його
відсутності. Суд відповідно до вимог
ст. 169 ЦПК України вважає можливим
розглянути справу у відсутності
представника 2-ї Харківської державної
нотаріальної контори, який надав
пояснення в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
надала письмові заперечення проти
позову, в яких послалася на складання
заповідачем - її чоловіком - нового
заповіту у 2004 році, який в силу ст. 1254 ЦК
України скасовує попередній заповіт,
та отримання нею свідоцтва про право на
спадщину на підставі заповіту
чоловіка, складеного у 2004 році. Також
зазначила про відсутність підстав для
надання додаткового строку для
прийняття спадщини, посилаючись на те,
що позивачем не оскаржувалась у
передбаченому законом порядку відмова
нотаріуса у прийняття заяви про
прийняття спадщини.

Представник відповідачки ОСОБА_2
послалась на необґрунтованість
заявленого позову.

Суд, вислухавши представників сторін,
відповідачку, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

14 травня 1997року державним нотаріусом
2-ї Харківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_7 посвідчено заповіт
ОСОБА_5, який належну йому частину
жилого будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться в м.
Харкові, заповідав ОСОБА_8

Як вбачається з свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1, виданого 23 червня 2007 року
відділом РАЦС по м.Харкова №2
Харківського міського управління
юстиції, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_9, після реєстрації шлюбу їй
присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_9.

З свідоцтва про одруження НОМЕР_2,
виданого Ленінським відділом РАГС
м.Харкова 3 липня 19978 року вбачається, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 3
липня 1998 року, після реєстрації шлюбу
дружині присвоєно прізвище чоловіка -
ОСОБА_7.

Як вбачається з паспорта відповідачки
ОСОБА_4, з 18 липня 1989 р. вона
зареєстрована по АДРЕСА_1, з 3 липня 1998
року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5.

Як вбачається з свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 25 червня 2013 року,
виданого відділом ДРАЦС по м. Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

9 квітня 2014 року державним нотаріусом
2-ї Харківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_6 видано ОСОБА_4 свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_7 18 липня 2004 року, після смерті
ОСОБА_5. Спадщина складається з 84/100
частин житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

З витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі №35371407, виданого 14 жовтня 2013
року 2-ю Харківською державною
нотаріальною конторою, вбачається, що
зареєстрована спадкова справа після
смерті ОСОБА_5

Згідно з витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №20218804,
виданого нотаріусом ОСОБА_6 9 квітня 2014
року, на підставі вказаного свідоцтва
про право на спадщину зареєстровано
право власності ОСОБА_4 на вказане
нерухоме майно.

Листом №01-16/890 від 15.04.2014 року на
звернення позивачки 2-га Харківська
державна нотаріальна контора
повідомила останню про необхідність
надати оригінали свідоцтва про смерть,
податкового номеру, паспорту,
правовстановлюючих документів на
майно померлого, документів на
підтвердження родинних відносин,
заповіту.

Листом № 1019/16 від 13.05.2014 року 2-га
Харківська державна нотаріальна
контора на заяву позивачки про
ознайомлення з матеріалами спадкової
справи відмовлено, з посиланням на те,
що заяв про прийняття спадщини від неї
не надходило, та відсутні передбачені
Законом «Про нотаріат» підстави для
надання спадкової справи для
ознайомлення.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлений строк
6 місяців, який починається з часу
відкриття спадщини, протягом цього
строку відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин,
суд може визначити додатковий строк,
достатній для подання заяви про
прийняття спадщини.

Статтею 1254 ЦК України передбачено
право заповідача на скасування та
зміну заповіту.

Так, відповідно до зазначеної правової
норми заповідач має право у будь-який
час скасувати заповіт. Як зазначено у
частині 2, заповідач має право у
будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю
або у тій частині, в якій він йому
суперечить.

Відповідно до частини 3 ст. 1254 ЦК
України кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним.

Згідно з вимогами ст. 1255 ЦК України
нотаріус, інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт, свідки,
а також фізична особа, яка підписує
заповіт замість заповідача, не
мають права до відкриття спадщини
розголошувати відомості щодо факту
складення заповіту, його змісту,
скасування або зміни заповіту.

Виходячи з вищенаведених норм права,
суд приходить до висновку, що заповіт
від 14 травня 1997 року, на який
посилається в обґрунтування своїх
позовних вимог позивачка, скасовано
новим заповітом - від 18 липня 2004 року, з
яким спадкодавець заповідав майно
дружині ОСОБА_4.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_4 звернулась у 6-місячний строк до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті чоловіка, та 9
квітня 2014 року отримала свідоцтво про
право на спадщину.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

З позовними вимогами до суду про
визнання заповіту від 18 липня 2004 року,
свідоцтва про право на спадщину від 9
квітня 2014 року недійсними, або зі
скаргою на дії нотаріуса позивачка не
зверталась.

За таких обставин при розгляді даної
справи доводи позивачки та її
представника не можуть бути прийняті
до уваги.

Представником позивача надана копія
заяви від імені позивачки від 20 серпня
2013 року на адресу нотаріальної контори
№2 про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5 Достовірних даних про отримання
цієї заяви нотаріусом суду не надано,
відсутні докази, які б підтверджували
її подання чи відправку, тому суд не
приймає до уваги вказану копію заяви.

Доказів на підтвердження доводів
позивачки, що вона є спадкоємцем після
смерті ОСОБА_5, суду не надано.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Ніяких доказів на підтвердження
позовних вимог позивачкою суду не
надано, надані відповідачкою докази на
підтвердження своїх заперечень
позивачкою не спростовані.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3,4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.
15, 16, 204, 1254, 1255, 1269- 1272 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
2-ї Харківської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подачі заяви
про прийняття спадщини, визнання
заповіту від 14 травня 1997 року дійсним -
відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Ленінський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -
Л.Л. Шрамко