АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенка Д.Р., Шиманського
В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський банк розвитку» на
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 11 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський банк розвитку» про
стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач звернувся із
зазначеним позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що 25 листопада 2010 року
сторони уклали кредитний договір
№ІКІРКG.2007.001 за яким позивач отримав
кредит в розмірі 425 000,00 грн. строком до 24
листопада 2020 року зі сплатою 0,001% річних
та 1,03% комісії від суми кредиту
щомісяця в період оплати.
Забезпеченням виконання зобов'язань за
кредитним договором визначено
квартиру позивача за адресою АДРЕСА_1

01 листопада 2013 року позивачу стало
відомо про нарахування Банком штрафу в
розмірі 165 500,00 грн. за не оформлення
договору страхування заставного майна.

Посилаючись на те, що після укладення
кредитного договору і до його повного
виконання позивач не отримував
письмової вимоги Банку про існування
заборгованості за кредитним договором,
крім того станом на 22 січня 2014 року сума
нарахованого штрафу в розмірі 165 500,00
грн. була знята, зазначив що Банком
незаконно зараховано 27 080,50 грн. штрафу
за рахунок коштів, які сплачувались на
погашення кредиту, тому просив
стягнути з відповідача на свою користь
27 080,50 грн. - зайво сплачених коштів за
кредитним договором, 166,93 грн. - три
відсотки річних; 162,48 грн. - інфляційне
збільшення заборгованості, а також 1350,00
грн. витрат на правову допомогу та 274,11
грн. сплаченого судового збору. (а.с.1-7)

Відповідач проти позову
заперечував.(а.с.41-44)

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 11 червня 2014 року
позовні вимоги задоволено, стягнуто з
ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі
27 409,91 грн. та 274,11 грн. сплаченого
судового збору. (а.с.70-75)

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку»
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог. На
обґрунтування скарги зазначив, що
позивачем порушено зобов'язання за
договором іпотеки, а Банк
скориставшись своїм правом,
передбаченим п. 19.2 Договору іпотеки,
нарахував штраф в розмірі 165 500,00 грн.,
однак суму штрафу зменшено до 27 080,50 грн.
та стягнуто відповідно до п.3.2
кредитного договору.(а.с.79-80)

В судовому засіданні представник ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку» - Бойко
А.В. підтримав скаргу і просив її
задовольнити. Позивач ОСОБА_1
заперечував проти скарги і просив її
відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін та апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи заявлені вимог суд
першої інстанції погодився з доводами
позивача, що 27 080.50 грн. є надлишкові
сплачені позивачем кошти, які на
погашення штрафу Банком зараховані
безпідставно, а тому наявні підстави ще
й стягнути три відсотки річних і
інфляційне збільшення заборгованості
на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такий висновок суперечить наявним у
справі доказам, тому колегія суддів з
ним не погодилась.

Судом встановлено, що 25 листопада 2010
року між Банком та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № ІКІРКG.2007.001 за яким
останній отримав кредит в розмірі 425
000,00 грн. строком до 24 листопада 2020 року
зі сплатою 0,001% річних та 1,03% комісії від
суми кредиту щомісяця в період оплати.
(а.с.13-18)

У цей же день на забезпечення виконання
кредитних зобов'язань між Банком та
ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки
квартири за адресою АДРЕСА_1. (а.с.19-23)

Відповідно до положень п. 2.2.7
кредитного Договору та п. 18.1
вищезазначеного Договору іпотеки,
ОСОБА_1 узяв зобов'язання застрахувати
предмет іпотеки на узгоджену з
іпотекодержателем суму на користь
Іпотекодержателя (Банку) від ризиків
випадкового знищення, випадкового
пошкодження або псування, в день
укладення цього договору, а також
надати в цей же термін
Іпотекодержателю договір страхування
та докази сплати страхового платежу. Не
пізніше ніж за один місяць до
закінчення строку дії зазначеного
договору страхування Іпотекодавець
зобов'язаний продовжити строк його дії
у встановленому законом порядку та
надати Іпотекодержателю докази цього
та сплати страхового платежу.

За п. 19.2 вищевказаного Договору
іпотеки, у разі порушення
Іпотекодавцем будь-якого із
зобов'язань, передбачених, у т.ч. п. 18.1
цього Договору, він сплачує на користь
Іпотекодержателя штраф у розмірі 25 %
від вартості Предмету іпотеки,
зазначеної в п. 33.4 цього Договору.(а.с.
19-23)

За наданими до суду копією договору
страхування іпотечного майна від 25.11.2010
року № 000498/02/10_КВ, ОСОБА_1 виконував
зобов'язання передбачені п. 18.1
іпотечного договору із 25 листопада 2010
року, строк дії договору страхування
закінчився 25.11.2011 року.(а.с. 50-52)

Наступний договір страхування за №
001654/02/13_КВ був укладений 04.11.2013 року із
строком дії до 04.11.2014 року.(а.с. 53-55)

Доказів укладення договору
страхування у період із 25 листопада 2011
року до 04 листопада 2013 року ОСОБА_1 не
надав, не встановлено таких і в
судовому засіданні.

23 серпня 2013 року Банк спрямував ОСОБА_1
рекомендованого листа з відповідним
повідомленням про порушення цього
зобов'язання, яке було отримано за
зазначеною боржником адресою.(а.с. 45)

Факт порушення ОСОБА_1 п. 18.1 Договору
іпотеки, а саме не укладення
Іпотекодавцем договору і не надання
Іпотекодержателю доказів страхування
іпотечного майна після закінчення
строку дії попереднього договору
страхування 25 листопада 2011 року і до 04
листопада 2013 року підтверджується
наявними у справі вищевказаними
доказами і ОСОБА_1 такого не
заперечував в суді апеляційної
інстанції.

В свою чергу Банк, заперечуючи проти
позову, посилався на те, що за
невиконання положень п. 18.1 Договору
іпотеки у період з 25.11.2011 року і до 04.11.2013
року, на підставі п. 19.2 цього ж Договору
Банком ОСОБА_1 був нарахований штраф в
розмірі 165 500 грн.( 25% від вартості
предмету іпотеки, встановленої п. 33.4
цього Договору х 662 000 грн.), розмір якого
був зменшений на 138 258.50 грн. (з
урахуванням сплати ОСОБА_1 27 080.50 грн. +
80.50грн. + 80.50 грн. на погашення штрафу) за
рішенням малого кредитного комітету
ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» від
10 січня 2014 року № 88 на підстави заяви
ОСОБА_1 про дострокове погашення
кредитної заборгованості.(а.с. 57-58)

26 лютого 2014 року відповідач надав
позивачу повідомлення № Р02/463 про
погашення кредиту достроково 22 січня
2014 року та відсутність заборгованості
за вищевказаним кредитним
договором.(а.с. 25)

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості ( ч. 1 ст. 627 цього
Кодексу).

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З вищезазначеними умовами п. 2.2.7
кредитного Договору та п.п. 18.1, 19.2, 33.4
Договору іпотеки ОСОБА_1 погодився під
час їх підписання про що свідчать його
підписи та скористався правом
дострокового повернення кредиту (ст. 531
ЦК України), право Банку зменшити
розмір штрафу передбаченого умовами
укладеного іпотечного договору із 165 500
грн. до 27 080.50 грн., є правом кредитора та
іпотекодержателя.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищезазначені вимоги
законодавства та обставини справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вимог про
стягнення із відповідача на користь
позивача 27 080.50 грн.

Посилання позивача на положення
ст.ст. 593, 599, 610, 612, 613 ЦК України, ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» колегія суддів визнала
безпідставними.

Вимоги про стягнення із відповідача на
користь позивача 166,93 грн. - три відсотки
річних, 162,48 грн. - інфляційного
збільшення заборгованості з підстав ч.
2 ст. 625 ЦК України, є похідними від вимог
про стягнення суми 27 080.50 грн. та такими,
що не підлягають задоволенню з
вищенаведених підстав.

На підставі ст. 88 ЦПК України не
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення на його користь
1350,00 грн. витрат на правову допомогу та
274,11 грн. сплаченого судового збору.
Представником апелянта заявлено про
відшкодування судових витрат, тому
сплачені апелянтом 137.04 грн. судового
збору мають бути відшкодовані
позивачем.(а.с. 7, 32-37, 90)

Зважаючи на вищевикладене та вимоги ч. 2
ст. 314 ЦПК України, рішення суду
підлягає скасуванню із ухваленням
нового про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський банк розвитку» -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 11 червня 2014 року -
скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» про стягнення грошових
коштів - відмовити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» 137 (сто тридцять сім) грн. 04
коп. судового збору за розгляд справи
апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/9513/2014

Головуючий у першій інстанції - Притула
Н.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.