07.07.2014 Справа № 756/3745/14-ц
Унікальний номер 756/3745/14-ц
Справа № 2/756/2390/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
- Шумейко О.І.,

при секретарях
- Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
застави,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року позивач звернувся в
порядку цивільного судочинства з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
грудні 2006 року між позивачем та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір, за
умовами якого позичальником отримано
кредит для купівлі транспортного
засобу. В порядку забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором автомобіль, що належить на
праві власності позичальнику, був
переданий в заставу банку. У березні 2008
року позичальник помер. Спадкоємцями
першої черги за законом є батьки
позичальника - відповідачі по справі.

Позивач вказує, що відповідачі є
такими, що прийняли спадщину, яка
складається, у тому числі, з автомобіля
марки SAMAND, моделі LX, д.н.з. НОМЕР_1.

За таких обставин, позивач просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 26 грудня 2006
року № 1876 у розмірі 157115,56 грн. звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль марки SAMAND, моделі LX, д.н.з.
НОМЕР_1, що належить на праві власності
ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного
автомобіля обтяжувачем, надати
позивачу право зняти з обліку в органах
ДАІ вказаний транспортний засіб та
укласти договір купівлі-продажу
транспортного засобу з іншою особою -
покупцем із встановленням ціни
транспортного засобу на рівні не
нижчому за звичайні ціни, вирішити
питання про розподіл судових витрат.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги,
просила суд задовольнити позов у
повному обсязі. Зазначила, що про
смерть позичальника банку стало відомо
27 березня 2008 року, після чого вони 08
липня 2008 року звернулися до
нотаріальної контори із претензією до
спадкоємців, однак до червня 2009 року
жодних відповідей від нотаріальної
контори не отримали.

Відповідач - ОСОБА_1 заперечував проти
позову, просив суд відмовити у
задоволенні позову. Зазначив, що на час
відкриття спадщини фактично не
проживав за однією адресою зі
спадкодавцем, із заявами про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
звертався, а тому не є таким, що прийняв
спадщину.

Відповідач - ОСОБА_2 на початку розгляду
справи по суті вказала, що не заперечує
проти задоволення позову, щодо
стягнення з неї судового збору -
заперечувала. Під час промови у судових
дебатах відповідач ОСОБА_2 зазначила,
що заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази, суд встановив наступне.

26 грудня 2006 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
1876, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит у сумі 20438 доларів
США, під 11,5 процентів річних, строком на
72 календарні місяці.

Того ж дня між банком та ОСОБА_3
укладено договір застави № 4051,
відповідно до якого з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором від 26 грудня 2006
року № 1876 позичальник передав в
заставу банку транспортний засіб -
автомобіль марки SAMAND, моделі LX, д.н.з.
НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 15)

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

У відповідності до положень ст. 1281 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги.

Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не
міг знати про відкриття спадщини, він
має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Як підтверджено матеріалами справи та
встановлено судом під час розгляду
справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
батьками позичальника ОСОБА_3 На такі
обставини посилається позивач та вони
не заперечувалися відповідачами.

Про смерть позичальника позивача було
повідомлено 27 березня 2008 року листом,
який банком отримано від відповідача
ОСОБА_1

08 липня 2008 року позивач звернувся до
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори із претензією
(листом за вих. № 2231) до спадкоємців
ОСОБА_3 в частині погашення
заборгованості за кредитним договором.

Не отримавши відповіді на вказаний
лист, позивач звернувся до
нотаріальної контори із листом від 15
червня 2009 року, в якому просив надати
інформацію про склад спадкового майна,
перелік спадкоємців, які прийняли
спадщину, тощо.

У відповідь на цей лист Одинадцята
київська державна нотаріальна контора
повідомила, що спадкова справа до майна
померлого ОСОБА_3 не заводилась,
письмове звернення за вих. № 2231 від 08
липня 2008 року нотаріальною конторою
одержане не було. (а.с. 21)

Згідно з даними відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в м. Києві місце проживання
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1,
тобто за останнім місцем реєстрації
спадкодавця.

Положеннями статті 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
встановлено, що громадянин України,
який постійно або тимчасово проживає в
Україні, зобов'язаний протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Відповідно до довідки ТОВ «Житлобуд-1»
від 05 травня 2014 року ОСОБА_1 у період з
травня 2000 року по листопад 2009 року
проживав в кв. АДРЕСА_2. Однак, в
порушення наведених приписів закону
відповідач не зареєстрував своє місце
проживання за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Отже, підтвердженням постійного місця
проживання ОСОБА_1 є реєстрація такого
місця проживання за певною адресою
органами Державної міграційної служби
України, а не довідка товариства, яке
здійснює експлуатацію та
обслуговування будинку.

Згідно з відповіддю Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори від 29 травня 2014 року на запит
суду відповідно до перевірки
алфавітних книг спадкових справ та
даних Спадкового реєстру станом на 29
травня 2014 року спадкова справа щодо
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не
заводилась. Крім того, до Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори претензії від ПАТ «Державний
ощадний банк України» до спадкоємців
померлого ОСОБА_3 не надходили.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є
належними відповідачами по справі,
оскільки є спадкоємцями першої черги
за законом, які не заявили про відмову
від прийняття спадщини, а тому
вважаються такими, що прийняли
спадщину.

Відповідач ОСОБА_1 на виконання
положень ст. 1281 ЦК України повідомив 27
березня 2008 року кредитора - позивача
про смерть позичальника, що
підтверджується листом, підписаним
відповідачем в приміщенні відділення
ПАТ «Державний ощадний банк України».

Однак, у період з 27 березня 2008 року по 27
вересня 2008 року, тобто протягом шести
місяців з дня, коли банку стало відомо
про смерть ОСОБА_3, позивач не пред'явив
вимоги до спадкоємців позичальника.
Доказів отримання нотаріальною
конторою листа банку від 08 липня 2008
року позивачем не надано, з претензіями
безпосередньо до спадкоємців
позичальника позивач не звертався.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що ПАТ «Державний ощадний
банк України», як кредитор спадкодавця,
не виконав свого обов'язку,
передбаченого ст. 1281 ЦК України,
пропустив шестимісячний строк,
встановлений для пред'явлення
претензій до спадкоємців, а тому
позовні вимоги про звернення стягнення
на предмет застави, пред'явлені до
відповідачів, є незаконними та
необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд вирішує
відмовити у задоволенні позову ПАТ
«Державний ощадний банк України» про
звернення стягнення на предмет
застави.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
застави - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.І. Шумейко