РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/8386/13-ц

Пров. №2/668/2545/13

22.01.2014 року
м.Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона в

складі головуючого судді
Рябцевої М.С.,

при секретарі
Волинець Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Херсона
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання знести самовільно
збудований навіс,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим
позовом, посилаючись на те, що йому
згідно договору купівлі-продажу від
20.03.2008 року належить 17/50 частини
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Співвласником іншої
33/50 частини домоволодіння є ОСОБА_2 На
земельній ділянці, яка перебуває у
загальному користуванні, знаходиться
належній відповідачу самовільно
збудований навіс літ. «І», який створює
перешкоди у користуванні спільної
земельної ділянці, перешкоджає проїзду
автомобіля, спецтранспорту (пожежної
машини, швидкої допомоги) тощо, зменшує
в розмірі двір, який є у загальному
користуванні співвласників
домоволодіння. Просить усунути
перешкоди у праві користуванні
земельною ділянкою, закріпленою за
домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання відповідача знести
самовільно збудований навіс літ «І»
розміром 3,5x2,7 м., який знаходиться на
земельній ділянці спільного
користування.

Представник відповідача
заперечувала проти позову, вказуючи, що
навіс літ «І» є спорудою, яка зведена у
відповідності до закону та не є
самочинною. Ця споруда зазначена в
договорі дарування, згідно з яким
відповідач є власником частини
домоволодіння до складу якої входить
спірний навіс. Жодних перешкод
позивачу у користуванні земельною
ділянкою та підвалом цим навісом не
створюються. Також просила застосувати
строк позовної давності. Судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини:

Згідно договору купівлі-продажу від
20.03.2008 року ОСОБА_3 передав у власність
17/50 частини домоволодіння покупцю
ОСОБА_1 частини домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 16.12.2011
року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 33/50
частини домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1. В цьому договорі зазначено, що
до складу домоволодіння входить навіс
літ. І., який також був подарований
ОСОБА_2

Між попередніми власниками була
укладена мирова угода, яка затверджена
11.11.2005 року ухвалою Суворовського
районного суду м.Херсона, згідно якої
виділено у користування та
розпорядження ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 95,9 м.2, ОСОБА_4 - земельну
ділянку площею156,5 м.2, земельна ділянка
площею 150,7 м2, визнана такою, що
перебуває у загальному користуванні
(за варіантом ІІ експертизи).

Згідно витягу з рішення
Виконавчого комітету районної
Суворовської районної ради м.Херсоні
ради від 16.09.2005 року №96 прийнято в
експлуатацію збудовані без дозволу
виконкому будівлі (гараж, сарай, навіс)
гр..ОСОБА_4 на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету
Суворовської районної ради м.Херсоні
№123 від 11.11.2005 року вищевказане рішення
було скасовано.

Згідно з висновком судової
будівельно - технічної експертизи
навіс літ. «І» до категорії самочинного
не належать. Споруда літ «І»
розташована на земельній ділянці
загального користування. Навіс літ «І»
не відповідає вимогам ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», а саме:
п. 3.25 «Для догляду за будівлям і
здійснення їх поточного ремонту
відстань до межі сусідньої ділянки від
найбільшої виступної конструкції
стіни треба приймати не менше 1,0 м. при
цьому повинно бути забезпечене
влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівль та карнизів будівель
на територію суміжних ділянок.

З пояснень експерта Салтикова
О.С., наданих в судовому засіданні
вбачається, що усунути ці порушення
можливо шляхом створення водовідводу.

Відповідно п.3.2 до Наказу №127 від 24.05.2001
року «Про затвердження Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» не належить до самочинного
будівництва: зведення на земельній
ділянці тимчасових будівель, споруд,
навісів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ст.321 ЦК України визначає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування і
розпорядження своїм майном.

Згідно з роз'ясненнями п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами ст.. 376 ЦК України»
№ 6 від 30.03.2012 року знесення
нерухомості, збудованої з істотним
відхиленням від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, можливе лише за умови, що не
можливо перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами, або якщо особа, яка здійснила
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Тобто, усунення перешкоди у
користуванні власністю шляхом
знесення будівництва може бути
ухвалено лише щодо самочинного
будівництва в разі доведеності ним
відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України факту створення йому перешкод
у здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном при
неможливості усунення цих перешкод в
інший спосіб.

Враховуючи, той факт згідно п.3.2 до
Наказу №127 від 24.05.2001 року «Про
затвердження Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна» та договору
дарування від 16.12.2011 року, належний
відповідачу навіс літ. І. не є
самочинним будівництвом, та позивачем
не підтверджено, що перешкоди не
можливо усунути в інший ніж знесення
споруди спосіб, суд вважає, що позовні
вимоги є безпідставними та задоволенню
не підлягають.

За таких обставин, суд відмовляє в
позові у зв'язку з необґрунтованістю та
недоведеністю позовних вимог, що є
самостійною підставою для відмови в
позові згідно п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009р. №14 «Про судове рішення в цивільній
справі».

Керуючись ст.ст. 8,10, 88,212, 214-215, ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою шляхом зобов'язання
знесення самовільно збудований навіс -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Суворовський районний суд м.Херсона,
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий