АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_1,

представника позивача - ГриньовоїМ.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2012 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/852/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Кізюн Л.І.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Кулікова С.В.В С
Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення боргу за кредитним
договором, посилаючись на те, що між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», назва якого
змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
та відповідачем 8 травня 2007 року був
укладений кредитний договір, згідно з
умовами якого відповідач отримав
кредит у вигляді не відновлювальної
кредитної лінії з лімітом 49 915 доларів
США зі сплатою процентної ставки у
розмірі 13,5 % річних на строк до 8 травня
2014 року, оскільки відповідач порушує
умови договору, позивач просить
стягнути з відповідача заборгованості
станом на 20 липня 2012 року у розмірі 81 339,
61 доларів США, що еквівалентно 650 147, 50
грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 22 листопада
2012 року позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості задоволено,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 01404-1246-07 від 08 травня 2007 року,
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_3, у розмірі 650 147 грн. 50 коп. та
судовий збір у розмірі 3 219 грн. 00 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 11 листопада 2013 року, заяву
відповідача ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості залишено без
задоволення.

Дотримавшись порядку оскарження
заочного рішення, ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 звернулась з апеляційною
скаргою на заочне рішення, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в частині зменшення
стягнення суми непогашеного кредиту у
розмірі 17 148,93 доларів США або 137 071.40 грн.
та заборгованість за відсотками 10 217,08
доларів США або 81 665, 12 грн., а також
зменшити пеню за порушення строків
сплати кредиту до 255, 27 доларів США або 2
040, 37 грн., та зменшити пеню за порушення
строків сплати відсотків до 153,74
доларів США або 1228, 81 грн., у задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивачем не надано доказів про
направлення вимоги дострокового
стягнення всієї суми боргу за
споживчим кредитом та не доведено, що
банк через порушення вищезазначених
строків набув права на дострокове
стягнення всієї суми споживчого
кредиту в судовому порядку. Крім того,
наявна в матеріалах справи
претензія-вимога про дострокове
виконання грошових зобов'язань була
направлена банком на адресу: АДРЕСА_1, в
той час як боржник проживає за адресою:
АДРЕСА_2.

Також, апелянт зазначає, що
заборгованість по кредиту не може
становити 30 221,99 доларів США, оскільки,
становить лише 17 148,90 доларів США,
оскільки строк погашення кредиту в
повному обсязі настає 8.05.2014 року.

Крім того, на думку апелянта, сума пені
за прострочення строків сплати кредиту
та за прострочення строків сплати
відсотків перевищує розмір
заборгованості по сплаті кредиту та
сплати відсотків і значно перевищує
розмір заборгованості, що є
несправедливим та суперечить Рішенню
Конституційного Суду України, від
11.07.2013, № 7- рп/2013 «У справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», де Конституційний Суд
України зауважив, що межі дії принципу
свободи договору визначаються
законодавством з урахуванням
критеріїв справедливості,
добросовісності, пропорційності і
розумності.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала доводи
апеляційної скарги та просила суд її
задовольнити, з підстав, викладених у
скарзі.

Представник позивача заперечувала
проти апеляційної скарги за її
необґрунтованістю.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
причини своєї неявки суду не
повідомили, тому в силу ч.2 ст.305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу у їх
відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» суд першої інстанції
виходив з правильно встановлених в
судовому засіданні обставин та дійшов
обґрунтованого висновку про неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за укладеним між сторонами
8 травня 2007 року кредитного
договору №01404-1246-0, пунктами 5.5., 8.3. якого
передбачено обов'язок позичальника
достроково здійснити повернення
кредиту, процентів та інших платежів
за невиконання або неналежне виконання
умов договору.

Зазначені обставини підтверджують
право банку на стягнення всієї суми
заборгованості, а не 17 148,90 доларів США,
з урахуванням строку погашення кредиту
в повному обсязі - 8.05.2014 року, як вважає
апелянт.

При цьому, доводи апелянта про
відсутність доказів направлення
банком та отримання позичальником
вимоги про дострокове повернення
кредиту, колегія суддів не вважає
обґрунтованими, оскільки вони
спростовані наявною в матеріалах
справи копією повідомлення про
вручення поштового відправлення
відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 12).

Крім того, колегія суддів залишила без
задоволення заяву представника
відповідача про застосування позовної
давності, виходячи з наступного.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення
суду (стаття 303 ЦПК України), то заява
про застосування позовної давності
може бути розглянута, якщо вона подана
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду в частині розміру суми,
що підлягає стягненню та вважає, що
судом першої інстанції не враховано
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Хоча зазначене положення закону є
правом, а не обов'язком суду, однак, якщо
наявні такі обставини, то вони мають
ураховуватися судом у разі, якщо на це
посилається боржник і просить зменшити
розмір неустойки.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що розмір
заборгованості становить 81 339, 61
доларів США, що по курсу НБУ становить
650 147, 50 грн., та включає в себе:
заборгованість по кредиту - 30 221, 99
доларів США, заборгованість по
відсотках -10 217, 08 доларів США,
заборгованість по пені за прострочення
кредиту - 25 527 доларів США, пеня за
прострочення відсотків - 15 373, 54 доларів
США.

Істотними обставинами в розумінні ст.
551 ЦК можна вважати ступінь виконання
зобов'язання боржником, наприклад,
дострокове погашення кредиту та
процентів, доведений матеріалами
справи тяжкий майновий стан боржника,
інші інтереси сторін (а не лише
боржника), які заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів приймає до
уваги наявність у боржника чотирьох
неповнолітніх дітей та вважає, що
зазначені обставини є достатніми для
зменшення розміру пені за прострочення
кредиту та за прострочення відсотків
до 160 000 грн., що приблизно становить 20 000
доларів США, оскільки положення ч. 3 ст.
551 ЦК щодо зменшення розміру неустойки
може бути застосоване лише до
процентів, які нараховуються як пеня,
оскільки вони є засобами
цивільно-правової відповідальності, чи
згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, враховуючи її
аналогічну компенсаційну природу, тому
загальний розмір заборгованості, що
підлягає стягненню становить 650 147 грн.
50 коп. - 160 000 грн. та дорівнює 490 147 грн. 50
коп.

На підставі визначеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2012 року
підлягає зміні в частині суми
заборгованості по кредитному договору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2012 року задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2012 року
змінити, зменшивши суму
заборгованості , що підлягає стягненню
з ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» за кредитним договором №
01404-1246-07 від 08 травня 2007 року до розмірі
490 147 (чотириста дев'яносто тисяч сто
сорок сім) грн. 50 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: