У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лафорт», про відшкодування шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 10
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_7,
мотивуючий його тим, що 7 травня 2012 року
з вини ОСОБА_7 по просп. Ватутіна в м.
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобіль
позивачки марки «Honda Accord» отримав
механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність
відповідачки була застрахована в
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Лафорт» (далі -
ПрАТ «СК «Лафорт»). Страховою компанією
було здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 13 663 грн 78 коп.,
проте позивачка вважала, що розмір
зазначеної виплати не відповідає
фактично понесеним нею збиткам. На
звернення відповідачки до ПрАТ «СК
«Лафорт» про надання інформації, на
підставі чого було визначено розмір
страхового відшкодування, страхова
компанія не реагувала, що змусило
позивачку зробити автотоварознавче
дослідження, згідно з яким встановлено,
що розмір матеріального збитку
завданого внаслідок пошкодження
автомобіля, складає 31 015 грн 72 коп.

Посилаючись на положення ст. 1194 ЦК
України, позивачка просила суд
стягнути з ОСОБА_7 на її користь різницю
між фактичним розміром шкоди та
проведеною страховою виплатою в
розмірі 17 351 грн 94 коп., стягнути з
відповідачки на її користь 600 грн за
проведення експертизи, а також 5 000 грн
на відшкодування моральної шкоди. Крім
того, ОСОБА_6 просила стягнути з
відповідачки 3 670 грн 40 коп. на
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 31 липня 2013 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 17 351
грн 94 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 500 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
10 вересня 2013 року рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 31 липня 2013
року в частині відшкодування
матеріальної шкоди скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної
шкоди відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із
того, що різниця між фактичним розміром
завданої шкоди в сумі 31 015 грн 72 коп. та
виплаченим страховим відшкодуванням в
розмірі 13 663 грн 78 коп. становить 17 351 грн
94 коп. та відповідно до положень ст. 1194
ЦК України підлягає стягненню з
заподіювача шкоди.

Скасовуючи рішення суду в частині
стягнення різниці між фактичним
розміром заданої шкоди та виплаченим
страховим відшкодуванням, апеляційний
суд дійшов висновків, що покладення на
ОСОБА_7 обов'язку з відшкодування
матеріальної шкоди є передчасним,
оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідачки була
застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», ліміт
відповідальності за договором
страхування цивільно-правової
відповідальності становить 50 000 грн, що
фактично покриває завдані ОСОБА_6
матеріальні збитки, позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди до
страхової компанії позивачкою не були
заявлені.

Зазначені висновки суду відповідають
вимогам матеріального та
процесуального закону та зроблені при
повному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судами встановлено, що 7 травня 2012 року
по просп. Ватутіна в м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль позивачки
марки «Honda Accord» отримав механічні
пошкодження.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 11 червня 2013
року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто останню до
адміністративної відповідальності
(а. с. 6).

Із поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 15 вересня 2011 року
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 застрахована
в ПрАТ «СК «Лафорт», ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, становить 50 000 грн (а. с. 63).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
ПрАТ «СК «Лафорт» на виконання умов
договору страхування здійснило
позивачці страхове відшкодування в
розмірі 13 663 грн 78 коп.

Відповідно до проведеного на вимогу
ОСОБА_6 автотоварознавчого дослідження
вартість матеріальної шкоди, завданої
автомобілю позивачки, становить 31 015
грн 72 коп (а. с. 15 - 24).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Пунктом 16 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що відповідно до статті 21
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі. Обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
дійшов правильного висновку про
передчасність покладення обов'язку з
відшкодування завданої шкоди саме на
ОСОБА_7, оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідачки була
застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», а
тому відповідачка може відповідати за
заподіяну нею шкоду тільки у розмірі,
який перевищує ліміт відповідальності
страховика.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційним судом
правильно встановлено та належно
перевірено обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення
відповідає вимогам
статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись
статтями 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
10 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:
А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана