Справа № 359/948/14-ц Головуючий у І
інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/3933/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бориспільської
міської ради, ОСОБА_4, Управління
Держземагенства в Бориспільському
районі Київської області, треті особи,
які не заявляють самостійні вимоги
щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання незаконними рішення органу
місцевого самоврядування, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
із позовом до Бориспільської міської
ради Київської області, ОСОБА_4,
Управління Держземагенства в
Бориспільському районі Київської
області про визнання незаконними
рішень органів владних повноважень,
мотивуючи свої вимоги тим, що 08 березня
1947 року у користування їх батька ОСОБА_7
були передані земельні ділянки площею
0,16 га та 0,13 га, розташовані по АДРЕСА_1.
Загальна площа цих земельних ділянок
становила 0,32 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

В порядку спадкування за законом
позивачі набули право користування
земельною ділянкою площею 0,32 га, що
розташовується по АДРЕСА_1. Частина
цієї земельної ділянки площею 0,1 га
була передана у власність ОСОБА_4

Так, рішенням Бориспільської міської
ради №8422-68-V від 27 липня 2010 року
відповідачу був наданий дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в його
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Рішенням Бориспільської міської ради
№8523-69-V від 07 вересня 2010 року був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

22 березня 2011 року на ім'я відповідача
був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№272513. У такий спосіб ОСОБА_4 набула
право власності на земельну ділянку
площею 0,1 га з кадастровим номером
:11:023:0030 з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що розташовується по АДРЕСА_2.

Позивачі не давали дозвіл на вилучення
з їх користування частини земельної
ділянки та передачу її у власність
відповідача. У такий спосіб було
порушено їх право користування
земельною ділянкою.

Просили суд, визнати незаконними
рішення Бориспільської міської ради
№8422-68-V від 27 липня 2010 року та №8523-69-V від
07 вересня 2010 року, та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №272513,
виданий 22 березня 2011 року на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2014 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, ухваленого з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2014 року та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у користування ОСОБА_7 були виділені
земельні ділянки площею 0,16 га та 0,13 га.
Ця обставина підтверджується копією
архівної виписки протоколу засідання
правління колгоспу «Серп і молот» №6
від 08 березня 1947 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а.с. 13).

За час свого життя він не склав заповіт.
Тому після його смерті спадкування
здійснювалось за законом. Спадкоємцями
першої черги за законом була його
дружина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_2 і ОСОБА_3
З копії свідоцтва про право на спадщину
за законом (а.с.14) вбачається, що вони
вчасно та в установленому порядку
прийняли спадщину.

У такий спосіб позивачі набули право
користування земельними ділянками
площею 0,16 га та 0,13 га.

Рішенням Бориспільської міської ради
№8422-68-V від 27 липня 2010 року ОСОБА_4 був
наданий дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення в її
власність земельної ділянки площею 0,1
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_2 (а.с. 83).

Рішенням Бориспільської міської ради
№8523-69-V від 07 вересня 2010 року (а.с.20) був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення у власність відповідача
земельної ділянки площею 0,1 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_2.

22 березня 2011 року на ім'я ОСОБА_4 був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№272513 (а.с.65).

У такий спосіб відповідач набула право
власності на земельну ділянку площею 0,1
га з кадастровим номером :11:023:0030 з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташовується по АДРЕСА_2.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачами не надано належних та
допустимих доказів, на підтвердження
того, що у власність ОСОБА_4 була
передана земельна ділянка, яка
перебувала у користуванні позивачів,
відсутні правовстановлюючі документи
про розмір і розташування земельної
ділянки, який саме розмір земельної
ділянки був вилучений після одержання
державного акту на право власності на
ОСОБА_4 від 22 березня 2011 року, а надання
позивачами довідок ДПІ Київської
області від 10 серпня 2012 року №2347/Г/17 та
від 07 серпня 2013 року №132/Г/17 в
обґрунтування позову (а.с. 22, 23), суд
вірно прийшов до висновку, що вони не є
належними та допустимими відповідно до
вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
узгоджуються з вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
протоколі засідання правління
колгоспу «Серп і молот» №6 від 08
березня 1947 року відсутня адреса чи інші
координати, що визначають місце
розташування земельних ділянок, які
були наділені у користування ОСОБА_7, а
тому цей доказ не підтверджує те, що
земельні ділянки були передані у
власність відповідача.

Відповідно до копії довідок заступника
начальника Бориспільської ОДПІ, за
ОСОБА_8 рахувалась земельна ділянка
площею 0,32 га., розташована по АДРЕСА_1.

Зазначені довідки не можуть
підтверджувати те, що у власність
ОСОБА_4 була передана земельна ділянка,
яка перебуває у користуванні
позивачів, оскільки у матері позивачів
- ОСОБА_8 перебувала у користуванні
земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Рішення органу місцевого
самоврядування та державний акт на
право власності на земельну ділянку не
порушують права позивачів на
користування земельними ділянками та
не суперечать ч. 5 ст. 116 ЗК України,
відповідно до якої, земельні ділянки,
які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про відмову у
задоволенні позову.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: