Номер провадження: 22-ц/785/6536/14
Головуючий у 1 інстанції Погрібний М. О.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_1 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 29 травня 2014
року, -

встановила:

23.04.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на її користь, на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 2500 грн., щомісяця до повноліття
доньки.

При цьому, ОСОБА_1 посилалася на те, що
ОСОБА_3 є батьком дитини, ніякої
матеріальної допомоги на її утримання
добровільно не надає. З ОСОБА_3 вони не
проживають з липня 2013р. і до
теперішнього часу шлюб між ними
офіційно не розірвано.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 працює
фізичною особою - підприємцем,
здійснюючи підприємницьку діяльність,
і має мінливий, нерегулярний дохід,
просила стягнути з нього аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі 2500
грн.

Відповідач ОСОБА_3 позовні
вимоги визнав частково, посилався на
те, що він проживав з позивачкою однією
сім'єю з червня 2006р. до липня 2013р. Від
шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення між
ним і позивачкою шлюбних відносин,
залишилася проживати з позивачкою.
Весь час він постійно надавав
позивачці матеріальну допомогу на
утримання донька в міру своїх
фінансових можливостей. Він працює
підприємцем і має нерегулярний дохід і
постійні немалі витрати. Крім доньки
ОСОБА_4, у нього є неповнолітній син від
першого шлюбу, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
якому він щомісяця за договором з його
матір'ю надає в добровільному порядку
матеріальну допомогу у розмірі 700 грн.

Також зазначив, що він надавав та буде
надавати у подальшому матеріальну
допомогу позивачці на утримання
доньки, але не в такому розмірі, який
просить позивачка, оскільки його
фінансові доходи і витрати не дають
можливості платити позивачці аліменти
у розмірі 2500 грн., щомісячно.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 29.05.2014р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця,
починаючи з 23.04.2014р., до повноліття
доньки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 107,30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_1 просить рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 29 травня 2014р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому, посилаються на те, що ОСОБА_3
не надав суду належних доказів на
підтвердження розміру своїх доходів з
урахуванням витрат (чистий дохід).
Також ОСОБА_3 не надав суду доказів на
підтвердження щомісячної матеріальної
допомоги у добровільному порядку
своєму неповнолітньому сину ОСОБА_5.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2,
яка діє в інтересах ОСОБА_1 просила
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду змінити, стягнути з
відповідача аліменти у розмірі 2500 грн.

ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. При цьому, зазначив, що він як
підприємниць мав валовий дохід за
2013р.рік у розмірі 118 000грн. На
теперішній час його дохід складає
щомісячно 3000-4000 грн. У зв'язку з
фінансовою кризою у країні, його
доходи зменшуються, він має намір
припинити підприємницьку діяльність.
Розмір доходів за 2014р. не може надати,
оскільки сплачує єдиний податок у
кінці року.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Як передбачає ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
врахував майновий стан ОСОБА_3, а саме
те, що він працює фізичною особою -
підприємцем, має нестабільний мінливий
дохід, якій за останній 2013 рік склав
загальну суму 118 000 грн., без врахування
витрат відповідача, що підтверджується
довідкою №8393/15-54-17 від 23 травня 2014р.
державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси. Також на
утриманні відповідача знаходиться
неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
від першого шлюбу, що підтверджується
свідоцтвом про народження
неповнолітнього, якому він також
надає матеріальну допомогу в
добровільному порядку.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
обов'язку батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття та з не
досягнення сторонами домовленості
щодо способу виконання такого
обов'язку.

Судом встановлено, що позивачка і
відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2006р. З
липня 2013р., сторони по справі свої
шлюбні відносини фактично припинили і
однією сім'єю не проживають.

Під час спільного проживання
у них народилася донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про її народження, яка після
припинення шлюбних відносин проживає
та знаходиться на утримані матері (а.с.
5,6).

Суд першої інстанції правильно
дійшов до обґрунтованого висновку про
визначення аліментів у твердій
грошовій сумі у розмірі 1000 грн. з дня
пред'явлення позову, тобто з 23.04.2014р.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач ОСОБА_3 здійснює
підприємницьку діяльність, його доход
є мінливим, а тому аліменти мають
стягуватися у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
па підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
статей 57 - 60 ЦПК України.

Позивачкою не було надано суду
документів у підтвердження того, що
відповідач отримує дохід за 2014р., як
приватний підприємець, або дохід з
інших джерел.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову частково, суд
першої інстанції виходив з віку дитини,
законодавчо встановленого
прожиткового мінімуму для дитини віком
від 6 до 18 років, що становить 1286 грн. на
місяць, наявність у платника аліментів
інших утриманців, сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, його мінливий дохід,
відсутність постійного доходу, не
надання доказів, які б підтверджували
можливість відповідача надавати кошти
на утримання дитини у заявленому
позивачем розмірі.

Доводи апелянта рішення суду не
спростовують.

Доводи апелянта про стягнення
аліментів за період з 01 серпня 2013р. є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до положень частини 2 статті 191 СК
України аліменти за минулий час можуть
бути присуджені, якщо позивач надасть
суду докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. Таких доказів позивач по
справі не надала, тому суд першої
інстанції стягнув аліменти від дня
пред'явлення позову, тобто з
23.04.2014р.(а.с.2).

Доводи апелянта про те, що
відповідач не надав доказів про те, що
він сплачує аліменти на сина до уваги
не приймаються, оскільки відповідно до
вимог ч.1ст.181 СК України законом
встановлено, що способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що позивачем не було надано
суду достатніх та належних доказів у
підтвердження можливості відповідача
сплачувати аліменти на дитину у
розмірі 2500грн., щомісячно.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Підстав для зміни рішення
суду колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Позивач за подання апеляційної
скарги про стягнення аліментів від
сплати судового збору звільнена ( п.3 ч.1
ст.5 Закону «Про судовий збір»). В силу
положень частини 3 статті 88 ЦПК України
судовий збір у розмірі 121,80 грн.
підлягає стягненню у дохід держави з
відповідача ОСОБА_3

Керуючись
ст.ст.209,303,307ч.1п.1,308,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 травня 2014 року - залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір за подачу апеляційної
скарги у розмірі 121( сто двадцять одну)
грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук