У Х В А Л А

28 лютого 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Цурканенко Г.С., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві скаргу

Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва на постанову Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва (далі - БУ № 1 КЕВ м. Миколаєва)
звернулось до суду з даною скаргою,
просило визнати неправомірною та
скасувати постанову суб'єкту
оскарження від 11 листопада 2013 року
(виконавче провадження № 40637973) про
відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документу та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання. В обґрунтування такої
вимоги ініціатор звернення послався на
ті обставини, що з отриманої 05 грудня 2013
року копії постанови йому стало відомо
про прийняття оспорюваного рішення з
підстав п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче
провадження» (далі - Закон). БУ № 1 КЕВ м.
Миколаєва вважає прийняте рішення
таким, що не відповідає вимогам
законодавства, посилаючись на норми п. 3
ч. 1 ст. 18 Закону, а саме вказує про те, що
у виконавчому документі зазначається,
зокрема, індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника за
наявності, також свої вимоги мотивував
тим, що державний виконавець має всі
повноваження для направлення
необхідних запитів та з'ясування ІІН
боржника під час проведення виконавчих
дій.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись, їх
неявка не перешкоджає розгляду скарги
по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Наказом Центрального районного суду м.
Миколаєва від 03 квітня 2013 року в
цивільній справі № 490/3065/13-ц стягнуто з
боржника ОСОБА_1 на користь БУ № 1 КЕВ м.
Миколаєва 6107 грн. 40 коп. заборгованості
за надані послуги, розподілені судові
витрати.

Постановою від 11 листопада 2013 року
Центральний ВДВС ММУЮ повернув
стягувачеві судовий наказ в порядку п. 6
ч. 1 ст. 26 Закону, тобто з підстав
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст. 18 Закону, а
саме: через відсутність у судовому
наказі індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника.

В той же час державним виконавцем
роз'яснення стягувачу його право на
звернення до суду з заявою про
приведення виконавчого документа у
відповідність вимогам ст. 18 Закону.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону у виконавчому
документі зазначаються, крім іншого,
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб-платників податків)

Посилання заявника на цю ж норму з
формулюванням, що ці відомості
надаються "за наявності" не
відповідають вимогам закону, оскільки
на момент видачі судового наказу
зазначена норма в такій редакції
втратила чинність.

З викладеного суд робить висновок про
те, що постанова Центрального ВДВС ММУЮ
від 11 листопада 2013 року (виконавче
провадження № 40637973) є обґрунтованою.

Отже, у задоволенні скарги слід
відмовити.

Керуючись ст. 208, 209, 387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги
Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано апеляційному суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом п'яти днів.

Суддя
О.В. Батченко