АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/839/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В.В. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Калиновського А.Б.

при секретарі Книш К.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 26
листопада 2013 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, апеляційного суду м.Києва,
Печерського районного суду м.Києва,
Вищого адміністративного суду України,
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, апеляційного суду
м.Києва, Печерського районного суду
м.Києва, Вищого адміністративного суду
України, Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Державної казначейської служби
України про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 26
листопада 2013 року відмовлено у
відкритті провадження, оскільки
розгляд судом позовних вимог,
незалежно від їх викладення та змісту,
предметом яких є, по суті, оскарження
процесуальних дій судді (суду),
пов'язаних із розглядом справи (від
стадії відкриття провадження у справі
до розгляду по суті, перегляду судових
рішень у передбачених процесуальним
законом порядках і їх виконання),
нормами ЦПК України чи іншими законами
України не передбачено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу судді скасувати та передати
питання на новий розгляд, оскільки,
ухвала судді першої інстанції
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи
у відкритті провадження, виходив з
наступного.

Згідно зі змістом ст. 122 ЦПК України
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом;
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, у тому числі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.ст. 62, 126 і 129
Конституції України матеріальна та
моральна шкода, заподіяна при
здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом. Відтак,
зазначеними положеннями Конституції
України визначено, що рішення суду і
відповідно до цього дії або
бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Але, з таким висновком суду, колегія
суддів не може погодитися у повному
обсязі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право у встановленому цим
Кодексом порядку звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи, щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

Положення ст. 122 ЦПК України визначають,
що суддя вирішуючи питання про
відкриття провадження у цивільній
справі, перевіряє не тільки
відповідність позовної заяви вимогам,
встановленим процесуальним законом, а
й з'ясовує питання, чи поширюється на
спірні правовідносини юрисдикція суду
по розгляду справи в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 8 Конституції
України, особа має право звернутись до
суду для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України.

Відмовляючи у відкритті провадження до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, апеляційного суду м.Києва,
Печерського районного суду м.Києва,
Вищого адміністративного суду України,
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що на спірні правовідносини не
поширюється юрисдикція судів по
розгляду заявлених позивачем вимог в
порядку цивільного судочинства,
оскільки, ні Конституцією України, а ні
чинними законами України (зокрема, ЗУ
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду») не
передбачено право особи на
відшкодування за рахунок держави
шкоди, завданої незаконними судовими
рішеннями суддів (судів) під час
здійснення ними правосуддя у
цивільних, адміністративних справах.

Відповідно до ст. 62 Конституції
України, матеріальна і моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.

У відповідності до ч. 5 ст. 1176 ЦК України,
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок постановления судом
незаконного рішення у цивільній
справі, відшкодовується державою в
повному обсязі в разі встановлення в
діях судді (суддів), які вплинули на
постановления незаконного рішення,
складу злочину за обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.

Суд є органом, який розглядає скарги на
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади, їх посадових осіб (ст.
56 Конституції України), а його рішення
(дії, бездіяльність) оскаржуються лише
в порядку, визначеному ст. 129
Конституції України та законодавством
про судочинство.

Правосуддя в Україні регулюється
конституційними нормами окремо від
діяльності інших органів державної
влади.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа),
що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем у цивільній справі.
Винятками є лише випадки, коли суд
(суддя) виступає не як орган (особа), що
здійснює правосуддя, а як будь-яка інша
установа (особа). Заяви, скарги,
спрямовані на дії судді при здійсненні
правосудця, не підлягають розгляду в
суді першої інстанції, оскільки
відповідно до закону є інший механізм
усунення помилок і недоліків,
допущених при здійсненні правосуддя.

У п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 13
червня 2007 року № 8 «Про незалежність
судової влади» зазначено, що виключне
право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

У постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009
року № 6 «Про деякі питання, що
виникають у судовій практиці при
прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів» роз'яснено, що у розумінні
положень ч. 1 ст. 2, п. 1, 7 і 9 ст. З, ст. 17, ч. З
ст. 50 КАС України суди та судді при
розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що відмовляючи
у відкритті провадження у справі в
частині позовних вимог до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, апеляційного суду м. Києва,
Печерського районного суду м. Києва,
Вищого адміністративного суду України,
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду на підставі п. 1
ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що дана справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Однак, суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що крім судових органів,
відповідачем також зазначена Державна
казначейська служба України і в ухвалі
не зазначено підстави відмови у
відкритті провадження до цього
відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок іншої, ніж передбачені
в частинах 1-5 цієї норми, незаконної дії
або бездіяльності чи незаконного
рішення органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду відшкодовується на загальних
підставах, передбачених нормами ст.ст.
1166, 1167 ЦК України.

За таких обставин, ухвалу суду першої
інстанції в частині відмови у
відкритті провадження за позовом
ОСОБА_2 до Державної казначейської
служби України не можна визнати
законною і обґрунтованою, тому вона в
цій частині підлягає скасуванню і
направленню до суду першої інстанції.

В іншій частині, ухвала суду є законною
та обґрунтованою і відповідає по
своєму змісту нормам чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст.303,307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 листопада 2013 року в частині відмови у
відкритті провадження по справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди скасувати та
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 листопада 2013 року в частині відмови у
відкритті провадження по справі за
позовом ОСОБА_2 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, апеляційного суду м.Києва,
Печерського районного суду м.Києва,
Вищого адміністративного суду України,
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду про
відшкодування шкоди - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді