Справа № 444/2926/13
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1938/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.,

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, представників
Добротвірського професійного ліцею
Кінаш І.В. та Лось Є.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційними
скаргами Добротвірського професійного
ліцею та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до
Добротвірського професійного ліцею
про стягнення грошової компенсації, як
дитині-сироті за не отримане
харчування, -

в с т
а н о в и л а:

В січні 2010 року ОСОБА_3 звернулась
до суду в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 з позовом до Добротвірського
професійного ліцею про стягнення
компенсаційних коштів за неотримане
ОСОБА_2, як дитиною сиротою, харчування
за період навчання в Добротвірському
ліцеї в 2008 - 2010 роках. В ході розгляду
справи неоднарозово змінювала позовні
вимоги щодо суми компенсації.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1997
року є опікуном, а з 2006 року -
піклувальником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який з 2007 року навчається в
Добротвірському професійному ліцеї. В
період навчання, як дитина сирота на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
від 05.04.1994 року за № 226 "Про поліпшення
виховання, навчання, соціального
захисту та матеріально-технічного
забезпечення дітей-сиріт, та дітей,
позбавлених батьківського
піклування" окрім стипендії повинен
був отримувати одноразове харчування в
день, або отримувати грошову
компенсацію за не отримане харчування.
Стверджує що з січня 2008 року до
закінчення навчання в ліцеї в червні 2010
року ОСОБА_2 фактично не харчувався в
їдальні ліцею та не отримував грошової
компенсації за харчування з розрахунку
10 грн. в день. З урахуванням змін та
доповнень до позовних вимог остаточно
просила стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_2 12,562 грн. як грошову
компенсацію за не отримане харчування
за навчальний період з 01.01.2008 року по
01.07.2010 року, з яких 7570 грн., за період з
01.01.2008 року по 25.01.2010 року з розрахунку
по 10 грн. за 757 календарних днів та 4 992
грн. з 25.01.2010 року по 01.07.2010 року з
розрахунку по 32 грн. за 156 календарних
дні.

Рішенням Жовківського районного
суду Львівської області від 11 грудня 2013
року позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2
задоволено частково. Постановлено
стягнути з Добротвірського
професійного ліцею в користь ОСОБА_2
кошти передбачені на харчування в
період з 01.01.2008 року по 24.06.2010 року в
розмірі 6415,50 грн., з яких - 3650,00 грн. за 2008
рік; 2139,80 грн. за 2009 рік; 625,70 грн. за
2010 рік. Судом вирішено питання судових
витрат.

Вказане рішення суду оскаржили
сторони у справі.

В апеляційній скарзі
Добротвірський професійний ліцей
посилається на незаконність,
необ'єктивність цього рішення, на
неповне дослідження судом доказів у
справі, порушення норм матеріального і
процесуального права. Вказаний
апелянт зазначає, що законодавством
України не передбачено виплата учням
державного професійного
навчального-виховного закладу
компенсації за безкоштовні обіди у
разі наявності в цього державного
професійного навчально-виховного
закладу можливості для організації
повноцінного харчування даного учня.
Вважає, що суд безпідставно в
розрахунок грошової компенсації
включив всі календарні дні року.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі
(а.с. 86-88).

Апелянт ОСОБА_3 не погоджується з
оскаржуваним рішенням в частині
визначеного судом розміру стягнення
коштів, та вважає, що такий не
відповідає фактичним обставинам
справи та є заниженим. Апелянт
зазначає, що відповідачем не було
надано суду розрахунків, не надано
графіку харчування дитини - сироти,
табелю відвідувань занять,
підтвердження про забезпечення чи
незабезпечення гарячими обідами
дитини. Крім того стверджує, що суду не
було надано жодних доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав
компенсацію за гарячі обіди за 2008 року,
а за 2009 рік зазначена сума виплачених
компнсацій не відповідає дійсності.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі (а.с.
91-94).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін на
обґрунтування та в заперечення
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду, доводи апеляційних скарг та
заперечень на них в межах цих доводів і
позовних вимог, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення в повній мірі не
відповідає.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Частиною другою статті 16 ЦК
України передбачено способи захисту
цивільних прав та зазначено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Добротвірської
селищної ради народних депутатів
Камянка-Бузького району Львівської
області від 13.11.1997 року за № 113 над
малолітнім сиротою ОСОБА_2 було
встановлено опіку з призначенням
опікуном ОСОБА_3 Мати дитини - ОСОБА_7
позбавлена материнських прав згідно
рішення Камянка-Бузького районного
суду (т.1 а.с.8, 9, 10).

Після досягнення неповнолітнім
ОСОБА_2 14-го віку, за рішенням
Добротвірської селищної ради
Камянка-Бузького району Львівської
області від 31.01. 2006 року за № 10 над ним
призначено піклувальника, ОСОБА_3 (т.1
а.с. 10).

Судом безспірно встановлено і те,
що ОСОБА_2 в період з 01.09.2007 року по 25.06.2010
року навчався в Добротвірському
професійному ліцеї.

У відповідності до положень ч.13 п.5
Постанови Кабінету Міністрів від
05.04.1994 року за № 226 "Про поліпшення
виховання, навчання, соціального
захисту та матеріального забезпечення
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування" діти-сироти
і діти, позбавлені батьківського
піклування, що перебувають під опікою
(піклуванням), на період навчання у
загальноосвітній школі забезпечуються
безплатно шкільною і спортивною
формами, обідами у вищих навчальних
закладах і професійних
навчально-виховних закладах - обідами і
гуртожитком.

Згідно ч.1 п.5 Постанови Кабінету
Міністрів від 18.08.1994 року за № 565 "Про
порядок повного державного утримання
та забезпечення учнів державних
професійних навчально-виховних
закладів безкоштовним харчуванням і
стипендією" учні державних професійних
навчально-виховних закладів, які
проживають у сім'ях забезпечуються
безкоштовним одноразовим харчуванням
і стипендією. Грошова компенсація за
харчування виплачується зазначеним
учням лише за умови відсутності у
державного професійного
навчально-виховного закладу
можливості для організації
повноцінного харчування.

Судом першої інстанції, в супереч
твердженням апелянта ОСОБА_3,
встановлено, що ОСОБА_2, за період
навчання в ліцеї з 01.02.2008 року по 01.02.2010
року, окрім систематичного отримання
стипендії, періодично забезпечувався
одноразовим харчуванням, а в період
відсутності такого йому виплачувалась
грошова компенсація з розрахунку 10 грн.
в день.

Після набуття ОСОБА_2 18 річного віку 25
січня 2010 року наказом по
Добротвірському професійному ліцею за
№19 йому встановлено статус
дитини-сироти, що знаходиться на
повному державному забезпеченні, що
передбачає виплату компенсації при
неотриманні повного харчування з
розрахунку 32 грн. за день.

З матеріалів справи вбачається,
що під час навчання в ліцеї ОСОБА_2
надавалось одноразове харчування: в 2008
році - з 01 лютого на підставі наказу по
Добротвірському професійному ліцею за
№38 від 31.01.2008 року "Про надання
харчування" (т.1 а.с.188) та з 01 вересня
згідно наказу №183 від 01.09.2008 року "Про
виплату грошової компенсації за
харчування учням із числа дітей,
позбавлених батьківського
піклування"(т.1 а.с.89).

В 2009 році одноразове харчування
ОСОБА_2 надавалось: з 02 лютого
відповідно до наказу по
Добротвірському професійному ліцею за
№22 від 02.02.2009 року "Про надання
одноразового гарячого харчування" (т.1
а.с.186).

При цьому відповідач стверджує,
що ОСОБА_2 не надавалось харчування в
ліцеї та він не отримував компенсації в
період канікул з 1 по 14 січня, з 1липня та
по 31 серпня та з 28 грудня як в 2008 так і в
2009 роках та харчувався вдома. Крім того,
в період навчання з 15 січня 2008 року та з
15 січня 2009 року йому було нараховано
однак не виплачено грошову компенсацію
за не отримане одноразове харчування
відповідно в сумі 130 та 110 грн. з
розрахунку відповідно за 13 та 11 робочих
днів.

Поряд з цим, відповідач стверджує,
що в червні 2008 року ОСОБА_2 не
харчувався в ліцеї, однак не отримував
компенсацію, оскільки був відсутній в
цей період на заняттях без поважних
причин.

При вирішенні спору суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що відповідачем не доведено
факту надання харчування ОСОБА_2 в 2008 та
2009 роках, та не взято до уваги
вищевказані накази: №38 від 31.01.2008 року,
№183 від 01.09.2008 року та №22 від 02.02.2009 року
щодо надання харчування учням ліцею на
підставі їх заяв в тому числі і ОСОБА_2

Вказані накази ніким не оскаржені
і є чинними. При цьому судом не взято до
уваги положення ч.1 п.5 Постанови
Кабінету Міністрів від 18.08.1994 року за №
565 "Про порядок повного державного
утримання та забезпечення учнів
державних професійних
навчально-виховних закладів
безкоштовним харчуванням і
стипендією", відповідно до яких така
компенсація надається лише за умови
відсутності у державного професійного
навчально-виховного закладу
можливості для організації
повноцінного харчування.

В супереч вимогам ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК
України позивачем не доведено
належними і допустимими доказами того,
що в період з 01 лютого по 31 травня та з
01 вересня по 28 грудня 2008 року, а також з
02 лютого по 26 травня 2009 року ОСОБА_2 не
отримував такого харчування.

В той же час, судова колегія
вважає необґрунтованим твердження
представників Добротвірського
професійного ліцею про те, що
нарахування та виплата компенсації за
не отримане харчування здійснюється
лише за робочі дні, оскільки діюче
законодавство, що регулює спірне
питання, не містить таких обмежень та
чітких вказівок щодо порядку
здійснення такого нарахування.

Більш того, наказом директора
Добротвірського професійному ліцею
№244 від 16.10.2010 року про виплату ОСОБА_2
грошової компенсації за гарячі обіди з
розрахунку 10 грн. в день у період з 21
вересня по 19 жовтня 2009 року не має
жодних застережень щодо виплати такої
у залежності від робочих чи вихідних
днів.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що нарахування
та виплата грошової компенсації ОСОБА_2
за одноразове харчування підлягала за
весь період перебування його на
навчанні в ліцеї та неотримання такого
харчування, за виключенням днів
перебування ОСОБА_2 на канікулах, коли
ліцеєм не здійснювалось організація
харчування учнів, а ОСОБА_2 фактично в
ліцеї не перебував та знаходився під
піклуванням ОСОБА_3.

Твердження відповідача в позові
та такі ж посилання в апеляційній
скарзі на те, що ОСОБА_2 в червні 2008
року був відсутній на навчанні колегія
суддів не бере до уваги та відхиляє, як
такі, що не доведені з достатньою
очевидністю і переконливістю наявними
в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить до висновку що в 2008
році ОСОБА_2 слід було виплатити
грошову компенсацію за не отримане
одноразове харчування з розрахунку 10
грн. за день, однак не за 365 днів, як
помилково вирішив суд першої
інстанції, а лише за період з 15 по 31
січня 2008 року включно, що становить 170
грн. та за червень 2008 року, з розрахунку
30 днів, що складає 300 грн., а всього - 470
грн.

За ствердженням Добротвірського
професійного ліцею в запереченнях на
позов та в апеляційній скарзі, в 2009 році
ліцей виплатив ОСОБА_2 грошову
компенсацію за неотримане харчування в
травні - 280 грн., в червні 610 грн.. в тому
числі помилково за липень місяць, у
жовтні - 200 грн., в листопаді - 230 грн. та в
грудні - 190 грн., а всього - 1500 грн. 20 коп.

До такого ж висновку фактично
прийшов і суд першої інстанції.

В супереч доводам апелянта
ОСОБА_3, колегія суддів вважає такі
твердження відповідача та висновки
суду першої інстанції обґрунтованими,
такими, що відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджені
наявними в матеріалах справи доказами:
відомостями про нарахування коштів на
картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2№29 від
23.10.2009 року; №32 від 13.11.2009 р. та №35 від
08.12.2009 р.,платіжними дорученнями №232 від
23 червня 2009 року, №453 від 13 листопада 2009
року та №490 від 08 грудня 2009 року (т.1
а.с.167,171, 181, 223, 250, т.2 а.с.2) відомостями
щодо руху коштів по картковому рахунку
НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 01.01.2008 р. по
30.06.2010 року наданими АТ "Райффайзен Банк
Аваль" за вих.№81-6-5-00/2303-БТ від 18.06.2014
року за запитом судової колегії.

Однак відповідачем визнано
правильним, що вказані нарахування та
виплати грошової компенсації були
здійснені лише з врахуванням робочих
днів.

Враховуючи, що такі нарахування
здійснені неповно, без врахування
вихідних днів, колегія суддів вважає,
що ОСОБА_2 слід було нарахувати та
виплатити в 2009 році: за січень - 170 грн.,
за травень - 310 грн., за червень - 300 грн.,
за вересень - 300 грн., за жовтень 310 грн.,
за листопад - 300 грн. та грудень 270 грн., а
всього - 1960 грн.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 з лютого по квітень 2009 року
включно надавалось одноразове
харчування, що підтверджується наказом
по Добротвірському професійному ліцею
за №22 від 02.02.2009 року "Про надання
одноразового гарячого харчування" (т.1
а.с.147), що позивачем належно не
спростовано.

З огляду на викладене, судова
колегія приходить до висновку що
ОСОБА_2 не донараховано та не виплачено
грошову компенсацію за неотримане
харчування в 2009 році на суму 459 грн. 80
коп. (1960 грн. - 1500,2 грн.), а не 2139 грн.80 коп.,
як це визнав суд першої інстанції.

Що стосується компенсаційних
виплат ОСОБА_2 в 2010 році, то суд першої
інстанції, в супереч запереченням
позивача, прийшов до вірного висновку
про те, що такі виплати йому були
проведені в розмірі 4587, 50 коп., зокрема:
в січні-108 грн.50 коп., в лютому - 548 грн., в
березні - 609 грн.; в квітні - 960 грн., в
травні - 992 грн. в червні 800 грн. а також в
червні здійснено перерахунок
недоотриманої суми компенсації в
розмірі 570 грн.

Факт здійснення нарахування та
перерахунку цих сум на картковий
рахунок ОСОБА_2 підтверджується:
відомостями нарахування коштів №3 від
27.01.2010 року; платіжними дорученнями 321
від 27 січня 2010 року, №95 від 11 березня 2010
року, №188 від 17 травня 2010 року, №232 від 16
червня 2010 року, №244 від 29 червня 2010 року;
відомостями зарахування коштів на
харчування за березень, квітень,
травень, червень 2010 року, платіжною
відомістю за лютий 2010 року(т.1 а.с.233-249), а
також дослідженими апеляційним судом
відомостями щодо руху коштів по
картковому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2 за
період з 01.01.2008 р. по 30.06.2010 року наданими
АТ "Райффайзен Банк Аваль" за
вих.№81-6-5-00/2303-БТ від 18.06.2014 року та
випискою по рахунку НОМЕР_2, відкритого
на ім`я ОСОБА_2 ПАТ Комерційний банк
"ПриватБанк" (а.с.198-199), з яких
вбачається, що вказані кошти надійшли
на рахунок ОСОБА_2.

В той же час, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
за січень 2010 року ОСОБА_2 слід доплатити
компенсаційні кошти за харчування в
сумі 625 грн.70 коп., оскільки такі
належали до виплати лише за 17
календарних днів(з 15 по 31 січня) в
розмірі 170 грн. були повністю
компенсовані при здійснені
перерахунку та нарахування йому на
картковий рахунок 570 грн. при
звільненні.

Беручи до уваги викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що ОСОБА_2 належало доплатити за
невикористане харчування в 2008 та 2009
році 929 грн. 80 коп., у зв'язку з чим
встановлена судом першої інстанції
сума компенсації за харчування,
підлягає зменшенню то визначеної суми.

Згідно положень ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на викладене рішення
суду в частині визначення розміру
стягнень Добротвірського професійного
ліцею на користь ОСОБА_2 грошової
компенсації за не отримане харчування
слід змінити, зменшивши суму такого
стягнення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п. 1-4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційні скарги
Добротвірського професійного ліцею та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 11 грудня 2013
року в частині визначення розміру
стягнень Добротвірського професійного
ліцею на користь ОСОБА_2 грошової
компенсації за не отримане харчування
змінити, зменшивши суму цих стягнень та
стягнути з Добротвірського
професійного ліцею в користь ОСОБА_2 929
грн. 80 коп., невиплачені грошові кошти
за не отримане харчування.

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання цим
рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.