Номер провадження: 22-ц/785/3468/14
Головуючий у першій інстанції Гура А.І.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кварталової А.М.,
Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кодимського районного суду
Одеської області від 09 грудня 2013 року, в
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" про розірвання кредитного
договору, -

встановила;

16.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ODXRRX01380170 від 17.04.2008 року в загальному
розмірі 27746 грн. 46 коп. та судові витрати
- 277 грн. 46 коп. посилаючись на те, що
відповідач в добровільному порядку
умови укладеного договору не виконує,
кредитні кошти, проценти за
користування грошима та штрафні
санкції не сплачує.

28.05.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічним позовом, в якому просила
розірвати кредитний договір №ODXRRX01380170
від 17.04.2008 року, укладений між нею та ПАТ
КБ «ПриватБанк», відізвати її заяву про
надання згоди на обробку її
персональних даних з дати ухвалення
судом рішення у справі вказуючи, що
укладений договір з відповідачем
фактично був договором приєднання до
умов, які вже визначені банком. Позивач
вважала, що укладений договір буде
розірваним автоматично, після спливу
його строку, на який його укладено. Крім
того, виконати умови договору вона не
мала змоги за сімейними обставинами
(смерть матері), у зв'язку з погіршанням
її стану здоров'я і відсутністю роботи
та постійного заробітку.

Рішенням Кодимського районного
суду від 09.12.2013 року позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволені у повному
обсязі, так як ґрунтуються на законі і
доведені позивачем у встановленому
законом порядку. З ОСОБА_2 на користь
позивача стягнута заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі
27746 грн. 46 коп. і судові витрати у
розмірі 277 грн. 46 коп.. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено у
повному обсязі, так як заявлені вимоги
не доведені позивачем у встановленому
законом порядку і спростовуються
доказами, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені вимог
позивачу відмовити у повному обсязі а
її зустрічні позовні вимоги
задовольнити вказуючи, що суд першої
інстанції судовим рішенням захистив
права та інтереси банку, а права та
інтереси апелянта при цьому порушив.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

Приписами ст.308 ЦПК України визначено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» суд першої інстанції
виходив з того, що вони ґрунтуються на
законі та доведені позивачем у
встановленому законом порядку.

Відмовляючи в задоволені
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлені нею вимоги не доведені
позивачем у встановленому законом
порядку та спростовуються доказами,
наданими ПАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
вони відповідають обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених законом, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.04.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2
уклали договір строкового споживчого
кредиту №ODXRRX01380170, на умовах
(«Розстрочка»СТАНДАРТ), запропонованих
банком. За умовами договору кредитор
надав позичальнику кредит у розмірі 3588
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік, на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення кредиту - 17.04.2010 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за договором виконав, надавши ОСОБА_2
кредит у розмірі 3588 грн..

ОСОБА_2 отримавши кредит свої
зобов'язання з повернення кредиту та
нарахованих відсотків виконувала не у
повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 02.04.2013 року утворилася
заборгованість у загальному розмірі
27746 грн. 46 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 2460
грн. 15 коп.,

- заборгованості за відсотками - 202
грн. 09 коп.,

- заборгованості зі сплати комісії
- 774 грн. 99 коп.,

- заборгованості з виплати пені -
22511 грн. 78 коп.,

- заборгованості зі сплати штрафу
(фіксована частина) - 500 грн.,

- заборгованості зі сплати штрафу
(процентна складова) 1297 грн. 45 коп..

Статтями 526, 527, 530 ЦК України
визначено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином у і
встановлений законом або договором
строк.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 свої
зобов'язання за укладеним кредитним
договором не виконала в добровільному
порядку, суд першої інстанції законно
та обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнув з
позичальника у примусовому порядку
заборгованість у повному розмірі, яка
виникла станом на 02.04.2013 року.

Рішення суду в цій частині
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Статтею 11 ЦК України передбачено,
що цивільні права та обов'язки
виникають із дій, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема
договорів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Підстави для укладання та
розірвання договору приєднання
викладені в ст.634 ЦК України.

Згідно ст.634 ЦК України, договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови.

Договір приєднання може бути
змінений або розірваний на вимогу
сторони, яка приєдналася, якщо вона
позбавляється прав, які звичайно мала,
а також якщо договір виключає чи
обмежує відповідальність другої
сторони за порушення зобов'язання, або
містить інші умови, явно обтяжливі для
сторони, яка приєдналася. Сторона, яка
приєдналася, має довести, що вона,
виходячи зі своїх інтересів, не
прийняла б цих умов за наявності у неї
можливості брати участь у визначенні
умов договору.

Звертаючись до суду з зустрічним
позовом про розірвання кредитного
договору №ODXRRX01380170 ОСОБА_2 не надала
суду жодних доказів, які б підтвердили
її доводи про те, що укладаючи цей
договір вона була позбавлена прав, які
звичайно мала; що цей договір виключає
чи обмежує відповідальність
кредитодавця за порушення ним
зобов'язань; або містить інші, явно
обтяжливі умови для позичальника.
ОСОБА_2 не довела, що виходячи з її
інтересів вона не прийняла б умов
кредиту, запропонованого банком, якщо б
мала можливість брати участь у
визначенні умов цього договору.

Заперечуючи проти зустрічного
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до
суду докази того, що під час укладання
кредитного договору ОСОБА_2 була
ознайомлена з умовами надання кредиту
(«Рострочка» СТАНДАРТ), визнавала ці
умови і погодилася з ними (а.с.6).

З урахуванням встановлених
обставин, що мають значення для
розгляду справи, суд першої інстанції
правомірно відмовив ОСОБА_2 у
задоволенні зустрічного позову, так як
заявлені нею вимоги не доведені у
встановленому законом порядку і
спростовуються доказами, наданими ПАТ
КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не
містять правових підстав, передбачених
ст.309 ЦПК України, для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», та задоволення позовних
вимог ОСОБА_2. Посилання апелянта на
тяжке сімейне, майнове становище та
фізичний стан боржника не є підставою
для невиконання умов кредитного
договору, а є підставою для розстрочки
виплати заборгованості за кредитом,
тому судом до уваги не приймаються. Під
час розгляду справи в суді першої і
апеляційної інстанцій апелянт не
заявляла вимог про зменшення
нарахованої неустойки, відповідно до
вимог ч.3ст.551 ЦК України, незважаючи на
те, що судом їй була роз'яснена ця норма
права.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кодимського районного суду
Одеської області від 09 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.П.Фальчук

А.М.Кварталова

О.М.Таварткіладзе