АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/48/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бойко О.М. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Городничої
В.С.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013року позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що
рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 січня
2012 року за нею та ОСОБА_4 визнано право
власності за кожним на 1/6 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 -
на 2/3 частини вказаного домоволодіння у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. У
зв'язку з чим виникла необхідність
зареєструвати її право власності у
відповідних органах.

Вона звернулася до КП
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» із заявою
про реєстрацію права власності на 1/6
частину домоволодіння по АДРЕСА_1.
Після прийняття її заяви, органом БТІ
було прийнято рішення здійснити
технічну інвентаризацію 1/6 частини
домоволодіння за вказаною адресою для
оформлення свідоцтва про право
власності на її ім'я.

Проте, провести поточну інвентаризацію
нерухомого майна по АДРЕСА_1 не можливо
в зв'язку зі спірним питанням та
ненаданням доступу на подвір'я та в
будинок відповідачкою, що
підтверджується довідкою, наданою
спеціалістом-техніком КПДР «БТІ».
Окрім того, ОСОБА_2 своїми діями
перешкоджає їй вільно користуватися її
законною частиною у спірному
домоволодінні, мотивуючи свої дії
незгодою з вищезазначеним рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року. Однак дане
рішення жодною із сторін у законному
порядку не оскаржувалося і набрало
законної сили.

На підставі викладеного, просить
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні її майном: 1/6 частиною
домоволодіння по АДРЕСА_1, яка належить
їй на праві власності, а саме: надати
можливість працівникам КП
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» провести
технічну інвентаризацію 1/6 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1; надати їй
можливість вільно користуватися своєю
частиною у вказаному домоволодінні та
розпоряджатися ним на власний розсуд.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 10
червня 2013 року позов задоволено у
повному обсязі. Зобов'язано ОСОБА_2
усунути перешкоди для ОСОБА_3 у
користуванні та розпорядженні майном:
1/6 частиною домоволодіння АДРЕСА_1, а
саме: надати можливість працівникам КП
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» провести
технічну інвентаризацію 1/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_1; надати ОСОБА_3
вільно користуватись своєю 1/6 частиною
домоволодіння АДРЕСА_1 та
розпоряджатись ним на власний розсуд.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 114,70 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанціїї, як ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 визнано право власності за
кожним на 1/6 частину домоволодіння по
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 - на 2/3 частини
вказаного домоволодіння у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким
чином позивачка з відповідачкою стали
співвласниками спірного
домоволодіння. У зв'язку з чим у
позивача виникла необхідність
зареєструвати своє право власності у
відповідних органах.

ОСОБА_3 звернулася до КП
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» із заявою
про реєстрацію права власності на 1/6
частину домоволодіння по АДРЕСА_1.
Згідно п.3.6. Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно -
«Реєстрація прав проводиться після
технічної інвентаризації об'єкта,
права щодо якого підлягають
реєстрації». Отже, після прийняття
відповідної заяви, органом БТІ було
прийнято рішення здійснити технічну
інвентаризацію 1/6 частини
домоволодіння за вказаною адресою для
оформлення свідоцтва про право
власності на ім'я позивачки.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, провести поточну
інвентаризацію нерухомого майна по
АДРЕСА_1 не можливо в зв'язку зі спірним
питанням та ненаданням доступу на
подвір'я та в будинок, що
підтверджується документами, наданими
КПДР «БТІ».

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції обґрунтовано,
керуючись ст.391 ЦК України, задовольнив
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача усунути перешкоди для
ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні
майном: 1/6 частиною домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме: надати можливість
працівникам КП Дніпропетровського
району «Бюро технічної
інвентаризації» провести технічну
інвентаризацію 1/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача
в цій частині не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки не спростовують
встановлені судом обставини,
відповідно до пояснювальних записок
працівників КП Дніпропетровського
району «Бюро технічної
інвентаризації» від 09.07.12 та від 08.08.12,
провести поточну інвентаризацію за
адресою: АДРЕСА_1 не можливо в зв'язку
зі спірним питанням, та ненаданням
доступу на подвір'я та в будинок.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
надання ОСОБА_3 вільно користуватись
своєю 1/6 частиною домоволодіння
АДРЕСА_1 та розпоряджатись ним на
власний розсуд, суд першої інстанції
посилався на те, що у судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_2
своїми діями перешкоджає ОСОБА_3 вільно
користуватися її законною частиною у
спірному домоволодінні мотивуючи свої
дії незгодою з вищезазначеним рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року.

Проте, з даними висновками суду
погодитись неможливо, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту своїх прав в
цій частині не відповідає вимогам
діючого законодавства, зокрема ст.ст.
16,386,391 ЦК України, та матеріалам справи.
Позивач, згідно рішенню Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
січня 2012 року є власником 1/6 частини
домоволодіння, по АДРЕСА_1. Відповідно
до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Статтею
383 ЦК України передбачено, що власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сім'ї. Дані права не
потребують додаткового визнання.

Таким чином, рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 10 червня
2013 року підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про
надання ОСОБА_3 вільно користуватись
своєю 1/6 частиною домоволодіння
АДРЕСА_1 та розпоряджатись ним на
власний розсуд з ухваленням в цій
частині нового рішення, яким слід
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її
позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 10
червня 2013 року скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
надання ОСОБА_3 вільно користуватись
своєю 1/6 частиною домоволодіння
АДРЕСА_1 та розпоряджатись ним на
власний розсуд і ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні її позовних вимог в цій
частині.

В решті рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2013 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді