УХВАЛА

іменем України

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання кредитного
договору недійсним; за зустрічним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», Публічного акціонерного
товариства «ОТП банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 та його представника
ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 26 грудня
2011 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2012 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «ОТП банк», ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» про визнання кредитного
договору недійсним, посилаючись на те,
що деякі положення кредитного договору
від 03 березня 2008 року № МL-308/036/2008 є
несправедливими, такими, що суперечать
чинному законодавству України. Крім
того, зобов'язання за договором
виражено в іноземній валюті - доларах
США, що суперечить нормам чинного
законодавства.

У судовому засіданні до участі у справі
в якості співвідповідача було залучено
ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке
звернулось із зустрічним позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що 03
березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», відповідно правонаступником
якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ МL-308/036/2008, за умовами якого
відповідачу надано кредит в розмірі 99
138,2 дол. США з кінцевим строком
повернення до 04 березня 2030 року, зі
сплатою плаваючої процентної ставки
(фіксований відсоток у розмірі 4,49 % + FIDR)
річних за користування кредитними
коштами. З метою забезпечення
виконання зобов'язань 03 березня 2008 року
між банком та ОСОБА_4 був укладений
договір поруки, відповідно до умов
якого останній зобов'язувався
відповідати в повному обсязі за
борговим зобов'язанням ОСОБА_3 за
кредитним договором. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору, утворилась
заборгованість, яка станом на 05 липня
2011 року склала 1 066 870 грн 17 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 жовтня 2012 року, в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 066
870 грн 17 коп. заборгованості за
кредитним договором від 03 березня 2008
року № ML-308/036/2008.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 та
його представник ОСОБА_5 просять
зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 03 березня 2008 року
між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є ПАТ «ОТП Банк», відповідно
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №
ML-308/036/2008, за умовами якого ОСОБА_3
надано кредит в розмірі 99 138,2 доларів
США з кінцевим строком повернення до 04
березня 2030 року, зі сплатою плаваючої
процентної ставки (фіксований відсоток
у розмірі 4,49 % + FIDR) річних за
користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
03 березня 2008 року між банком та
відповідачем ОСОБА_4 укладений договір
поруки, умовами якого поручитель
зобов'язався відповідати в повному
обсязі за борговими зобов'язаннями
позичальника, що виникають з умов
спірного кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним
кредитного договору, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, правильно виходив із
того що кредитний договір між ним та
ЗАТ «ОТП Банк» був укладений з
дотриманням вимог чинного
законодавства і судом не встановлено
порушень з боку відповідача при
укладенні кредитного договору вимог,
визначених в ст. 203 ЦК України,
дотримання яких є необхідним для
чинності, а також не допущено порушень
законодавства, що регулює обіг
національної та іноземної валюти
України.

Підстав для скасування судових рішень
в зазначеній частині не вбачається.

Між тим, ухвалюючи рішення в частині
задоволення зустрічних позовних вимог
ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про
солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором
в сумі 1 066 870 грн 17 коп., а також судових
витрат, суд першої інстанції
припустився порушень процесуального
закону, які залишились поза увагою
апеляційного суду.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 10 серпня 2011
року прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом ОСОБА_3 зустрічний
позов ТОВ «ОТП Факторінг Україна», в
якому одним із співвідповідачів
зазначено ОСОБА_4

Докази належного повідомлення
зазначеної особи про час та місце
розгляду справи в суді першої
інстанції, як і докази направлення
копії позовної заяви в матеріалах
справи відсутні.

Докази належного повідомлення ОСОБА_4
під час апеляційного перегляду в
матеріалах справи також відсутні.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення про відкладення судового
розгляду на 15 жовтня 2012 року, в якому
наявний підпис про отримання
відправлення, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки на
повідомленні відсутні відмітки про
прийняття такого пересилання поштовим
відділенням відповідно до
встановлених Правил надання послуг
поштового зв'язку.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод від 04
листопада 1950 року визначено, що кожен
має право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру.

Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених ЦПК України,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. Стороні чи її
представникові за їх згодою можуть
бути видані судові повістки для
вручення відповідним учасникам
цивільного процесу. Судова повістка
може бути вручена безпосередньо в суді,
а в разі відкладення розгляду справи
про час і місце наступного засідання
може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України
судові повістки, адресовані фізичним
особам, вручаються їм під розписку, а
юридичним особам - відповідній
службовій особі, яка розписується про
одержання повістки. Розписка про
одержання судової повістки з поміткою
про дату вручення в той самий день
особами, які її вручали, повертається
до суду. Якщо особу, якій адресовано
судову повістку, не виявлено в місці
проживання, повістку під розписку
вручають будь-кому з повнолітніх
членів сім'ї, які проживають разом із
нею, а за їх відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування. У разі відсутності
адресата особа, що доставляє судову
повістку, негайно повертає її до суду з
поміткою про причини невручення.
Вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
й цій особі.

Розглянувши справу за відсутності
ОСОБА_4, щодо якого відсутні докази
повідомлення належним чином про час та
місце розгляду справи, суд порушив його
конституційне право на участь у
судовому розгляді, не забезпечив йому
можливості обґрунтувати свої
твердження щодо позову і, таким чином,
не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод щодо права особи
на справедливий судовий розгляд.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи в частині вимог,
заявлених до ОСОБА_4, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають частковому скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2012 року в частині задоволення вимог про
солідарне стягнення із ОСОБА_4
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15
жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

О.В. Попович