Справа № 591/8676/13-ц
Провадження № 4-с/591/17/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого -
судді Грищенко О.В.

за участю
секретаря Біріної Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, боржники ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання бездіяльності відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції
неправомірною, скасування постанов,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із
скаргою, в якій просять скасувати як
незаконні постанови ВДВС СМУЮ від
30.07.2013 року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчих листів від 28.01.2011 року про
зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 привести
за власний рахунок квартиру АДРЕСА_1
попереднього стану, що існував до
проведення незаконного перепланування
та перебудов в цій квартирі та знести
прибудову з іншого боку, а також
постанову від 10.09.2013 року про відмову в
прийнятті до провадження виконавчих
документів та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчих листів від 28.01.2011 року про
зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 привести
за власний рахунок квартиру АДРЕСА_1 до
попереднього стану, що існував до
проведення незаконного п
перепланування та перебудов в цій
квартирі та знести прибудову з іншого
боку. Просили також зобов'язати ВДВС
СМУЮ відкрити виконавче провадження за
вказаними виконавчими листами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та
представник ОСОБА_6 скаргу підтримали.

Представники ВДВС СМУЮ проти
задоволення скарги заперечували,
пояснили, що державним виконавцем було
вжито всі необхідні дії щодо виконання
рішення суду та виніс законні і
обґрунтовані постанови, діючи в межах
повноважень, визначених Законом
України „Про виконавче провадження".

Представник боржників проти
задоволення скарги заперечував,
пояснив, що виконання рішення суду без
участі боржників не можливо, оскільки
суд зобов'язав знести самочинні
побудови за власний рахунок ОСОБА_3,
ОСОБА_4, державним виконавцем виконані
всі необхідні дії, передбачені законом.
Постанови винесені державним
виконавцем на законній підставі.

Заслухавши скаржників, державного
виконавця, представника боржників,
дослідивши матеріали справи,
встановлено наступне.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 28.09.2012 року, якою
скасована ухвала Зарічного районного
суду м. Суми від 26.07.2012 року, визнано
незаконними та скасовано постанови
державного виконавця Козир О.В. від
21.03.2012 року про закінчення виконавчих
проваджень № 29955292 (стягувач ОСОБА_1,
боржник ОСОБА_3), № 29951246 (стягувач
ОСОБА_1, боржник ОСОБА_4), № 29953757
(стягувач ОСОБА_2, боржник ОСОБА_4)
(а.с.40-42). Як вбачається з даної ухвали
суду, державний виконавець закінчив
виконавчі провадження, не виконавши
всіх можливих передбачених законом дій
з метою виконання рішення суду, а саме:
не звернувся до суду з поданням про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не звертався також за
роз'ясненням рішення суду, не з'ясував,
які кошти необхідні для проведення
всіх будівельно-ремонтних та інших
робіт для виконання рішення суду, не
вжив заходів для з'ясування питання про
те, які підприємства на території м.
Суми мають відповідні ліцензії для
здійснення будівельно-ремонтних та
інших робіт, які необхідно виконати для
провести для виконання рішення суду.

На виконання ухвали Апеляційного суду
Сумської області державним виконавцем
постановою від 12.10.2012 року поновлено
виконавче провадження та направлені
запити до ВГІРФО УМВС України в
Сумській області про наявність у
ОСОБА_4, ОСОБА_3 паспорту для виїзду за
кордон, до Зарічного районного суду м.
Суми про повернення виконавчих
документів. Після отримання відповіді
на запит від 12.10.2012 р. з Інспекції ДАБК у
Сумській області про перелік
організацій, які мають право
здійснювати будівельно-ремонтні
роботи, направлені запити до цих
підприємств, згідно з переліком.
Вивченням матеріалів виконавчого
провадження в судовому засіданні
встановлено, що запити були направлені
до 18 підприємств Сумської області, але
від усіх підприємств отримані
відповіді з роз'ясненням про
неможливість виконання необхідних
робіт, остання відповідь - від 14.06.2013
року.

Крім того, державний виконавець
звертався з поданням до Зарічного
районного суду м. Суми про роз'яснення
резолютивної частини рішення у
цивільній справі від 02.08.2010 року, але
ухвалою суду від 09.04.2013 р., отриманою
ВДВС 11.07.2013 р., відмовлено в задоволенні
подання. Раніше із заявою про
роз'яснення даного рішення вже
зверталися стягувачі, та рішення суду
було роз'яснено ухвалою від 15.09.2011 року
(а.с.27), де було зазначено, які саме дії
повинні здійснити боржники.

Суд не може взяти до уваги доводи
скаржників про те, що державний
виконавець, всупереч вимогам Закону
„Про виконавче провадження" (с. 75, ст. 89),
не виніс постанови по накладення
штрафу на боржників за невиконання
рішення, оскільки в матеріалах
виконавчого провадження наявні
постанови державного виконавця від
28.11.2011 р. про накладення штрафу на
боржників в сумі 170 грн., та від 23.01.2012
року - про накладення штрафу в
подвійному розмірі - сумі 340 грн., після
чого знову вживалися заходи для
виконання рішення суду: здійснювалися
виходи за адресою боржників,
виносилися постанови про їх привід до
ВДВС, 20.03.2012 року повторно направлено
подання до прокуратури м. Суми для
вирішення питання про притягнення їх
до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з вироку Зарічного
районного суду м. Суми від 09.09.2013 року,
ОСОБА_3 за невиконання рішення суду від
02.08.2010 року засуджена за ст. 382 ч. 1 КК
України до штрафу в сумі 9000 грн. (а.с.54-56).

Відповідно до постанови державного
виконавця від 30.07.2013 року закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2015/10,
виданого Зарічним районним судом м.
Суми 28.01.2011 року (а.с.10).

Постановою від 11.07.2013 року державного
виконавця ВДВС СМУЮ Козир О.В.
поновлено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
документа № 2-2015, виданого 28.01.2011 року
про зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4
привести за власний рахунок квартиру
АДРЕСА_1 попереднього стану, що існував
до проведення незаконного
перепланування та перебудов в цій
квартирі та знести прибудову з іншого
боку (а.с.9).

Постановою державного виконавця від
10.09.2013 року після повторного подання
ОСОБА_1 до ВДВС СМУЮ для виконання
виконавчого листа № 2-2015/10, виданого
Зарічним районним судом м. Суми 28.01.2011
року, відмовлено в прийнятті
виконавчого документа до провадження
та у відкритті виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа. (а.с.12).

23.09.2013 року після повторного подання
ОСОБА_2 до ВДВС для виконання
виконавчого листа № 2-2015/10, виданого
Зарічним районним судом м. Суми 28.01.2011
року, винесена постанова, якою
відмовлено в прийнятті виконавчого
документа до провадження та у
відкритті виконавчого провадження
(а.с.75).

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, оглянутих в судовому
засіданні, після поновлення
виконавчого провадження державний
виконавець вжив всі можливі дії в межах
свої повноважень, передбачені Законом
України „Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України „Про
державну виконавчу службу", державний
виконавець здійснює примусове
виконання судових рішень, виконання
яких покладено на державну виконавчу
службу, в порядку, передбаченому
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 11 Закону
України „Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ч. 75 Закону України „Про
виконавче провадження" у разі якщо
виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника
штраф відповідно до статті 89 цього
Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав.

Відповідно до ст. 26 п. 8 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Згідно з ст. 50 Закону України „Про
виконавче провадження" завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Таким чином, суд не може взяти до уваги
доводи, викладені в скарзі, а тому
відмовляє в задоволенні скарги за
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 5, 49 ч. 1, 26 п.8, 75 ч. 3, 89, 50
Закону України „Про виконавче
провадження", ст. 4 Закону України „Про
державну виконавчу службу", ст. ст. 387,388
ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана особою яка була присутня
при її оголошенні протягом 5 днів з дня
її оголошення а особою яка не брала
участі в розгляді справи протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали до
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя
О.В.Грищенко