Справа №1819/4282/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Шпак З. П.Номер провадження
22-ц/788/61/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Гагіна М. В.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та
її правонаступниці ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_3,

про встановлення факту проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, про визнання
квартири спільною сумісною власністю,
про визнання права власності на 1/2
частину квартири, про визнання права
власності на 1/2 частину квартири в
порядку спадкування,-

в с т а н о в
и л а :

31 липня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом мотивуючи свої вимоги
тим, що вона з вересня 2000 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у фактичних
шлюбних відносинах із ОСОБА_7, мешкали у
квартирі АДРЕСА_1, яка належала на праві
спільної часткової власності їй та її
дочці ОСОБА_8. Коли ОСОБА_7 почав хворіти
та був визнаний інвалідом 3-ї групи, щоб
мати гроші на його лікування, вони
вирішили обміняти її та доччину
квартиру, в якій вони з ОСОБА_7
проживали, на іншу квартиру з доплатою.
Підшукавши підходящий варіант обміну
житла, 31 липня 2009 року ОСОБА_4, за згодою
з дочкою, продала вказану квартиру
ОСОБА_9 за 103000 грн. У той же день за 24689
грн. була придбана у ОСОБА_9 інша
квартира за АДРЕСА_2, куди вона з ОСОБА_7
переїхали жити. На прохання ОСОБА_7
договір купівлі-продажу цього житла
було оформлено на його ім'я. Весь цей
час вони мешкали разом та вели спільне
господарство. Потреби у офіційному
оформленні відносин вони не бачили,
оскільки до цього кожен з них вже був у
зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. На спірну
квартиру відкрилась спадщина, на яку,
як вважала позивачка, вона має право,
але крім неї на спадщину претендують
відповідачі у справі, мати та донька
від першого шлюбу померлого ОСОБА_7
Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_4
просила суд встановити факт проживання
її та ОСОБА_7 однією сім'єю, як чоловіка
та жінка без реєстрації шлюбу з вересня
2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
квартиру АДРЕСА_2 в м.Шостка спільною
сумісною власністю та визнати за нею
право власності на 1/2 чатину вказаної
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 25 червня 2013
року замінено померлу позивачку ОСОБА_4
на її правонаступницю спадкоємця
першої черги - ОСОБА_5.

Правонаступниця позивачки ОСОБА_5
уточнивши позовні вимоги ОСОБА_4
просила суд встановити факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім'єю як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
з вересня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
визнати факт належності на праві
власності 1/2 частини цієї квартири
ОСОБА_4 та визнати за нею право
власності на 1/2 частину цієї квартири в
порядку спадкування.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 25 листопада
2013 року встановлено факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім'єю, як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
з вересня 2000 року по день смерті ОСОБА_7
- ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Шостка,
Сумської області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину квартири в порядку спадкування
за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність позивачами
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове про відмову в позові.

По суті доводить, що 31 липня 2009 року
були укладені два окремі договори
купівлі-продажу квартир, що
підтверджується п.п. 16 вказаних
договорів, а не фактичний обмін між
власниками квартир, як це доводить
позивачка та її правонаступниця,
оскільки у випадку обміну ОСОБА_4 мала б
змогу оформити спірну квартиру на своє
ім'я. Посилання суду першої інстанції
на акт від 26 липня 2012 року, як на доказ
факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в
спірній квартирі є безпідставним так
як відповідно довідки про склад сім'ї в
спірній квартирі був зареєстрований
лише ОСОБА_7 Вказує, що суд першої
інстанції встановив факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у фактичних шлюбних
відносинах не встановив факти:
спільного проживання однією сім'єю;
спільний побут; взаємні права та
обов'язки. Також доводить, що в
матеріалах справи відсутні докази
придбання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спірної
квартири за спільні кошти та докази,
які б вказували на наявність у них
спільного бюджету.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала
доводи апеляційної скарги, а
представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10
заперечувала проти них, вважала
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення у
справі, суд першої інстанції по суті
виходив з того, що до початку спільного
проживання ОСОБА_7 був у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, який
було розірвано 11 серпня 1997 року, ОСОБА_4
також знаходилась у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_12, який було розірвано 21
березня 1997 року.

Відповідно довідки з місця проживання,
виданої ТОВ «Жилкомсервіс» від 26 липня
2012 року в квартирі АДРЕСА_1, де з 1993 року
мешкала позивачка з дочкою, разом з
ними з 29 травня 2001 року по 05 серпня 2009
року мешкав ОСОБА_7

Вказану квартиру згідно договору
купівлі-продажу від 31 липня 2009 року
ОСОБА_4 продала ОСОБА_13 за 103 тис. грн. У
той же день ОСОБА_9 продала на ім'я
ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 за 24689,00 грн.

Згідно довідки ЖКВ «Шосткинський
казенний завод «Імпульс» від 18 липня 2012
року в квартирі АДРЕСА_2 з 23 вересня 2009
року був зареєстрований та проживав по
день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7

Згідно акту від 26 липня 2012 року,
затвердженого начальником ЖКВ
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс» ОСОБА_14, мешканці будинку
АДРЕСА_2 - ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
підписи яких в акті засвідченні
належним чином, свідчили про те, що з
«серпня 2009 року після купівлі спірної
квартири в зазначену квартиру
заселились та почали постійно в ній
мешкати та вести спільне господарство
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які були у цивільному
шлюбі. У придбану квартиру вони завезли
меблі, речі. ОСОБА_7 мешкав у вказаній
квартирі по день своєї смерті, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 мешкає».

За таких обставин та враховуючи
показання свідків - ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, в тому числі і вимоги
правонаступниці позивачки ОСОБА_5 про
визнання права власності на 1/2 частину
квартири в порядку спадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4

Проте, повністю погодитись з такими
висновками суду не можливо з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог
закону не дотримався.

Так, згідно з ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є обєктом спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюється положення глави 8 цього
Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що ст. 74 СК України
поширюється на правовідносини між
чоловіком та жінкою, які проживають у
фактичних шлюбних відносинах, і для
визнання майна, придбаного під час
фактичних шлюбних відносин, спільною
сумісною власністю необхідні докази:
ведення спільного господарства,
наявності у сторін спільного бюджету,
проведення спільних витрат, придбання
іншого майна в інтересах сім'ї.

Саме ця правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
12 грудня 2012 року № 6-148цс12, яка є
обов'язковою для застосування всіма
судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, відповідачі посилалися
на те, що спільний бюджет та побут
позивачка ОСОБА_4 з ОСОБА_7 не вели,
належні докази з цього приводу
відсутні, а тому підстав для визнання
майна (квартири) спільною сумісною
власністю немає.

При розгляді справи суд першої
інстанції детально не перевірив ці
заперечення відповідачів, не встановив
всі дійсні обставини справи, а саме
відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_4: наявність
спільного ведення господарства,
спільного бюджету, спільних витрат на
придбання спірного майна (квартири), не
з'ясував, чим саме підтверджуються ті
обставини, які необхідно встановити
для застосування ст. 74 СК України.
Належних письмових доказів з цього
приводу в матеріалах справи немає.

Довідка ТОВ «Жилкомсервіс» від 26 липня
2012 року, акт від 26 липня 2012 року,
затверджений начальником ЖКВ
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс» та показання вищевказаних
свідків в повній мірі не підтверджують
обставини необхідні для застосування
ст. 74 СК України (а.с. 24, 25, 99-101, 117-118).

Крім того, як убачається з фотокопій
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 31
липня 2009 року, витягу з державного
реєстру правочинів від 31 липня 2009 року,
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 08 вересня 2009 року,
титульним власником цієї квартири та
особою яка сплатила вартість квартири
(ст. 655 ЦК України) є лише ОСОБА_7 (а.с. 16, 18,
19).

Відповідно до довідки ЖКВ
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс» про реєстрацію і склад сім'ї
від 18 липня 2012 року в квартирі АДРЕСА_2
був зареєстрований лише ОСОБА_7 з 23
вересня 2009 року по день його смерті,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Належних, допустимих та достовірних
письмових доказів, які б спростовували
вищезгадані обставини позивачкою та її
правонаступницею в порушення ст. 60 ЦПК
України не надано.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
підстав недоведеності позивачкою та
правонаступницею позивачки обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
з ухваленням нового рішення про
відмову в позові ОСОБА_5, яка діє як
правонаступниця ОСОБА_4 та самостійно
про встановлення факту проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, про визнання
квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю, про визнання факту
належності на праві власності 1/2
частини цієї квартири ОСОБА_4, про
визнання права власності на 1/2 частину
цієї квартири за ОСОБА_5 в порядку
спадкування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню
246,49 грн. на відшкодування судового
збору за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319
ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 листопада 2013 року та ухвалити
нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_5, яка діє як
правонаступниця ОСОБА_4 та самостійно
про встановлення факту проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, про визнання
квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю, про визнання факту
належності на праві власності 1/2
частини цієї квартири ОСОБА_4, про
визнання права власності на 1/2 частину
цієї квартири за ОСОБА_5 в порядку
спадкування.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 246,49
грн. на відшкодування судового збору за
подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -