Провадження№ 2/635/584/2014
24 червня 2014 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
Головуючого - судді Шинкарчука Я.А.
при секретарі судового засідання Шарапато А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, -
В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору позики відповідач зобовязався повернути позивачу одержані у позику грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а статтею 625 Кодексу визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Пунктом 5 договору позики передбачено, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за невиконання грошового зобовязання у розмірі 3467, 50грн. суд приходить до наступного.
Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ст.. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.. 628 ЦК України).
Як вбачається зі змісту договору позики від 24.07.2012 року, сторони не визначили відповідальність позичальника у разі несвоєчасного повернення позики у вигляді сплати неустойки.
Отже, при укладанні договору позики сторони договору за власним волевиявленням узгоджували умови цієї угоди і його наслідки у разі невиконання зобов'язань. Розмір пені сторони при укладенні договору позики вправі самостійно визначити, однак цього не зробили.
Крім того, посилання позивача на Закон України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не може бути прийнята судом до уваги, оскільки дія зазначеного Закону не поширюється на відносини, які виникли між фізичними особами, внаслідок порушення боргових зобов'язань.
З урахуванням зазначеного відсутні правові підстави для задоволення вимоги в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставку НБУ.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі5000 грн., то в данному випадку відсутні підстави для їх задоволення.
Особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбаченихст. ст. 280, 611, 1167, 1168 ЦК України та іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Норма ст. 1167 ЦК України регулює правовідносини, які виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюються на спірні договірні відносини.
Стаття 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов'язання, в тому числі і відшкодування моральної шкоди.
П.4) ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачено таких наслідків і укладеним сторонами договором позики від 24.07.2012 року.
Отже, з урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів необхідно відмовити.
Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 731,81 грн.
Керу ючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст.525, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій часті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , і/н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, і/н НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 647 (шістсот сорок сім) гривень 13 копійок.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя