АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2865/13
Номер провадження 22-ц/786/341/14
Головуючий у 1-й інстанції Гриб М.В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів»

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 грудня 2013 року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ТОВ «ФК «Європейська
агенція з повернення боргів»
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1,,
в якому просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№176/4474/CLPS2 від 27 грудня 2011 року в розмірі
3 758,76 грн.

В обґрунтування позову товариство
зазначало, що 27 грудня 2011 року між ПАТ
«Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено
договір №176/4474/CLPS2, за яким останній
отримав кредит у розмірі 3 442,26 грн. на
строк до 28 квітня 2012 року.

Право вимоги за вказаним кредитним
договором було викуплене за договорами
факторингу спочатку ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс», а потім позивачем.

Оскільки боржник порушував умови
кредитного договору щодо його
повернення, на час звернення позивача
до суду утворився борг на загальну суму
3 758,76 грн.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 грудня 2013 року в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК
«Європейська агенція з повернення
боргів», посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Вказує, що районний суд безпідставно
відмовив у задоволенні позову,
посилаючись на відсутність у
матеріалах справи договору про
відступлення права вимоги, укладеного
між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК
«Бізненсфінанс», та додатків до нього.

Зазначає, що суд першої інстанції не
врахував, що надання вказаного
договору є неможливим, оскільки
інформація, яка у ньому мітиться, - є
комерційною таємницею його сторін.
Також до позовної заяви було долучено:
витяг з додатку №1 за неможливістю
розкриття відомостей про всіх
боржників, дані яких у ньому містяться,
а також повідомлення про заміну
кредитора, що є додатком №2. Решта
додатків є зразками документів та не
має юридичного значення для вирішення
спору.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 27
грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк»
та ОСОБА_1 укладено кредитний договір
зі страхуванням життя позичальника №
№176/4474/CLPS2. Згідно вказаного договору
позичальник отримав кредит у розмірі 3
442,26 грн. зі сплатою 36% річних на строк до
27 червня 2014 року.

Відповідно до п.1.1. договору
позичальник зобов'язався повернути
наданий кредит, проценти за
користування кредитом та комісії за
надання та обслуговування кредитом, а
також всі інші платежі за кредитом у
встановлених даним договором розмірах
і строках та виконати свої зобов'язання
за вказаним договором в повному обсязі.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у
разі прострочення сплати процентів за
користування кредитом та/або частини
суми кредиту, позичальник зобов'язаний
сплатити пеню в розмірі 0,3% від
простроченої суми від простроченої
суми процентів та/або комісії за
обслуговування кредиту, та/або від
несплаченої суми кредиту за кожний
день прострочення.

08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська
агенція з повернення боргів» укладено
договір факторингу №2, за умовами якого
клієнт передав позивачеві право вимоги
грошей від ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Таким чином, обов'язок сплачувати
боргові платежі виникає за умови, що
боржник отримав від однієї із сторін
договору факторингу письмове
повідомлення, в якому визначено
грошову вимогу та фактора.

22 липня 2012 року ПАТ «Платинум Банк»
повідомив ОСОБА_1, що право вимоги щодо
його заборгованості відступлене на
користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» /а.с.14/.

У свою чергу 16 жовтня 2012 року ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс» повідомив боржника про
відступлення права грошової вимоги до
нього на користь позивача /а.с.15/.

Згідно наданого позивачем розрахунку
ОСОБА_1 має непогашену перед ним
заборгованість за кредитним договором
в сумі 3 758,76 грн., з яких:

- 2 557,61 грн. - заборгованість по тілу
кредиту;

- 809,21 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 391,94 грн. - пеня за порушення
графіку погашення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності факту відступлення
банком права вимоги по кредитному
договору №176/4474CLPS2 від 27 грудня 2011 року
на користь ТОВ «ФК «Бізнсфінанс».

Також місцевий суд посилався на те, що
позивач в підтвердження своїх вимог не
надав повний текст договору факторингу
№2 від 27 грудня 2011 року.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками з
огляду на наступне.

Згідно статтей 10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч.1 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі.

Висновки суду першої інстанції щодо
недоведеності вимог за відсутності у
матеріалах справи договору факторингу,
укладеного із ПАТ «Платинум Банк», та
додатків до договору факторингу №2 від
08 жовтня 2012 року, - є помилковими.

Із системного аналізу матеріалів
справи дійсно вбачається відступлення
права грошової вимоги до ОСОБА_1 на
користь позивача.

При цьому договір факторингу від 26
липня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк»
та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» є угодою
вказаних суб'єктів, які до участі у
справі не залучені.

Крім того, до суду першої інстанції
було надано необхідні для вирішення
спору додатки до договору факторингу
№2 від 08 жовтня 2012 року. Додатки №№№4,5,6
до вказаного договору є зразками
документів та не мають правового
значення для вирішення конкретного
спору.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Будь-яких доказів на підтвердження
стягнення заборгованості за кредитним
договором іншими судовими рішеннями,
які набрали законної сили, матеріали
справи не містять та сторони не
посилаються на наявність таких
обставин.

З урахуванням цитованих норм та
встановлених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що право фактора
порушене у зв'язку з невиконанням
боржником своїх боргових зобов'язань, а
тому позов належить задовольнити.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає в повній мірі
вимогам ст.213 ЦПК України щодо
законності і обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
його скасування та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 11 грудня
2013 року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» заборгованість за кредитним
договором №176/4474CLPS2 від 27 грудня 2011 року
у розмірі 3 758,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» 229,40 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук