АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1662/14 р.
Головуючий 1 інстанції Цвірюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
стягнення заробітної плати та
компенсації моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк».
Просив стягнути з ПАТ «ПриватБанк»
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 7082,50 грн. і 10000 грн. за
спричинення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що з 18 червня 2007 року до
30 вересня 2009 року працював в ТОВ «УФА
«ВЕРУС» на посаді кредитного
інспектора.

30 вересня 2009 року був переведений на
роботу до ПАТ «ПриватБанк», з посадовим
окладом 708,25 грн., де працює по
теперішній час.

Однак, «ПриватБанк» не виділив йому
робочого місця, не ознайомив із наказом
про прийняття на роботу та умовами
трудового договору і з вересня 2012 року
не виплачує заробітну плату.
Заборгованість за період з вересня 2012
року по червень 2013 року становить 7082,50
грн.

Також зазначає, що порушенням трудових
прав йому спричинені моральні
страждання.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 25 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
відмовив у стягненні заробітної плати,
не маючи для цього підстав, оскільки
він до цього часу не звільнений з
роботи і тому повинен отримувати
заробітну плату.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено наявність заборгованості по
заробітній платі та протиправності чи
бездіяння відповідача.

Вказаний висновок судова колегія
апеляційного суду вважає вірним.

Встановлено, що ОСОБА_3 на підставі
наказу №346 від 16.09.2009 року був прийнятий
на посаду менеджера відділу
«колекторська агенція» ГО по
Харківському РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (
а.с. 199 - 202 ).

Наказами керівництва банку від 30.07.2009
року та від 05.03.2010 року з метою
стимулювання праці встановлений
заробіток кредитних інспекторів ( в
тому числі і позивача ) таким, що
складається з постійної та змінної
частин ( за результатами
індивідуальних показників праці ( а.с.
155 - 187 ).

Згідно з ст. ст. 56, 94 КЗпП України, за
угодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом може
встановлюватись як при прийнятті на
роботу, так і згодом неповний робочий
день або неповний робочий тиждень.
Оплата праці в цих випадках
провадиться пропорціонально
відпрацьованому часу або залежно від
виробітку. Заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної
роботи, професійно-ділових якостей
працівника, результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначається цим Кодексом,
Законом України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими актами.

Питання стягнення з ТОВ УФА «Верус»,
ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь
позивача заборгованості по заробітній
платі з жовтня 2009 року по жовтень 2012
року та моральної шкоди було предметом
судового розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15.01.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 13.02.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ УФА
«Верус», ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення заробітної плати та
компенсації моральної шкоди
відмовлено ( а.с. 131 - 136 ).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає доведеним,
що з жовтня 2012 року до теперішнього
часу позивач не виконував свої
посадові обов'язки - встановлені для
кредитного інспектора місячні норми
обробки кредитної заборгованості, в
зв'язку з чим йому не нараховувалася та
не виплачувалася заробітна плата.

Доказів, які б спростували
вказане та інших доказів на
підтвердження наявності
заборгованості по заробітній платі,
моральної шкоди, протиправності дій чи
бездіяння відповідача, які їх
спричинили, позивачем не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі, висновок суду першої інстанції
не спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді