Справа № 510/1966/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2014 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

- при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

- копія заяви ОСОБА_2 від 11.08.2005 року.

- Копія паспорта ОСОБА_2.

- Копія заповіту серії ААМ №934930.

- Копія свідоцтва про право власності на житло №243 від 31.10.1995 року.

- Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3

- копія паспорта ОСОБА_1;

- копія картки платника податків ОСОБА_1;

- копія технічного паспорту на кв. 13, будинку № 109, по вул. Болградська, у м. Рені;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 13 років позивачка мешкає у квартирі №13 по вул. Болградська, в буд. №109. Власником зазначеної квартири була ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло №243, від 31.10.1995 року. Під час життя, 22.09.1998 року, ОСОБА_3 заповідала квартиру своїй доньці, відповідачу по справі, ОСОБА_2.

У 2001 році відповідач та ОСОБА_3 подарували позивачу квартиру АДРЕСА_1, та ОСОБА_1 почала мешкати в ній та господарювати, вважаючи, що вона є фактичним власником цієї квартири.

На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати у вказаній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою, утримує її, робить в ній поточний та капітальний ремонт. Власник квартири та її донька у квартирі не проживають з 2001 року.

Позивач пояснив, що вона неодноразово зверталася до власника квартири, із проханням переоформити квартиру відповідним чином, але кожен раз вона запевняла позивача, що документи виготовлюються. 18 березня 2005 року померла ОСОБА_3

Після її смерті, відповідач, ОСОБА_2 вважала себе власником квартири та пообіцяла переоформити власність на позивача, однак по теперішній час нічого не здійснила. Лише в грудні 2013 року був виготовлений технічний паспорт на цю квартиру.

З 2001 року, відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів квартири.

Таким чином, з 2001 року, позивач повністю утримує квартиру, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2001 р. вільно та безперервно володіє квартирою №13 в будинку №109 по вул. Болградська, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін