АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8636/2014
Головуючий у 1 інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Шиманського
В.Й.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 25 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

09 грудня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у
якому просив стягнути з неї на свою
користь заборгованість за кредитним
договором № К2R5RХ02180505 від 16 червня 2006
року у розмірі 90 257, 34 грн. та вирішити
питання про розподіл судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до кредитного договору №
K2R5RX02180505 від 16.06.2006 року ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 3 280, 84 грн. зі сплатою
відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом. ОСОБА_1 підтвердила свою
згоду на те, що підписана нею заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між нею і банком договір, про що
свідчить підпис відповідача у заяві.
ОСОБА_1 належним чином не виконувала
свої зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим станом на
03.10.2013 року має заборгованість в
розмірі 90 257, 34 грн., яка складається з: 3
280,85 грн. - заборгованість за кредитом; 27
487, 03 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 629, 88 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 54 085, 42 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та
правил надання банківських послуг, а
саме: 500, 00 грн. - штраф (фіксована
частина); 4 274,16 грн. - штраф (процентна
складова).

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено та стягнено з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ K2R5RX02180505 від 16.06.2006 року в розмірі 90 257,
34 грн. і судовий збір в розмірі 902, 57 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
вказаного заочного рішення було
відмовлено.

04 червня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просила її задовольнити і відмовити
ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні
позову. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказала, що з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт)
ознайомлена не була та їх не
підписувала, їх примірник не
отримувала. Також апелянт вважає, що
повністю розрахувалась перед ПАТ КБ
«ПриватБанк», однак відповідні
квитанції були нею знищені у зв'язку зі
спливом 3 років. На думку апелянта,
позивач звернувся до суду зі спливом
строку позовної давності, оскільки
зобов'язання мало бути виконане нею ще
15 травня 2007 року, тоді як позовна заява
подана 09 грудня 2013 року.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у
судове засідання не з'явився, був
належним чином повідомлений про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 16 червня 2006 року ОСОБА_1
звернулася із письмовою заявою до ПАТ
КБ «ПриватБанк» про надання їй
споживчого кредиту в розмірі 3 280, 85 грн.
на строк 12 місяців по 18 травня 2007 року
включно за умови сплати за його
користування відсотків у розмірі 1 % на
місяць на суму залишку заборгованості,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 52, 49
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) строки.

Також судом першої інстанції було
правильно встановлено, що ОСОБА_1 свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі, яка за
розрахунками банку станом на 03.10.2013
року становить 90 257, 34 грн. і складається
з:

3280,85 грн. - заборгованість за кредитом;

27 487, 03 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

629, 88 грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом;

54 085, 42 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та
правил надання банківських послуг, а
саме: 500, 00 грн. - штраф (фіксована
частина); 4 274,16 грн. - штраф (процентна
складова), що підтверджується наданим
суду Розрахунком заборгованості (а.с. 2).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції керувався 525-526, 530, 610,
612, ч. 1 ст. 629, ч. 1 ст. 1054 ЦК України та
виходив з того, що ОСОБА_1 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконала, а тому заборгованість у
розмірі 90 257, 34 грн. підлягає стягненню з
неї у судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

На підставі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог та умов -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з п.п. 5.1, 5.3 Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»,
при порушенні Позичальником будь-якого
із зобов'язань, передбачених заявою та
п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0, 15 від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

При порушенні Позичальником строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
Договором більш ніж на 30 днів,
Позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову.

Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») підписані головою
правління банку, але не мають підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутня дата їх складання або підпису
сторонами, а також жодна ідентифікуюча
ознака на предмет їх невід'ємності від
заяви ОСОБА_1 про надання споживчого
кредиту. У Заяві не зазначено, що
неврегульовані у ній питання
регулюються відповідно до Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, у
Заяві є посилання на п. 4.2. Умов лише
щодо сплати 10 % на місяць при порушення
зобов'язань.

Таким чином, підстав вважати, що банком
отримана згода ОСОБА_1 на укладення
кредитного договору з урахуванням
вказаних Умов, на які посилається
позивач, немає, а тому правовідносини
між сторонами з приводу кредитування
регулюються тільки Заявою
позивальника.

Отже, суд першої інстанції
безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню у
розмірі 54 085, 42 грн. і штрафи відповідно
до пункту 5.3. Умов та правил надання
банківських послуг, а саме: 500, 00 грн. -
штраф (фіксована частина); 4 274,16 грн. -
штраф (процентна складова).

Також колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції було безпідставно
стягнено суму тіла кредиту, відсотків
та комісії з огляду на таке.

Згідно заяви про видачу кредиту
останній платіж по погашенню кредитної
заборгованості ОСОБА_1 повинна була
здійснити 15 травня 2007 року, з позовом до
суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
лише 09 грудня 2013 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 не була належним чином
повідомлена про день, час та місце
розгляду справи, оскільки адресовані
їй судові повістки поверталися до суду
за закінченням терміну зберігання. На
думку колегії суддів, з опублікуванням
оголошення у газеті «Урядовий кур'єр»
ОСОБА_1 також не може вважатися
належним чином повідомленої про
розгляд справи, так як судом першої
інстанції було встановлено її
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання. Звертаючись
до суду із заявою про перегляд заочного
рішення ОСОБА_1 свої вимоги, окрім
іншого, обґрунтовувала тим, що банк
звернувся до суду з пропуском строку
позовної давності, однак суд першої
інстанції вказані доводи до уваги не
взяв та відмовив у задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення. До
апеляційної скарги ОСОБА_1 додала заяву
про застосування строків позовної
давності та відмову у зв'язку з цим у
задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе взяти до уваги заяву
ОСОБА_1 про застосування строків
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості по тілу
кредиту, процентам та комісії.

Отже, заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді