Справа № 570/732/14-ц
Номер провадження 2/570/671/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
застосування наслідків визнання
правочину недійсним,-

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 22 березня 2005 року між
позивачем, що діяв від імені ОСОБА_5, та
ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу 46/100 житлового будинку
з надвірними будівлями, який
розташований по АДРЕСА_1. Рішенням
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 10 травня 2012 р.
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу. Рішенням апеляційного
суду Рівненської області 21 червня 2012
року рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
10.05.2012 р. скасоване. Ухвалене нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 про
визнання договору недійсним
задоволені. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу 46/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого у АДРЕСА_1 від 22 березня
2005 року, зареєстрований в реєстрі за №
210, укладений між ОСОБА_3, котрий діяв
від імені ОСОБА_5 на підставі
довіреності від 03 червня 2004 року за № 522
та ОСОБА_6, та повернуто сторони по
договору в попередній стан. Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 вересня 2012 року в справі №
6-31198св12 касаційна скарга ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_3 відхилена. Рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 21 червня 2012 року залишене без змін.
Так, згідно ч.1 ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Сторони визнаного судом недійсним
договору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.
Позивач та відповідач ОСОБА_4 є їх
спадкоємцями. А тому вони успадкували
всі їх права та обов'язки відповідно до
ст. 1218 ЦК України. Батьком позивача
(покупцем) сплачено батьку відповідача
(продавцеві) 20 000 грн. за придбане майно.
За час, що пройшов після укладення
договору до визнання його недійсним,
батьком позивача ОСОБА_6 та позивачем
вкладено значні кошти на утримання та
ремонт квартири. Вказані обставини
стверджуються договором підряду №1 від
21 березня 2006 року, актами приймання
виконаних підрядних робіт №1, №2, №3,
актами приймання виконаних підрядних
робіт №10, №11, №12 до договору підряду
№10 від 01 жовтня 2008 року. Загальна сума
коштів на ремонт квартири становить 155
063,17 грн. Також позивач поніс витрати за
житлово-комунальні послуги, і їх
вартість (46/100) складає 4 167, 45 грн.
Зважаючи на вартість майна станом на
час звернення до суду позивач просить
суд постановити рішення, яким стягнути
з відповідача на його користь 164 993 грн. -
вартість майна (46/100 частини будинку); 155
063,17 грн. - кошти, що були витрачені на
ремонт квартири; 4 167, 45 грн. - кошти,
пов'язані з утриманням майна, та судові
витрати в сумі 2 514, 13 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та пояснив суду про
обставини, щзо описані вище.

Відповідач не з'явився в судове
засідання.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив суду, що немає
правових підстав для задоволення
позову. Так, спірна частина будинку
була продана за 2000 грн. Щодо
відшкодування витрат на ремонт та
утримання майна - то позивач знав про
те, що такий ремонт проводити не можна;
крім того, він користувався цим майном,
а тому немає підстав для стягнення 4 167,
45 грн. як кошти, сплачені за утримання
майна.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 22
березня 2005 року між позивачем, що діяв
від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_6 укладено
договір купівлі-продажу 46/100 житлового
будинку з надвірними будівлями, який
розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 10 травня
2012 р. відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області 21 червня 2012 року
рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 10.05.2012 р.
скасоване. Ухвалене нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
договору недійсним задоволені. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу 46/100
частин житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 від
22 березня 2005 року, зареєстрований в
реєстрі за № 210, укладений між ОСОБА_3,
котрий діяв від імені ОСОБА_5 на
підставі довіреності від 03 червня 2004
року за № 522 та ОСОБА_6 та повернуто
сторони по договору в попередній стан.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 вересня 2012
року в справі № 6-31198св12 касаційна
скарга ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3
відхилена. Рішення апеляційного суду
Рівненської області від 21 червня 2012
року залишене без змін.

Відповідно до ст. 216 ЦК у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій сторонні
у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Позивач заявляє вимогу про стягнення з
ОСОБА_4 20 000 грн., ніби сплачених за 46/100
частини майна, проте будь-яких доказів
того, що саме така сума була сплачена,
суду не надав.

В п. 4 договору від 22.03.2005 р. зазначено, що
продаж вчинено за 2 000,00 (дві тисячі)
гривень, які продавець одержав до
підписання цього договору. Рішенням
апеляційного суду Рівненської області
від 21.06.12 р. також встановлено, що за
отримане майно було сплачено саме 2 000
грн.

Отже, позовні вимоги в цій частині
підлягають до задоволення частково, і
саме грошові кошти в сумі 2 000 грн. слід
стягнути з відповідача на користь
позивача. Адже спірне майно збереглося
в натурі, і правових підстав стягувати
саме 164 993 грн. - вартість майна (46/100
частини будинку) у суду немає.

Позивач зазначає, що ним були сплачені
грошові кошти:

· відповідно до акту №1 за квітень
2006 року сплачено за
ремонтно-будівельні роботи кошти в
сумі 11 422, 80 гривень;

· згідно акту №2 за травень 2006 року
сплачено за ремонтно-будівельні роботи
кошти в сумі 16 828, 80 гривень;

· відповідно до акту №3 за травень
2007 року - 3 678,80 гривень;

· згідно акту №10 за жовтень 2008
року сплачено за електротехнічні
роботи 11 165,35 гривень;

· у відповідності до акту №11 за
жовтень 2008 року сплачено за
влаштування опалення 48 111,13 гривень;

· згідно акту №12 за жовтень 2008
року сплачено за ремонт у ванній
кімнаті 63 858,29 гривень.

Загальна сума коштів на ремонт
квартири становить 155 063,17 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України, якщо
поліпшення не можуть бути відокремлені
від майна, лише добросовісний набувач
(володілець) має право на відшкодування
здійснених витрат у сумі, на яку
збільшилась його вартість.

Те, що ОСОБА_6, а також ОСОБА_3 не
являються добросовісними набувачами
(володільцями), підтверджується
наступними доказами:

- заявою ОСОБА_5 від 29.12.2005 р. про
скасування довіреності, виданої на ім'я
ОСОБА_3 03.06.2004 р. на розпорядженням всім
своїм майном, та забороною йому
виконувати будь-які дії, що ґрунтуються
на зазначеній довіреності, від його
імені;

- договором підряду від 21.03.2006 р. на
ремонтно-будівельні роботи в АДРЕСА_1;

- скаргою ОСОБА_9 від імені та в
інтересах ОСОБА_4 до прокуратури
Здолбунівського району Рівненської
області про те, що не дивлячись на
заборону суду, ОСОБА_3 проводить ремонт
у спірній частині будинку;

- рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 21.06.2012 р., яким
визнано недійсним договір
купівлі-продажу 46/100 частин будинку
внаслідок зловмисної домовленості
ОСОБА_3 з ОСОБА_6

Крім того, позивач не надав суду
будь-яких доказів того, що він дійсно
поніс вказані витрати, оскільки в
якості доказів він надав суду лише
договір підряду від 21.03.2006 р. та акти
приймання виконаних підрядних робіт,
проте не надав суду платіжних
документів, які б підтверджували
оплату цих робіт.

За таких умов позов в цій частині не
підлягає до задоволення як
безпідставно заявлений та недоведений.

Суд вважає, що підлягають до
задоволення позовні вимоги про
стягнення з відповідача грошових
коштів, понесених у зв'язку з
утриманням майна. Так, відповідач не
довів суду, що позивач мав технічну
можливість не опалювати спірні 46/100
частин майна; чи що позивач весь час
користувався цим майном.

За таких умов заявлений в цій частині
позов підлягає до задоволення
повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами
відбувається за правилами статті 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
застосування наслідків визнання
правочину недійсним - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2,
мешканця АДРЕСА_1) 2 000 грн. - грошові
кошти внаслідок застосування
наслідків реституції; 4 167, 45 грн. -
кошти, пов'язані з утриманням майна; 243,
60 грн. - судові витрати, а всього 6 411
(шість тисяч чотириста одинадцять) грн.
05 коп.

В задоволенні решти заявлених позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Красовський О.О.