АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в І інстанції:
Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової
К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

з участю адвокатів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 на
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 04 червня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
державної казначейської служби
України, третя особа - ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до державної
казначейської служби України, третя
особа - ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
завданої злочином, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що 09.10.2011 року в
період з 9 години 50 хвилин до 10 години 20
хвилин у м. Гола Пристань у приміщенні
відділу управління кримінального
розшуку Голопристанського районного
відділу міліції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Херсонській області капітан міліції
ОСОБА_4, перебуваючи на службі в органах
внутрішніх справ України, обіймаючи
посаду дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
Голопристанського райвідділу міліції
наніс йому удари руками та ногами в
різні частини тіла, внаслідок чого
заподіяв середньої тяжкості тілесні
ушкодження. У зв'язку з отриманими
ушкодженнями він перебував на
стаціонарному лікуванні та витратив
3448,99 грн.

Вироком Голопристанського районного
суду Херсонської області від 12.04.2012
року ОСОБА_4 визнано винуватим та
засуджено за ч.1 ст.122, ч.2 ст.365 КК
України.

Протиправними діями працівника
міліції ОСОБА_4 йому також спричинена
психологічна травма, що вплинула на
його нервовий стан, а постійні душевні
переживання вплинули на його стосунки
із членами сім'ї, знайомими та призвели
до порушення звичного способу життя та
необхідності організації зусиль для
його відновлення.

Розмір завданої злочинними діями
працівника міліції моральної шкоди він
оцінює в 70000 грн., зважаючи, що на ґрунті
отриманого стресу в нього розвився
патологічний страх, який
супроводжується постійними нервовими
розладами, що призводить до додаткових
душевних страждань і заважає
відновленню нормальних життєвих
стосунків з близькими.

З огляду на викладене, з посиланням на
Закон України «Про міліцію»,
ст.ст.1166-1167, 1176 ЦК України просив суд
стягнути на його користь за рахунок
Державного бюджету України моральне
відшкодування у розмірі 70000 грн.,
матеріальне в сумі 3448,99 грн., та витрати
на правову допомогу в сумі 12000 грн.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 04.06.2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє
від імені ОСОБА_3 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове про задоволення позовних вимог у
повному об'ємі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд визначаючи особу
відповідальну за шкоду не врахував
положення ст.25 Закону України «Про
міліцію» та ст.1174 ЦК України.

Окрім того, суд не роз'яснив позивачу
вимоги закону відносно порядку заміни
неналежного відповідача належним.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом установлено, що 09.10.2011 року
відносно позивача було скоєно злочин,
працівником міліції ОСОБА_4, який
спричинив йому тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Вина працівника міліції ОСОБА_4
встановлена вироком Голопристанського
районного суду Херсонської області від
12.04.2012 року, який набрав законної сили,
із якого вбачається, що ОСОБА_4 визнано
винуватим та засуджено за те, що він
будучи службовою особою, працюючи
дільничним інспектором міліції
Голопристанського РВ МВС України в
Херсонській області, виконуючи функції
представника влади, пов'язані з
несенням служби, перевищив надану йому
владу та службові повноваження,
заподіяв ОСОБА_3 середньої тяжкості
тілесні ушкодження за наступних
обставин.

09.10.2011 року з 9 години 50 хвилин до 10
години 20 хвилин в приміщенні відділу
управління кримінального розшуку
Голопристанського районного відділу
міліції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Херсонській
області в м. Гола Пристань, ОСОБА_4
перевищуючи свою владу та службові
повноваження та діючи з метою помсти за
конфлікт, який відбувся між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 наніс останньому удари руками
та ногами в різні частини тіла.

В результаті чого ОСОБА_3 були
заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження, що спричинило тривалий
розлад здоров'я. Цими діями ОСОБА_4
завдав істотної шкоди охоронюваним
законом інтересам ОСОБА_3 та державним
інтересам у вигляді підриву авторитету
органів міліції України (а.с. 4-9,35-42).

Таким чином, матеріалами справи
встановлено, що правовідносини сторін
виникли з відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої позивачу
незаконними діями працівника міліції.

Відповідно до положень ст. 5 Закону
України «Про міліцію» у разі
невиконання працівниками міліції
вимог, встановлених цією статтею, особа
права, якої були порушені, та/або її
представники (родичі, захисник) можуть
звернутися до суду із заявою про
відшкодування шкоди у встановленому
законом порядку.

Відшкодування моральної шкоди
проводиться у разі, коли незаконні дії
або бездіяльність працівників міліції
завдали моральної втрати
громадянинові, моральних страждань,
призвели до порушення його нормальних
життєвих зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Моральною шкодою
визнається страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Згідно ч.ч. 1,2 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданими відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності) в
інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною першою ст.33 ЦПК України
визначено, що суд за клопотанням
позивача не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом або залучає до
участі у справі іншу особу, як
співвідповідача.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач, як на підставу позову
посилався на вирок суду, яким ОСОБА_4
визнано винуватим та засуджено за те,
що він будучи службовою особою,
працюючи дільничним інспектором
міліції Голопристанського РВ МВС
України в Херсонській області,
виконуючи функції представника влади,
пов'язані з несенням служби, перевищив
надану йому владу та службові
повноваження, заподіяв ОСОБА_3
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Проте позивач з позовними вимогами до
управління МВС України у Херсонській
області не звертався, клопотання про
залучення в якості співвідповідача або
про заміну неналежного відповідача на
належного не заявляв, а суд
апеляційної інстанції в ході розгляду
справи в апеляційному порядку не має
повноважень на залучення до участі у
справі належного відповідача, тому
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що позов пред'явлено до неналежного
відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції відносного того, що саме
ОСОБА_4 є особою відповідальною за
заподіяну шкоду, оскільки відповідно
до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне порушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно - правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з цих питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

В порушення вимог зазначеної норми
права суд першої інстанції обставини
встановлені вироком суду відносно
ОСОБА_4 не врахував, а тому прийшов до
неправильного висновку відносно особи
відповідальної за заподіяння
позивачеві шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвалене судове рішення суду
підлягає частковій зміні із
виключенням із його мотивувальної
частини висновків суду відносно того,
що саме ОСОБА_4 є особою відповідальної
за заподіяння шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від
імені ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 04 червня
2014 року залишити без змін, виключивши з
його мотивувальної частини висновок
суду відносно того, що саме ОСОБА_4 є
особою відповідальної за заподіяння
шкоди.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: