У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

Хоти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська
агенція з повернення боргів»)
звернулась з вказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
договору № 95/2951BCL від 29 серпня
2011 року, укладеного між ПАТ «Платинум
Банк» та ОСОБА_3, останній отримав
кредитні кошти у розмірі 11 368 грн. Між
ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК
Бізнесфінанс» 26 липня 2012 року було
укладено договір про відступлення
права вимоги, за яким право вимоги по
вищевказаному кредитному договору
було відступлене на користь ТОВ «ФК
Бізнесфінанс».

У свою чергу 08 жовтня 2012 року між ТОВ
«ФК Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК
«Європейська агенція з повернення
боргів» було укладено договір
факторингу № 2, у
відповідності до умов якого, ТОВ «ФК
Бізнесфінанс» відступило позивачу
право вимоги від відповідача коштів,
право на одержання яких належить ТОВ
«ФК Бізнесфінанс», а позивач набув
права вимоги грошових коштів від
відповідача. Відповідно до виписки з
реєстру боржників від 08 жовтня 2012 року
позивач набув права грошової вимоги до
відповідача у сумі 11 663 грн. 79 коп., що
відповідає сумі заборгованості за
кредитним договором № 95/2951BCL від 29
серпня 2011 року, яка
складається з 9 503 грн. 13 коп. -
заборгованість по тілу кредиту;
1 364 грн. 28 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
796 грн. 38 коп. - пеня за порушення
графіку погашення заборгованості, яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 лютого 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів», посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції
виходив із того, що позивачем не надано
належних доказів того, що первісним
кредитором ПАТ «Платинум Банк» було
відступлено ТОВ «ФК Бізнесфінанс»
право грошової вимоги до боржника
ОСОБА_3, умовами якого передбачалося б
право наступного відступлення ТОВ «ФК
Бізнесфінанс» права грошової вимоги
третій особі.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці не ґрунтуються на
матеріалах справи та суперечать нормам
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що між ПАТ «Платинум
Банк» та ОСОБА_3 29 серпня 2011
року було укладено кредитний договір
зі страхуванням життя позичальника №
95/2951ВСL, за умовами якого відповідач
отримав кредитні кошти у розмірі 11 368
грн. з процентною ставкою за
користування кредитом 14% річних, з
датою повернення кредиту - 29 серпня 2014
року (а. с. 6, 7).

08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК
Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська
агенція з повернення боргів» укладено
Договір факторингу № 2, у відповідності
до умов якого, ТОВ «ФК Бізнесфінанс»
відступило позивачу право вимоги від
відповідача коштів за Кредитним
договором (а. с. 18-20, 94-97).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

У зв'язку з порушенням виконання умов
кредитного договору, станом на
25 липня 2012 року утворилася
заборгованість у загальному розмірі 10
839 грн. (а. с. 13).

У відповідності до ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом. Кредитор у
зобов'язанні не може бути замінений,
якщо це встановлено договором або
законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з
тим, що попередні учасники зобов'язань
вибувають з цих відносин, а їх права та
обов'язки переходять до суб'єктів, які
їх замінюють.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Суди, як на одну із підстав відмови у
задоволенні позову, посилались на
відсутність у матеріалах справи
договору факторингу, укладеного між
первісним кредитором ПАТ «Платинум
Банк» та фактором ТОВ «ФК
Бізнесфінанс», умовами якого
передбачалося б право наступного
відступлення ТОВ «ФК Бізнесфінанс»
права грошової вимоги третій особі.

Проте у матеріалах справи є копія листа
ТОВ «Фінансова компанія
«Бізнесфінанс» № 611 від 18 липня 2013 року,
згідно якого ТОВ «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» було повідомлено, що надати
копії договорів про відступлення права
вимоги, укладених між ПАТ «Платинум
Банк» та ТОВ «Фінансова компанія
«Бізнесфінанс», неможливо, оскільки
інформація, яка знаходиться у
договорах являється комерційною
таємницею ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ
«Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (а.
с. 92); та копія витягу з додатку № 1 до
листа № 611, у якому зокрема, вказано
інформацію щодо договору відступлення
права вимоги № 20120726-Г від 26 липня 2012
року (а. с. 93).

Також у справі є лист-повідомлення ПАТ
«Платинум Банк» (первісний кредитор)
від 26 липня 2012 року адресований ОСОБА_3
(боржнику) про відступлення права
вимоги за кредитним договором від 29
серпня 2011 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс»
за договором № 20120726-Г від 26 липня 2012
року (а. с. 15).

Тобто, суди помилково вважали, що
позивачем не додано доказів, які б
підтверджували укладення між ПАТ
«Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова
компанія «Бізнесфінанс» договору про
відступлення права вимоги від 26 липня
2012 року.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

У п. 5.3 договору факторингу № 2 від 08
жовтня 2012 року фактор зобов'язується
протягом 45 (сорока п'яти) робочих днів
починаючи від Розрахункової дати від
імені Клієнта надіслати за власний
рахунок письмові повідомлення
Боржникам про відступлення Клієнтом
прав вимоги Фактору. Фактор
зобов'язується самостійно (без участі
Клієнта) забезпечити надіслання від
імені Клієнту письмових повідомлень
про відступлення фактору прав вимог
(а. с. 96).

З матеріалів справи вбачається, що 16
жовтня 2012 року боржнику, за адресою,
вказаною ним під час укладення
кредитного договору, цінним листом
було надіслано повідомлення про
відступлення права грошової вимоги за
вих. № 000647420 від 16 жовтня 2012
року та повідомлення про зміну умов
кредитного договору за вих. № 000647420 від
цієї ж дати (а. с. 91).

Таким чином суди, у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України не надали
належної оцінки наявним у справі
доказам, на вищевикладені обставини
уваги не звернули, не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи та дійшли передчасного висновку
про відмову у задоволенні позову, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» задовольнити
частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко