Справа № 2-434/11
Провадження №6/145/4/2014
У Х В А Л А

"05" лютого 2014 р. Тиврівський районний
суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчака А.
Г.

за участю секретаря
Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
заступника начальника ВДВС
Тиврівського районного управління
юстиції Олійник Н.А. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за
кордон ,-

встановив :

Заступник начальника ВДВС
Тиврівського РУЮ Олійник Н.А. звернулая
до суду із поданням, в якому вказує, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Тиврівського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист № 2-434/11,
виданий 16.08.2011 р.Тиврівським районний
судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% з усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

11.10.2013 р. на виконання виконавчого листа
№ 2-434/11, виданого 16.08.2011 р. Тиврівським
районний судом відповідно до ст.25 ЗУ
"Про виконавче провадження" винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії постанов надіслані
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вих. №3270 від 11.10.2013.

Боржник ОСОБА_2 рішення суду в повному
обсязі не виконує. Він неодноразово
викликався до відділу державної
виконавчої служби Тиврівського
районного управління юстиції , був
повідомлений про суму боргу по
аліментах, але заборгованість по
аліментах не сплачує. Заборгованість
по аліментах станом на 01.01.2014 р.
становить 11901,71 грн.

В зв'язку з тим, що боржником не було
надано підтверджуючі документи про
сплату заборгованості по аліментах на
підставі ст.74 Закону України "Про
виконавче провадження" 22.10.2013 державним
виконавцем проведено розшук майна
боржника. В результаті вжитих заходів
встановлено, що майно, на яке можливо
звернути стягнення за боржником не
рахується, розрахункові рахунки
відсутні.

27.01.2014 р. ОСОБА_3 звернулась із
клопотанням до відділу державної
виконавчої служби Тиврівського
районного управління юстиції про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2

Просить тимчасово обмежити ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Гнівань,
Тиврівського району, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, фактичне місце
проживання боржника АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві
виїзду за межі України до повного
виконання ним судового рішення №2-434/11,
виданого 16.08.2011 р. Тиврівським районним
судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% з усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В судовому засіданні заступник
начальника ВДВС Тиврівського
районного управління юстиції Олійник
Н.А. подання уточнила, вказавши, що
розмір заборгованості з аліментів
становить 11901,71 грн., пояснила суду, що
виконавчий лист подано на виконання до
ВДВС Тиврівського районного
управління юстиції 11.10.2013 р. із боргом в
сумі 10868 грн.. Боржник із 11.10.2013 р. не
працює, однак щомісячно надає
квитанції про сплату аліментів через
відділення зв'язку на 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.7.13.1 Інструкції з
органіізації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом № 489/20802
від 02.04.2012 р. (Мін'юст) ДВС. У разі, якщо
боржник не працює, то йому
обраховується заборгованість,
виходячи із середньомісячної
заробітної плати для відповідної
місцевості.

Згідно довідки управління статистики
в Тиврівському районі середня зарплата
по району значно перевищує прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку і
тому на сьогоднішній день працюючий на
мінімальну зарплату сплачує меншу суму
аліментів, ніж нараховується
непрацюючому приблизно у 2 рази і тому у
боржника після втрати роботи виникла
заборгованість і на 01.02.2014 р.ю складає
11901,71 грн.

За вказаний період він їздив в Крим на
заробітки і квитанції приносила його
нова дружина. Інформації про те, що
ОСОБА_2 має намір виїхати за межі
України до ДВС не надходило. Лише
стягувачка звернулася із клопотанням
про обмеження в праві виїзду за кордон.
Інформації про наявність у ОСОБА_2
закордонного паспорта ДВС не має.

Просить задоволити подання з підстав,
викладених у ньому.

Суд, вислухавши державного виконанвця,
вважає, що в задоволенні подання слід
відмовити, входячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" при
наявності зазначених у цій нормі
підстав для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон, громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
чи вилучено або затримано паспорт,
зокрема, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Так, згідно ст.12 Міжнародного
пакту про громадянські і політичні
права кожному, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, належить,
у межах цієї території право на вільне
пересування і свободу вибору місця
проживання. Кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Згадані права не можуть бути об'єктом
жодних обмежень, крім тих, які
передбачені законом і які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав та
свобод інших осіб і є сумісними з
іншими правами, визначеними у цьому
Пакті.

ОСОБА_2 має неврегульовані аліментні
зобов'язання, по виконавчому листі №
2-434/11, виданим 16.08.2011 р. Тиврівським
районним судом, за яким він
зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% з усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

11.10.2013 р. на виконання вказаного
виконавчого листа, згідно ст.25 ЗУ "Про
виконавче провадження" винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії якої надіслані
боржнику ОСОБА_2 та стягувачці ОСОБА_3
за вих. № 3270 від 11.10.2013.

Згідно подання заступника начальника
ВДВС Тиврівського районного
управління юстиції Олійник Н.А. боржник
ОСОБА_2 рішення суду в повному обсязі не
виконує, в зв'язку з чим, неодноразово
викликався до відділу державної
виконавчої служби Тиврівського
районного управління юстиції та був
повідомлений про суму боргу по
аліментах.

Заборгованість боржника ОСОБА_2
за аліментами станом на 01.02.2014 року
становить 11901,71 грн., що стверджується
розрахунком заборгованості станом на
січень 2014 р. Із даного розрахунку
вбачається, що ОСОБА_2 з березня 2013 р.
регулярно сплачував аліменти в
середньому по 465 грн. на місяць, що
становить більше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
який в період з 01.01.2013 р. до 01.12.2013 р.
дорівнює 363 грн., оскільки прожитковий
мінімум на дитину відповідного віку
становив 1210 грн.

Боржник ОСОБА_2 не працює, тому розмір
аліментів йому нараховується
відповідно до п.7.13.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 489/20802
від 02.04.2012 р., виходячи із
середньомісячної заробітної плати для
відповідної місцевості.

Згідно довідки управління статистики в
Тиврівському районі середня зарплата
по району значно перевищує прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку
та встановлену законом мінімальну
заробітню плату і тому на сьогоднішній
день працюючий на мінімальну зарплату
сплачує меншу суму аліментів, ніж
нараховується непрацюючому приблизно
у 2 рази, що потягло збільшення
заборгованості у ОСОБА_2 після втрати
ним роботи.

Однак в матеріалах подання відділу
державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції всупереч положенням п.18 ч.3 ст.11
чинного Закону України "Про виконавче
провадження" немає ніяких даних про
свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язання щодо виплати зазначеної
грошової суми. Державною виконавчою
службою не з'ясовано чи є у боржника
об'єктивна можливість відразу
виплатити нараховану суму, оскільки
він не працює, а інших джерел прибутків
не встановлено.

Доказів на про намір ОСОБА_2 виїхати за
кордон суду також не надано.

У зв'язку з наведеним і згідно з
практикою Верховного Суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ застосування тимчасового
обмеження права особи на виїзд за межі
України (за кордон ) слід вважати
доцільним згідно ч.1 п.5, ч.2 ст.6 Закону
України "Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України",
коли особа ухиляється від виконання
зобов'язання, покладеного на неї
рішенням суду.

ОСОБА_2 від виконання покладеного на
нього обов'язку за рішенням суду не
ухиляється, оскільки, не зважаючи на те,
що не працює, він регулярно сплачує
аліменти в міру своєї матеріальної
можливості.

Таким чином, в судовому засіданні
держвиконавцем не доведено, факту
ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів, а
відтак і не вбачається підстав для
обмеження його у праві виїзду за
кордон.

Керуючись ст.ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", ст.377-1, п.24-1
ч.1 ст.293 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні подання заступника
начальника ВДВС Тиврівського
районного управління юстиції Олійник
Н.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за кордон відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подана до апеляційного суду Вінницької
області через Тиврівський районний суд
протягом п'яти діб з дня проголошення, а
особами, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутні під час
оголошення ухвали, - протягом 5-ти днів з
дня отримання її копії.

Суддя: А. Г. Мазурчак