КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2609/13-ц
Провадження № 2/520/2210/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Сушко М.О., Харитоновій І.С.,

Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4, УДАІ ГУМВС України в
Одеській області

про визнання права власності на
автомобіль

та усунення перешкод у здійсненні
права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4,
УДАІ ГУМВС України в Одеській області,
в якому просила визнати за нею право
власності на автомобіль Пежо 605, д/н
НОМЕР_1, 1991 року випуску, сірого кольору,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, а також
усунути їй перешкоди у здійсненні
права власності на вказаний автомобіль
шляхом зобов'язання УДАІ ГУМВС України
в Одеській області видати автомобіль з
арешт майданчику тимчасового
затримання автотранспорту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3
посилається на те, що 23.09.2009 року за
договором купівлі-продажу вона
придбала автомобіль Пежо 605, д/н НОМЕР_1,
1991 року випуску, сірого кольору, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_3. Автомобіль
був зареєстрований МРЕВ № 3 УДАІ ГУМВС
України в Одеській області та їй було
видано свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4.

02 лютого 2013 року автомобіль було
зупинено працівниками ДАЇ та при
перевірці було встановлено
невідповідність номера кузова
автомобіля, тому номеру, який зазначено
у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу, після чого
автомобіль передано на арешт майданчик
тимчасового затримання
автотранспорту.

Отже, позивачка вказує, що нею був
придбаний автомобіль, в якому була
здійснена заміна кузова без
відповідної перереєстрації в органах
ДАІ.

ОСОБА_3 стверджує, що вона правомірно
набула право власності на спірний
автомобіль, а його зберігання на арешт
майданчику тимчасового затримання
автотранспорту порушує це право.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився,
14.03.2013 року подав до канцелярії суду
заяву, в якій проти задоволення позову
не заперечував, просив розглянути
справу за його відсутності (а.с. 14).

УДАІ ГУМВС України в Одеській області у
судове засідання не з'явилося,
повідомлено належним чином (а.с. 80).

Вислухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні 23.09.2009
року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4
автомобіль Пежо 605, д/н НОМЕР_1, 1991 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_3. Автомобіль був
зареєстрований МРЕВ № 3 УДАІ ГУМВС
України в Одеській області та їй було
видано свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.
5, 31-44).

Після придбання автомобілю та його
реєстрації в органах ДАІ було
здійснено заміну кузову з НОМЕР_3 на
НОМЕР_2 без повідомлення ДАІ та без
перереєстрації з одержанням нового
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 пояснив суду, що заміну кузову
спірного автомобілю здійснював
відповідач ОСОБА_4 та саме він повинен
був оформити документи на таку заміну в
органах ДАІ, однак ніяких доказів на
підтвердження цих обставин в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України суду не надав.

З пояснень представника позивачки
також слідує, що 02 лютого 2013 року
автомобіль було зупинено працівниками
ДАІ та при перевірці було встановлено
невідповідність номера кузова
автомобіля, тому номеру, який зазначено
у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу, після чого
автомобіль передано на арешт майданчик
тимчасового затримання
автотранспорту.

Згідно положень ст. 37 Закону України
«Про дорожній рух» забороняється,
зокрема, експлуатація
незареєстрованих (неперереєстрованих)
транспортних засобів, ідентифікаційні
номери складових частин яких не
відповідають записам у реєстраційних
документах. Експлуатація транспортних
засобів також забороняється в разі
порушення вимог щодо їх
переобладнання.

За таких обставин, дії співробітників
ДАІ щодо передання на арешт майданчик
спірного автомобілю були правомірними,
станом на момент ухвалення рішення у
справі ОСОБА_3 не здійснила
перереєстрацію транспортного засобу
щодо заміни кузова автомобіля з НОМЕР_3
на новий НОМЕР_2, а тому суд не вбачає
правових підстав для задоволення її
позовних вимог в частині зобов'язання
УДАІ ГУМВС України в Одеській області
видати позивачці автомобіль з арешт
майданчику тимчасового затримання
автотранспорту.

Відповідно до п. 33 Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №
1388 «Про затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» перереєстрація
транспортних засобів проводиться у
разі отримання свідоцтва про
реєстрацію замість утраченого або не
придатного для користування, зміни їх
власників, місця стоянки,
місцезнаходження або найменування
власників - юридичних осіб, місця
проживання або прізвища, імені чи по
батькові фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів, а
також у разі зміни кольору,
переобладнання транспортного засобу
чи заміни кузова, інших складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери.

Згідно п. 37 вказаної Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №
1388 державна реєстрація
(перереєстрація) переобладнаних
транспортних засобів проводиться на
підставі документів про відповідність
їх вимогам безпеки дорожнього руху та
документів, що підтверджують
правомірність придбання встановлених
кузовів (рам), які мають
ідентифікаційні номери (у разі їх
заміни).

Документами про відповідність
переобладнаних транспортних засобів
вимогам безпеки дорожнього руху є:

для транспортних засобів,
переобладнаних суб'єктами
господарювання, які провадять
господарську діяльність з
переобладнання п'яти і більше
транспортних засобів протягом року, -
свідоцтво про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
оформлене державним підприємством
"ДержавтотрансНДІпроект" або Центром
безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем при МВС на
відповідний вид переобладнання, що
подається разом із сертифікатом
відповідності (наявність необов'язкова
для транспортних засобів,
переобладнаних для роботи на газових
паливах), виданим органом з оцінки
відповідності, що визнаний та
призначений в установленому порядку
проводити процедуру сертифікації
транспортних засобів, та актом
приймання-передачі транспортного
засобу за формою згідно з додатками 3, 4
і 6;

для транспортних засобів,
переобладнаних в індивідуальному
порядку, а також транспортних засобів,
переобладнаних для роботи на газових
паливах, - акт технічної експертизи
(крім переобладнаних автобусів) за
формою згідно з додатком 5 або
сертифікат відповідності, виданий
випробувальною лабораторією (центром),
що має атестат акредитації відповідної
галузі та повноваження щодо проведення
перевірки технічного стану
транспортних засобів, органом з оцінки
відповідності, що визнаний та
призначений в установленому порядку
проводити процедуру сертифікації
транспортних засобів, чи
підприємством, що має сертифікат
відповідності державної системи
сертифікації УкрСЕПРО з установлення
відповідності конструкції
переобладнаного транспортного засобу
умовам (вимогам), викладеним у
документі про погодження
переобладнання.

Переобладнання транспортних засобів
шляхом заміни кузовів (рам), які мають
ідентифікаційні номери, здійснюється
за попередньою згодою підрозділів
Державтоінспекції.

Власникам переобладнаних транспортних
засобів видаються нові свідоцтва про
реєстрацію із зазначенням нових
ідентифікаційних номерів складових
частин або особливостей конструкції,
що виникли в результаті її зміни.

У таких свідоцтвах зазначається рік
випуску легкового автомобіля або
виготовленого на його базі автомобіля,
який повинен відповідати року випуску
встановленого кузова. Рік випуску
такого автомобіля не змінюється у разі
неможливості встановити рік випуску
його кузова.

В порушення вимог вказаних положень
Постанови Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388 після придбання
автомобілю Пежо 605, д/н НОМЕР_1, 1991 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_3 ОСОБА_3 при
здійсненні заміни кузову автомобіля на
НОМЕР_2 не було надано документів про
відповідність нового кузову вимогам
безпеки дорожнього руху та документів,
що підтверджують правомірність
придбання встановленого кузову (рами),
а також не було одержано попередньої
згоди підрозділу Державтоінспекції на
переобладнання транспортних засобів
шляхом заміни кузовів (рам), які мають
ідентифікаційні номери.

Суд зазначає, що внаслідок
самовільного, без додержання вимог
чинного законодавства, переобладнання
автомобілю Пежо 605, д/н НОМЕР_1, 1991 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_3 шляхом заміни
кузова на НОМЕР_2, позивачкою ОСОБА_3
фактично було створено нову річ.

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає за неможливе визнавати за
ОСОБА_3 право власності на автомобіль
Пежо 605, д/н НОМЕР_1, 1991 року випуску,
сірого кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, в тому числі і з тих
підстав, що позивачкою не надано суду
документів про відповідність нового
кузову вимогам безпеки дорожнього руху
та документів, що підтверджують
правомірність придбання встановленого
кузову (рами).

У зв'язку із відмовою у задоволенні
позовних вимог, судові витрати ОСОБА_3
не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, УДАІ ГУМВС України в Одеській
області про визнання права власності
на автомобіль та усунення перешкод у
здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.