9 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області, про позбавлення
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа -
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області, про позбавлення
батьківських прав.

Посилалася на те, що 8 травня 2008 року між
нею та відповідачем було зареєстровано
шлюб, який розірвано рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 8 серпня 2011 року.
Від даного шлюбу у них є малолітня
дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу, син проживає разом з
матірʼ?ю та повністю знаходиться на її
утриманні. Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 1 грудня 2010 року з відповідача на
користь позивача стягнуто аліменти на
сина ОСОБА_6 в розмірі

30 % з усіх видів доходу, але не менше ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку та до досягнення
дитиною повноліття.

З жовтня 2009 року відповідач жодного
разу не відвідав сина, не цікавиться
його життям, в утриманні дитини участі
не бере. Крім того, відповідач
звертався із позовними вимогами до
суду про виключення запису про батька з
актового запису про народження дитини,
оскільки не вважав себе батьком дитини.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 1 грудня 2010
року у задоволені позовних вимог
відповідача відмовлено. Оскільки
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обовʼ?язків, не
піклується про сина, позивач просила
позбавити батьківських прав ОСОБА_5

Рішенням Арцизького районного суду
Одеської області від

14 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 до

ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, про позбавлення батьківських
прав задоволено. Позбавлено
батьківських прав

ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_6 Стягнуто
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір
в розмірі 107 грн 30 коп та витрати на
правову допомогу в розмірі 1 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 28 березня

2014 року рішення Арцизького районного
суду Одеської області від

14 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, про позбавлення батьківських
прав відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Одеської області від 28 березня 2014 року
та залишити в силі рішення Арцизького
районного суду Одеської області від

14 листопада 2013 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач ухиляється від виконання
батьківських обовʼ?язків стосовно сина
ОСОБА_6, не піклується про його духовний
і фізичний розвиток, не виявляє
інтересу до його внутрішнього світу, не
спілкується з дитиною, не надає коштів
на утримання сина.

Апеляційним судом встановлено, що в
основу рішення суду першої інстанції
покладені лише пояснення самої
позивачки, інших доказів не надано.
Відповідач пояснив, що не спілкується
із сином, тому що позивачка
перешкоджає цьому, забороняє йому
приходити до дитини, а коли він
приходить, позивачка влаштовує сварки,
тому, аби не травмувати сина,
відповідач на вимогу позивачки з ним не
спілкується.

Згідно п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від

30 березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» (із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19 грудня 2008
року

№ 20) (далі - Постанова) позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Пунктом 18 Постанови передбачено, що
відповідно до статті 165 СК України з
позовом про позбавлення батьківських
прав можуть звернутися: один із
батьків, опікун, піклувальник, особа, в
сім'ї якої проживає дитина; заклад
охорони здоров'я, навчальний або інший
дитячий заклад, у якому вона перебуває;
орган опіки та піклування; прокурор;
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років. Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати при
цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківський прав є
виключною мірою, яке тягне за собою
серйозні правові наслідки, як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Таким чином, позбавлення
батьківський прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків. Тому немає підстав
для позбавлення ОСОБА_5 батьківських
прав.

За таких обставин апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
яким відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, дійшов обґрунтованого
висновку, врахувавши, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківські обов'язки, та те, що до
відповідача раніше не застосовувались
попередження про необхідність змінити
ставлення до виховання сина.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Одеської області від
28 березня 2014 року, тому що судове
рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 28 березня

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, про позбавлення батьківських
прав, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова
О.М. Ситнік