Справа №
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014 р.

смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого судді
Нагорного А.О., при секретарі судового
засідання Сафоновій І.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Веселе цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
житловий будинок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
20.12.2000 р. він придбав у ОСОБА_2 житловий
будинок АДРЕСА_2. На момент відчуження
вказаний житловий на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
21.11.1995 р. №2074 належав відповідачці.
Цього ж дня, ОСОБА_1 було передано
ОСОБА_2 встановлену за домовленістю
вартість, а саме 5000 грн. 00 коп., остання в
зв'язку із повною оплатою вартості
передала йому ключі від будинку та
забезпечила повний доступ до нього.
Договір було укладено у простій формі,
а саме у вигляді розписки. Наступне
оформлення у встановленій формі та
реєстрація в органах БТІ не
проводилася.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився. До суду надійшла заява
представника позивача за довіреністю
ОСОБА_3, в якій позовні вимоги підтримав
повністю, просить справу розглянути
без його участі. Витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, залишити за
позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася.

Згідно ухвали суду від 18.12.2013 р.
провадження по зазначеній справі було
зупинено для проведення окремих
процесуальних дій. У відповідності до
Конвенції про правову допомогу і
правових відносин по цивільним,
сімейним та кримінальним справам, суд
направив до Компетентного суду
Російської Федерації окреме доручення
про проведення окремих процесуальних
дій щодо вручення копії позовної заяви
та повідомлення про дату та час
судового засідання відповідачу ОСОБА_2,
громадянці Російської Федерації, яка
проживає на території Російської
Федерації, а саме за адресою: АДРЕСА_3

19.06.2014 р. за вхідним №2783/14-вх. з
Головного управління юстиції у
Запорізькій області до суду надійшли
документи у зв'язку з виконанням на
території Російської Федерації
судового доручення про вручення
документів та допит відповідача ОСОБА_2

У своїй заяві відповідач ОСОБА_2 дала
пояснення про те, що вона позовні
вимоги визнає повністю. Жодних
заперечень по даній справі не має і
згодна, щоб справа розглядалась у її
відсутність.

Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, тому можливо
розглянути справу по суті у
відсутності сторін по наявним у справі
доказам, відповідно до вимог ст.158 ЦПК
України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, повно і
всебічно з'ясувавши обставини, на які
посилається позивач як на підставу
своїх вимог, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.16 ЦК України зазначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 20.12.2000 р. він придбав у
ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_2. На
момент відчуження вказаний житловий на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 21.11.1995 р. №2074 належав
відповідачці. Цього ж дня, ОСОБА_1 було
передано ОСОБА_2 встановлену за
домовленістю вартість, а саме 5000 грн. 00
коп., остання в зв'язку із повною
оплатою вартості передала йому ключі
від будинку та забезпечила повний
доступ до нього. Договір було укладено
у простій формі, а саме у вигляді
розписки. Наступне оформлення у
встановленій формі та реєстрація в
органах БТІ не проводилася.

Згідно зі ст.153 ЦК УРСР, який діяв на час
укладення, договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній формі досягнуто згоди по
всіх істотних умовах.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору.

Під час укладення Договору у зв'язку із
недостатністю часу (необхідність
швидкого повернення відповідача до
місця постійного проживання, а саме до
Російської Федерації) сторонами не
було дотримано встановлену чинним на
той час законодавством форму, що робить
не чинним договір купівлі-продажу
укладений між ними.

У зв'язку із вказаними недоліками
Договору, провести переоформлення та
реєстрацію права власності у
встановленому чинним законодавством
порядку не представляється можливим,
що в свою чергу позбавляє можливості
розпорядитися належним позивачеві
майном.

На сьогоднішній день захист права
власності шляхом визнання вказаного
договору дійсним, на думку позивача, не
принесе бажаного результату
(виникнення права власності
пов'язується з моментом реєстрації
договору яким проводиться відчуження,
а не з моментом його нотаріального
посвідчення, ст.227 ЦК УРСР), у зв'язку з
чим ОСОБА_1 змушений був звернутися до
суду із позовом про визнання власності
за набувальною давністю.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї документів вбачається, що з лютого
2001 р. ОСОБА_1 заселився і був
зареєстрований у житловому будинку,
який розташований за адресою: 72202,
АДРЕСА_2 і мешкає в ньому разом із своєю
сім'єю по теперішній час.

Факт відкритого володіння вказаним
будинком підтверджується довідкою
Веселівської селищної ради
Запорізької області від 03.12.2013 р. №4857,
довідкою про реєстрацію місця
проживання від 03.12.2013 р. №б/н (а.с.13-14).

Відповідно до ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права в
судовому порядку у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Визнання права судом відповідно до ст.16
ЦК України є одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та
перехідні положення» ЦК України
передбачено, що правила статті 344
Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав
чинності 1 січня 2004 р., тому норма ст.344
даного Кодексу може застосовуватися до
правовідносин, які виникли після 01
січня 2001 року.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1
добросовісно (сплатив встановлену
відповідачем вартість) заволодів
будинком АДРЕСА_2 та використовує понад
десять років, він має право на визнання
права власності за набувальною
давністю. До складу домоволодіння
входять: житловий будинок - літ. «А-1»,
сарай - літ. «Б», вбиральня - літ. «В»,
забор - літ. «Н». Вартість спірного
майна відповідно Резюме суб'єкта
оціночної діяльності ОСОБА_5 станом на
04.12.2013 року, становить 78731 грн. 00 коп.
(а.с.12).

Зазначені вище обставини повністю
підтверджуються доданими до позовної
заяви документами.

Питання із судовими витратами вирішити
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а
також з врахуванням думки позивача,
який просив судові витрати залишити за
ним.

На підставі викладеного, ст.ст.16, 218, 220,
344 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88,
209, 212, 213-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області
А.О.
Нагорний

07.07.2014