Справа № 2/643/40/14
Головуючий І інстанції - Погасій
Провадження: 22-ц/790/3430/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Сащенка І.С.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 25 березня
2014 року у справі за позовом заступника
прокурора Київського району м. Харкова
в інтересах Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Товариство
з обмеженою відповідальністю «Тімекс»
в особі ліквідатора Немашкалова В.М.
про визнання права іпотеки на
нежитлову будівлю, звернення стягнення
на нежитлову будівлю, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року заступник прокурора
Київського району м. Харкова в
інтересах ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що між ВАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України», правонаступником якого є ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк»
та ТОВ «Тімекс» було укладено
Генеральну угоду № 6807N4 від 27.03.2007 року з
загальним лімітом заборгованості 2 100 000
дол. США з терміном користування
кредитом за цією Генеральною угодою до
25.03.2010 року.

В рамках Генеральної угоди між банком
та позичальником було укладено:
кредитний договір № 6807К17 від 27.03.2007
року, відповідно до умов якого
позичальнику відкрито мультивалютну
кредитну лінію з лімітом
заборгованості в еквіваленті 1500 000 дол.
США, з кінцевим терміном погашення
кредиту - 25.03.2010 року; кредитний договір
№ 68608К21 від 06.10.2008 року, з усіма змінами
та доповненнями до нього, відповідно до
умов якого позичальнику було відкрито
не відновлювальну відкличну кредитну
лінію з лімітом кредитної
заборгованості - 300 000 дол. США, з
кінцевим терміном погашення кредиту
28.02.2010 року.

Зазначає, що позивачем були виконані
свої зобов'язання за укладеними з ТОВ
«Тімекс» кредитними договорами.

27.03.2007 року в забезпечення виконання
зобов»язань ТОВ «Тімекс» перед банком
за Генеральною угодою між позивачем та
ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №
6807Z64, посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міськогонотаріального
округу ОСОБА_6, за реєстровим номером №
884, відповідно до вимог якого
відповідачем передано в іпотеку банку
нежитлову будівлю літ «А-2» площею 2232,4
кв.м, реєстраційний номер № 3452992, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вказує, що відповідно до рішення
виконавчого комітету Московської
районної ради м. Харкова від 10.06.09 № 132/54,
нежитловій будівлі, що належить ОСОБА_3,
присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 10.07.2009 року по справі №
2-7419 за відповідачем визнано право
власності на нежитлову будівлю літ.
«А-2» площею 2232,4 кв.м, що розташована за
адресою:АДРЕСА_1

Згідно довідки КП «Харківське МБТІ» №
1290194 від 21.10.2011 року, нежитлова будівля
літ. «А-2» загальною площею 2232,4 кв.м по
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
приватної власності за ОСОБА_3.

Загальна прострочена заборгованість
позичальника перед банком, що підлягає
сплаті за Генеральною угодою становить
2 098 179,67 дол. США/ 16 764035, 93 грн. за кредитом
та відсотками, в розмірі 846,31 грн. за
комісію за управління кредитом.

Просив визнати право іпотеки за ПАТ
«Державний експортний банк України» на
нежитлову будівлю літ «А - 2» загальною
площею 2232,4 кв.м, реєстраційний номер №
3452992, розташованої по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_4 на підставі рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 20.10.2010 року; звернути стягнення на
зазначену нежитлову будівлю,
застосувати спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
продажу предмету іпотеки в розмірі
10146000,00 грн. для задоволення вимог ПАТ
«Державний експортно- імпортний банк
України» в особі філії AT
«Укрексімбанк» в м. Харкові в розмірі 16
768 937,06 грн.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 25 березня 2014 року у
задоволенні позову заступнику
прокурора Київського району м. Харкова
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. В обґрунтування скарги
зазначено, що відповідно до положень
Цивільного Кодексу України, право
власності на нерухоме майно повинно
реєструватись за фізичною особою, а не
за фізичною особою - підприємцем. Суд
першої інстанції не надав оцінку
доказам реєстрації права власності на
предмет іпотеки саме за фізичною
особою ОСОБА_3 Такожсуддійшов
помилкового висновку про припинення
права іпотеки у зв'язку із ліквідацією
боржника ТОВ «Тімекс» на підставі
наданого ОСОБА_3 витягу з ЄДР,
проігнорувавши доводи та докази
позивача, тим самим надавши перевагу
одному доказу над іншим.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем як підприємцем не
порушено прав позивача, оскільки
спірний іпотечний договір укладено
фізичною особою та прийшов до висновку
про припинення права іпотеки у зв'язку
із ліквідацією боржника ТОВ «Тімекс».

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що між ВАТ
«Державний експортно- імпортний банк
України», правонаступником якого є ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк»
та ТОВ «Тімекс» було укладено
Генеральну угоду № 6807N4 від 27.03.2007 року з
загальним лімітом заборгованості 2 100 000
дол. США з терміном користування
кредитом за цією генеральною угодою до
25.03.2010 року.

В рамках генеральної угоди між банком
та позичальником було укладено:
кредитний договір № 6807К17 від 27.03.2007
року, відповідно до умов якого
позичальнику відкрито мультивалютну
кредитну лінію з лімітом
заборгованості в еквіваленті 1500 000 дол.
США, з кінцевим терміном погашення
кредиту - 25.03.2010 року; кредитний договір
№ 68608К21 від 06.10.2008 року, з усіма змінами
та доповненнями до нього, відповідно до
умов якого позичальнику було відкрито
не відновлювальну відкличну кредитну
лінію з лімітом кредитної
заборгованості - 300 000 дол. США, з
кінцевим терміном погашення кредиту
28.02.2010 року.

Як зазначає прокурор та позивач,
позивачем були виконані свої
зобов'язання за укладеними з ТОВ
«Тімекс» кредитними договорами.

27.03.2007 року в забезпечення виконання
зобов»язань ТОВ «Тімекс» перед банком
за генеральною угодою між позивачем та
ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №
6807Z64, посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, за реєстровим номером №
884, відповідно до вимог якого
відповідачем передано в іпотеку банку
нежитлову будівлю літ «А-2» площею 2232,4
кв.м, реєстраційний номер № 3452992, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи,
іпотечний договір був укладений ОСОБА_3
як фізичною особою.

При укладанні іпотечного договору
відповідачем був наданий договір №
2398-В-С від 16.08.2007 року про придбання ним
у власність предмету іпотеки, акт №
2398-В-С прийому-передачі будівлі, які
були підписані відповідачем як
суб'єктом підприємницької діяльності,
а також було надано свідоцтво №2398-В-С
про право власності, видане
Управлінням комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
30.10.2002 року та реєстраційне посвідчення
на об'єкти нерухомого майна КП
«Харківське МБТІ» від 19.11.2002 року за
реєстровим №4533 про реєстрацію права
власності на спірні нежитлові
приміщення за суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_3,

Крім того, судом встановлено, що
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 10.07.2009 року по справі №
2-7419 за відповідачем визнано право
власності на нежитлову будівлю літ.
«А-2» площею 2232,4 кв.м, що розташована за
адресою:АДРЕСА_1 З тексту рішення
витікає, що відповідно до договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
16 серпня 2002 року (витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
25.12.08 №21415110) ОСОБА_3 на праві власності
належить нежитлова будівля літ. «А-2»
площею 2232,4 кв.м, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, однак у зв'язку з тим,
що таку саме адресу має житловий
будинок, що знаходиться на балансі КП
«Жилкомсервіс», на підставі висновків
управління містобудування та
архітектури від 29.05.09 № 3845/0/27-09 та КП
«Харківське МБТІ» від 19.05.09 № 1948
відповідно до рішення виконавчого
комітету Московської районної ради м.
Харкова від 10.06.09 № 132/54, нежитловій
будівлі, що належить ОСОБА_3, присвоєно
нову поштову адресу: АДРЕСА_1

В матеріалах справи знаходиться
довідка з КП «Харківське МБТІ» № 1290194
від 21.10.2011 року про те, що нежитлова
будівля літ. «А-2» загальною площею 2232,4
кв.м по АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
приватної власності за ОСОБА_3.

Станом на 10.01.2012 року розмір
заборгованості позичальника - ТОВ
«Тімекс» перед банком за кредитним
договором № 6807К17 від 27.03.2007 року за
даними позивача складає:

1 598 912,54 дол. США (еквівалент в гривні - 12
774991,41 грн.) за кредитом;

194 676,13 дол. США (еквівалент в гривні - 1 555
423,35 грн.) за відсотками;

846,31 грн. комісія за управління
кредитом.

Станом на 10.01.2012 року розмір
заборгованості позичальника - ТОВ
"Тімекс" перед банком за Кредитним
договором-2 складає:

288 600 дол. США (еквівалент в гривні - 2 305
856,28 грн.) за кредитом;

15 991 дол. США (еквівалент в гривні - 127 764,
89 грн.) за відсотками;

Таким чином, за даними позивача,
загальна прострочена заборгованість
позичальника перед банком, що підлягає
сплаті за генеральною угодою становить
2 098 179,67 дол. США/ 16 764035, 93 грн. за кредитом
та відсотками, в розмірі 846,31 грн. за
комісію за управління кредитом.

Згідно рішення Господарського суду
Харківської області від 11.02.2013 року дії
ТОВ « Тімекс» припиненні у зв»язку з
визнанням банкрутом.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до положень Цивільного
Кодексу України, право власності на
нерухоме майно повинно реєструватись
за фізичною особою, а не за фізичною
особою - підприємцем є безпідставними
та необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи,
іпотечний договір був укладений ОСОБА_3
як фізичною особою, а не як суб'єктом
підприємницької діяльності, оскільки в
тексті договору немає жодного
посилання на те, що ОСОБА_3 є
підприємцем та не зазначено номеру
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності.

Також при укладенні договору
відповідачем було надано договір №
2398-В-С від 16.08.2007 року про придбання ним
у власність предмету іпотеки, та акт №
2398-В-С приймання-передавання будівлі
які були підписані ОСОБА_3 як суб'єктом
підприємницької діяльності, а також
було надано свідоцтво № 2398-В-С видане
Управлінням Комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
від 30.10.2002 року та реєстраційне
посвідчення на об'єкт нерухомого майна
КП «Харківське МБТІ» від 19.11.2002 року за
реєстраційним номером № 4533 про право
власності на вказані нежитлові
приміщення за суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_3, проте іпотечний договір
було укладено саме фізичною особою
ОСОБА_3

За таких обставин, ОСОБА_3 як
підприємцем не порушено прав позивача,
оскільки спірний іпотечний договір
укладено фізичною особою, і із договору
не вбачається, що укладення такого
договору пов'язано з підприємницькою
діяльністю ОСОБА_3

Доводи апелянта про те, що суд дійшов
помилкового висновку про припинення
права іпотеки у зв'язку із ліквідацією
боржника ТОВ «Тімекс» є недоведеними
та безпідставними.

На підтвердження даного факту
відповідачем було надано витяг з ЄДР,
відповідно до якого згідно рішення
Господарського суду Харківської
області від11.02.2013 року ТОВ «ТІМЕКС»
припинено, у зв'язку із визнанням його
банкрутом.

Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України,
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншими нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України,
право застави припиняється у разі
припинення зобов'язання, забезпеченого
заставою.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов»язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

На час розгляду справи як судом першої
інстанції так і судом апеляційної
інстанції реєстрація ТОВ «Тімекс» у
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відсутня.

Таким чином, суд прийшов до правильного
висновку, що у разі ліквідації боржника
- сторони основного зобов»язання -
право застави, що забезпечувало його
виконання , також є припиненим.

У відповідності до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України - кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 Цивільного
процесуального кодексу України -
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Крім того, апелянтом не надано жодного
документального підтвердження
існування боргових зобов'язань ТОВ
«ТІМЕКС» перед ним, не надано жодного
акту звірки взаєморозрахунків, а таким
чином, сума заборгованості є
недоведеною.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 25 березня 2014 року залишнити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді колегії -