У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.
Суддів:Дем'яносова М.В.,Касьяна О.П.,
Коротуна В.М.,Попович О.В., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Одеської міської ради,
виконавчого комітету Одеськорї
міської ради, комунального
підприємства «Узбережжя», ОСОБА_7 про
визнання недійсним результатів
конкурсу на право укладання договору
оренди, визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 до Одеської міської ради,
виконавчого комітету Одеської міської
ради, комунального підприємства
«Узбережжя», ОСОБА_7 про визнання
недійсним результатів конкурсу на
право укладання договору оренди,
визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, з
урахуванням уточнень, посилалась на те,
що у 2000 році вона спільно з підприємцем
ОСОБА_8 побудувала кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований на
південному пляжі у м. Одесі та
експлуатувався позивачкою як фізичною
особою-підприємцем протягом 2000-2008
років. 12 березня 2010 року, за
результатами конкурсу на право
укладення договору оренди будівель
(споруд, приміщень), які є комунальною
власністю, між КП «Узберіжжя» та
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_7 укладено
договір оренди окремого індивідуально
визначеного майна - твердого покриття,
загальною площею 376 кв.м.

Посилаючись на те, що вказане тверде
покриття розташоване в одному місці з
кафе-баром «ІНФОРМАЦІЯ_1» і не може бути
об'єктом оренди за спірним договором, а
також на те, що конкурс на право
укладення договору оренди будівель
(споруд, приміщень), які є комунальною
власністю проведено із порушеннями,
позивачка просила суд задовольнити
позов.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
конструктивні елементи та матеріали,
що складали будівлю кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та розташовані на
південному пляжі «Аркадія» у м. Одесі, а
саме на: підпірну стіну - монолітну
залізобетонну, 21,40 погонних метрів,
декоративне огородження - цегляну
суцільне, підлога бетонна площею 328,50
кв.м.

Визнано недійсними результати
конкурсу, проведеного комісією з
конкурсів на право укладання договорів
оренди нежилого приміщення і споруди
та індивідуально визначеного майна
(протокол № 6/4), розташованого за
адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», який
відбувся 04 березня 2010 року та
затверджений головою комісії з
проведення конкурсів на право
укладання договорів оренди будівель
(споруд, приміщень), які є комунальною
власністю, та наказом директора
комунального підприємства «Узберіжжя»
Одеської міської ради від 03 квітня 2010
року № 48-ОД к, в частині визначення
переможцем цього конкурсу ОСОБА_7 та
передачі йому у строкове платне
користування окремого індивідуально
визначеного майна комунальної
власності - твердого покриття,
загальною площею 376,0 кв.м, за адресою:
м. Одеса, пляж «Аркадія».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 серпня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року і ухвалення нового
рішення про відмову у позові, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судами встановлено, що з 2000 року по 2008
рік на території пляжу «Аркадія» в м.
Одесі функціонував кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1», який експлуатувався
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 як
заклад громадського харчування.

З матеріалів справи вбачається, що з 07
квітня 1998 року по 15 листопада
2010 року ОСОБА_9 мала статус фізичної
особи-підприємця, відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1

31 березня 1998 року Приморська районна
адміністрація м. Одеси погодила
ескізний проект павільйону кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на південному пляжі
«Аркадія» приватному підприємцю
ОСОБА_8

28 квітня 1998 року між підприємцем ОСОБА_8
та підприємцем ОСОБА_6 укладено договір
про співпрацю, предметом якого була
організація торгового забезпечення та
громадського харчування у кафе-барі
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на пляжі «Аркадія» та
реконструкція павільйону кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

05 серпня 1999 року укладено договір
купівлі-продажу частини майна, яке
перебуває у спільній частковій
власності, відповідно до якого
підприємець ОСОБА_8 продав, а
підприємець ОСОБА_6 придбала частину у
спільній частковій власності на
споруду - металоконструкції під
кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка належала
продавцю.

22 травня 2000 року приватному підприємцю
ОСОБА_6 надано дозвіл Приморської
районної адміністрації № 76 на
розміщення об'єкта торгівлі,
громадського харчування та сфери
послуг - павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1» з
літньою площадкою.

12 березня 2010 року укладено договір
оренди окремого індивідуально
визначеного майна № 48, за умовами якого
з метою підвищення ефективності
використання майна комунальної
власності комунальне підприємство
«Узберіжжя» (орендодавець) передає, а
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_7 (орендар) приймає
у строкове платне користування окреме
індивідуально визначене майно
комунальної власності - тверде
покриття, загальною площею 376 кв.м.

Передача в оренду зазначеного майна
здійснюється на підставі ЦК України та
ГК України, Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
протоколу засідання комісії з
проведення конкурсів на право
укладання договору оренди будівель
(споруд, приміщень), які є комунальною
власністю територіальної громади м.
Одеси, що відбувся 04 березня 2010
року, затвердженого головою комісії та
наказом директора комунального
підприємства «Узберіжжя» № 48-ОД к від 04
березня 2010 року.

Згідно з висновком проведеної у справі
судової будівельно-технічної
експертизи № 3629 від 25 червня 2011 року
бетонна підлога кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» не є твердим покриттям,
аналогічним твердому покриттю
прилеглої території пляжу «Аркадія».

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№ 2825 від 13 травня 2013 року встановлено
перелік та характеристики
конструктивних елементів будівлі
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», які
знаходяться за адресою: м. Одеса,
південний пляж «Аркадія», а саме:
підпірна стіна, монолітна
залізобетонна; декоративна огорожа,
цегляна суцільна; підлога бетонна. Крім
того, встановлено, що будівля кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» була об'єктом нерухомого
майна.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що на час проведення
оскарженого конкурсу від 04 березня 2010
року, комунальне підприємство не мало
права розпоряджатися майном, яке
перебувало на законних підставах у
власності ОСОБА_6, а тому конкурс
проведено із порушеннями закону, що дає
можливість визнати недійсним його
результати та визнати право власності
позивачки на визначені конструктивні
елементи будівлі кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Також, судами
встановлено відсутність за вказаною
адресою твердого покриття, а тому
об'єкт оренди за спірним договором
відсутній.

Проте, з такими висновками судів
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи, зокрема, щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду Одеської
області від 16 вересня 2010 року, яке
залишено без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 28
жовтня 2010 року та постановою Вищого
господарського суду України від 11
січня 2011 року, відмовлено у позові
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинити дії.

Вказаним рішенням встановлено, що
будь-яких правовстановлюючих
документів на споруду (кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1») та на право
користування чи власності на земельну
ділянку, на якій розташовано спірний
об'єкт ОСОБА_6 не надала, а її
посилання на акт державної технічної
комісії про готовність
закінченого будівництвом об'єкта до
експлуатації від 25 листопада
1999 року на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» судом
не може бути врахований, оскільки цей
документ не підписаний усіма членами
вказаної державної технічної комісії.

Крім того, у зазначеному рішенні
вказано, що постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 03
лютого 2009 року у справі №
22-5/316-07-7848, яка набрала законної сили,
встановлено, що підприємець ОСОБА_6
володіє та користується земельною
ділянкою, розташованою на території
пляжу «Аркадія» в м. Одесі, без
будь-яких правових підстав, у зв'язку з
чим цією постановою підприємця ОСОБА_6
зобов'язано звільнити займану земельну
ділянку.

Також, вказаним рішенням встановлено,
що ОСОБА_7 правомірно користується
окремим індивідуально визначеним
майном комунальної власності - твердим
покриттям, загальною площею 376 кв.м,
розташованим на пляжі «Аркадія»
(південна частина) та ним правомірно
встановлено тимчасове огородження із
металопрофілю в межах твердого
покриття, відведеного згідно договору
оренди окремого індивідуально
визначеного майна № 48 від 12 березня 2010
року.

Вирішуючи спір, суди першої та
апеляційної інстанцій у порушення
статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на
зазначене уваги не звернули, не в
повній мірі визначилися з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню,
належним чином не перевірили та не
спростували доводи відповідача
відносно того, що ОСОБА_7 правомірно
користується окремим індивідуально
визначеним майном комунальної
власності - твердим покриттям,
загальною площею 376 кв.м, розташованим
на пляжі «Аркадія», а позивачка не
надала суду правовстановлюючих
документів на право користування чи
розпоряджання будівлею кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджено
рішенням господарського суду Одеської
області від 16 вересня 2010 року, яке
набрало законної сили.

При цьому, суди залишили поза увагою
вимоги частини 3 статті 61 ЦПК України та
не визначились чи можна з урахуванням
обставин, встановлених судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
вважати відсутнім тверде покриття, яке
в результаті проведення конкурсу від
04 березня 2010 року передано в
оренду відповідачу та чи порушено
проведенням вказаного конкурсу на
право укладання договору оренди права
та інтереси позивачки. Тому висновок
про часткове задоволення позовних
вимог є передчасним.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року підлягають
скасуванню з підстав, передбачених
статтею 338 ЦПК України, з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 12 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 25 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді:М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян В.М. Коротун О.В.
Попович