АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5866/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Городничої
В.С.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою
Дніпропетровської міської ради

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності за
набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду з зазначеним позовом до
відповідача, в обґрунтування вимог
посилалася на те, що на підставі
договору дарування від 24 квітня 2002
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованого в реєстрі під № 2221
їй належить ? частина квартири АДРЕСА_1.
Інша ? частина спірної квартири
належала ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Починаючи з січня 2002
року по теперішній час, майже 11 років,
вона відкрито та безперервно
користується всією квартирою АДРЕСА_1,
утримує її, проводить ремонт, сплачує
комунальні послуги. Просила визнати за
нею право власності за набувальною
давністю на ? частину квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 47,0 кв.м., житловою
площею 28,2 кв.м.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності за
набувальною давністю на ? частину
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,0
кв.м., житловою площею 28,2 кв.м.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно договору
дарування частини квартири від 24.04.2002
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованого в реєстрі під № 2221,
ОСОБА_2 належить ? частина квартири
АДРЕСА_1 (а.с.10).

Інша ? частина квартири АДРЕСА_1
належала ОСОБА_4 (а.с.114).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.113).

Після смерті ОСОБА_4 з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори ніхто не звертався, спадкова
справа не відкривалась, свідоцтво про
право на спадщину не видавалося, що
підтверджується листом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 20.11.2013 за №
4830/01-16 (а.с.113).

Позивач, починаючи з січня 2002 року по
теперішній час відкрито та безперервно
користується всією квартирою АДРЕСА_1.
Утримує спірну квартиру, сплачує
комунальні послуги, що підтверджується
договорами укладеними між нею та
підприємствами, що надають послуги з
енергопостачання, водопостачання,
вивезення сміття, теплопостачання,
газопостачання та утримання будинку та
прибудинкової території, а також
виписками по особовим рахункам,
довідками та квитанціями про сплату
комунальних послуг.

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції, керуючись ст. 344 ЦК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивач протягом 11
років добросовісно, відкрито,
безперервно володіє спірним майном, як
своїм власним, тому є підстави для
застосування ч.1 ст. 344 ЦК України.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи та дав їм належну правову
оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що позивач є недобросовісним
набувачем, оскільки їй була відома
особа власника, що право власності за
набувальною давністю може бути визнано
на майно, яке не має власника або він не
відомий, не можуть бути прийняті судом
до уваги, оскільки не спростовують
висновків суду першої інстанції про
можливість застосування у спорі
положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, а також
встановлені судом обставини, а
зводяться лише до незгоди з висновками
суду та особистого тлумачення
апелянтом норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: