АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц7968838
інстанції - Козлов Р.Ю .
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1 до Київської
міської ради,треті особи ТОВ «Планета
Капітал» та Товариство власників
будинку «Літа» про зобов'язання
вчинити дії

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 11 жовтня 2013 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, у якому
посилався на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Розпорядженням
Печерської районної у м. Києві ради від
09 вересня 2010 року № 273-р затверджено
список нежитлових приміщень для
передачі в орендне користування на
конкурсних засадах. До вказаного
списку внесено нежитлове приміщення
підвалу площею 522,9 кв. м у будинку по
АДРЕСА_1, а розпорядженням Печерської
районної у м. Києві ради від 30 вересня
2010 року № 3161-р вказане підвальне
приміщення надано в орендне
користування ТОВ «Планета-Капітал».
Пунктом 1 рішення Печерської районної у
м. Києві ради від 28 жовтня 2010 року №21
«Про приватизацію майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади Печерського району м. Києва»
знято заборону і вказане підвальне
приміщення затверджено на
приватизацію. Зазначеними
розпорядженням та рішенням, вважає
позивач, районна рада порушила його
право спільної сумісної власності на
спірне приміщення, що за своїми
технічними характеристиками є
допоміжним, з огляду на що просив суд
зобов'язати Київську міську раду
виключити з переліку об'єктів
нерухомого майна, що належать до
комунальної власності територіальної
громади Печерського району м. Києва і
пропонуються для надання в орендне
користування на конкурсних засадах,
підвальні приміщення площею 522,9 кв. м у
будинку по АДРЕСА_1 згідно з
розпорядженням Печерської районної у
м. Києві ради від 09 вересня 2010 року №
273-р; зобов'язати Київську міську раду
виключити з розпорядження Печерської
районної у м. Києві ради від 30вересня 2010
року № 316-р року п. 1.2 щодо визнання ТОВ
«Планета-Капітал» переможцем конкурсу
на право отримання в оренду вбудованих
нежитлових приміщень площею 522,9 кв. м у
будинку по АДРЕСА_1; зобов'язати
Київську міську раду виключити з
розпорядження Печерської районної у м.
Києві ради від 30 вересня 2010 року № 316/1-р
п. 1.2 щодо надання ТОВ «Планета-Капітал»
в орендне користування приміщення
площею 522, 9 кв. м у підвалі по АДРЕСА_1;
зобов'язати Київську міську раду
виключити з переліку нежитлових
приміщень та будівель, що належать до
комунальної власності територіальної
громади Печерського району м. Києва і
підлягають приватизації шляхом викупу
орендарями, підвальні приміщення
площею 522,9 кв. м у будинку по АДРЕСА_1
згідно з рішенням Печерської районної
у м. Києві ради від 28 жовтня 2010 року № 21.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 11 жовтня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник позивача подала
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове .

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що судом
неповно з‛?ясовані обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи та не враховано вимоги діючого
законодавства, роз‛?яснення
Конституційного Суду України та те, що
позивач як власник квартири в будинку
по АДРЕСА_1 є співвласником підвалів в
будинку,а тому передача приміщення в
оренду мало бути погоджена як з ним так
і з іншими співвласниками. Окрім
цього,зазначає апелянт, є таким, що
порушує права співвласників будинку
також переведення допоміжних
приміщень у нежитлові,оскільки вони
призначені для забезпечення
експлуатації будинку та його
обслуговування, в той час як статус
спірного приміщення не було визначено
як нежиле та таке що підлягає до
приватизації. Спірне приміщення не
перебувало в комунальній
власності,оскільки всі квартири в
будинку приватизовані,а відтак і всі
приміщення в будинку треба вважати
такими, що передані в спільну власність
власників квартир,які повністю
утримують будинок за власний рахунок.
До того ж,будинок АДРЕСА_1 є визначною
пам‛?яткою архітектури і на
підтвердження цього позивачем було
надано експертний висновок,який
безпідставно відкинуто судоми першої
інстанції. Судом також безпідставно та
всупереч вимогам процесуального права
не надано належної оцінки іншим
поданих позивачем доказів,в тому числі,
листу Печерського РУГУ ГУ МВСУ в м.
Києві та показам свідка ОСОБА_3,а також
акт ОСББ ТВК «Літа» про те, що в
підвальних приміщеннях будинку
знаходяться мережі
тепло-водо-електропостачання що
свідчить про належність підвальних
приміщень до допоміжних.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача
доводи,викладені в апеляційній скарзі
підтримала та просила задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник відповідача ТОВ
«Планета-капітал» проти апеляційної
скарги заперечував,подав письмові
заперечення та просив відхилити
апеляційну скаргу та залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи ТВД «Літа» в
судове засідання не з‛?явився, про
розгляд справи повідомлені належно,
причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію житлового фонду»
власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.
Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і
ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України
від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004
за конституційним зверненням ОСОБА_4 та
інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та за конституційним
поданням 60 народних депутатів України
про офіційне тлумачення положень
статей 1, 10 цього Закону (справа про
права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків)
вирішено, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і ін.) передаються безоплатно
у спільну власність громадян одночасно
з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.
Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» у процесі приватизації
громадяни набувають право власності на
квартири та допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, позаквартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Перелік таких приміщень не є вичерпним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» допоміжні
приміщення багатоквартирного будинку -
приміщення призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення). Нежиле приміщення - це
приміщення, яке належить до житлового
комплексу, але не відноситься до
житлового фонду і є самостійним
об'єктом цивільно-правових відносин.

За ч. 3 ст. 4 ЖК України до житлового
фонду не входять нежилі приміщення у
жилих будинках призначені для
торговельних, побутових та інших
потреб непромислового характеру.
Вимоги ч. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та ст. 382 ЦК України до таких
приміщень не застосовуються.

Власники квартир багатоквартирних
будинків відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» визнавалися
співвласниками лише тих підвальних
приміщень, які відносились до
допоміжних приміщень будинку, тобто
були призначені для забезпечення
експлуатації та обслуговування
будинку. Інші нежилі приміщення,
розташовані в підвалах
багатоквартирних будинків, які не
призначені для забезпечення
експлуатації та обслуговування
будинку не є спільною власністю
власників квартир.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 на
праві власності належить ОСОБА_1, що
підтверджено свідоцтвом про право
власності на житло (а.с. 128, т. 1).

У 1995 року в будинку по АДРЕСА_1 створено
об'єднання співвласників житлового
будинку Товариство власників квартир
«Літа» .

Згідно з довідкою ТВК «Літа» від 29
листопада 2013 року № 27/1 станом на 01
січня 1996 року усі квартири у житловому
будинку по АДРЕСА_1 приватизовані.

Розпорядженням Печерської районної у
м. Києві ради від 09 вересня 2010 року №
273-р «Про затвердження переліку нежилих
приміщень, що належать до комунальної
власності територіальної громади
Печерського району м. Києва і надаються
в орендне користування на конкурсних
засадах» затверджено список
нежитлових приміщень для передачі в
орендне користування на конкурсних
засадах. До зазначеного списку внесено
нежитлове приміщення підвалу площею
522,9 кв. м у будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 129-130,
т. 1).

Розпорядженням Печерської районної у
м. Києві ради від 30 вересня 2010 року №
316-р «Про затвердження результатів
конкурсу на право отримання в оренду
нежилих приміщень» затверджено
результати конкурсу на право отримання
в оренду нежилих приміщень, у тому
числі підвального приміщення площею
522,9 кв. м у будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 131, т.
1).

Пунктом 1.2 розпорядження Печерської
районної у м. Києві ради від 30 вересня
2010 року № 316/1-р «Про надання переможцям
конкурсу в орендне користування
нежитлових приміщень» ТОВ
«Планета-Капітал» надано в орендне
користування підвальне приміщення
площею 522,9 кв. м у будинку по АДРЕСА_1
(а.с. 132-133, т. 1).

Пунктом 1 рішення Печерської районної у
м. Києві ради від 28 жовтня 2010 року № 21
«Про приватизацію майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади Печерського району м. Києва»
знято заборону та затверджено на
приватизацію підвальне приміщення у
будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 134-135, т. 1).

Згідно з договором купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 20 грудня 2011
року Головне управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради продало, а ТОВ
«Планета-Капітал» купило нежитлові
приміщення № 1 (групи приміщень № 21), № 2
(групи приміщень № 22), № 3 (групи
приміщень № 24), з № 4 по № 24 (групи
приміщень № 25) загальною площею 522,9 кв.
м, що розташовані по АДРЕСА_1.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
позивачем, в ході розгляду даної
справи, не було надано належних
доказів, які б свідчили про те, що
спірне підвальне приміщення має статус
допоміжного і на момент його
відчуження воно належало не
територіальній громаді Печерського
району м. Києва, а співвласникам
квартир будинку АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що згідно
інформації, наданої КП
«Липкижитлосервіс», на балансі якого
перебувало цеприміщення, підвальне
приміщення будинку АДРЕСА_1 не є
допоміжним, загальнобудинкові
інженерні мережі в ньому не розміщені
(а.с. 183, т. 1), а згідно рішення Київської
міської ради «Про питання комунальної
власності територіальної громади
міста Києва» від 02 грудня 2010 року,
спірне підвальне приміщення є об'єктом
права комунальної власності
територіальної громади м. Києва (а.а.с.
184-187, т. 1).Це рішення органу місцевого
самоврядування не скасоване та
позивачем не оспорюється, а відтак
висновок представника позивача про те,
що районна рада не мала права
здійснювати розпорядження цим майном
без дозволу власників квартир,на думку
суду, є помилковим.

Судом не прийнято до уваги твердження
представника позивача про те, що
внаслідок припинення Печерської
районної у місті Києві ради, шляхом
ліквідації Київська міська рада набула
статус правонаступника даного органу
місцевого самоврядування, виходячи з
того, що це суперечать нормі ст.104 ЦК
України, згідно якої така форма
припинення юридичної особи як
ліквідація правонаступництва не
передбачає.

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного
з'ясування обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, надання
належної правої оцінки зібраним у
справі доказів та застосування
правових норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Як вбачається, законність рішення суду
першої інстанції, переглядалось як в
апеляційному так і в касаційному
порядку і ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року скасовано
рішення Апеляційного суду м. Києва від 3
грудня 2013 року,яким позов ОСОБА_1 було
задоволено і справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК висновки і мотиви,з
яких скасовані рішення є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Як вбачається з ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року докази того,
що спірне нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1 відноситься до допоміжних
приміщень будинку у матеріалах справи
відсутні,а висновок «Про необхідність
збереження історико-культурного
ансамблю, що склався на розі вулиць
Суворова-Гайцана-Царика та його
складової частини - визначної пам'ятки
архітектури кінця XIXст. - початку XX ст.»
від 27 червня 2013 року складено не
фахівцем у сфері будівництва та
обслуговування житлових будинків, а
тому цей висновок не є належним
доказом, в розумінні ст.57 ЦПК.

Судом касаційної інстанції
встановлено також, що згідно листа
Державного архіву м. Києва від 20 червня
2013 року, отриманого на запит суду
першої інстанції вбачається, що за
описом № 1 справ фонду Р-1622
«Регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву»,
що передані на зберігання до
Державного архіву м. Києва, значиться
справа № 1533 «Документи (акти, довідки,
договори, заяви, плани та ін.) з
приватизації державного
комунально-побутового підприємства
«Ярослав» по АДРЕСА_1 (а.с. 142, т. 1).

А чинність рішення Київської міської
ради «Про формування комунальної
власності територіальних громад
районів м. Києва» від 27 грудня 2001 року №
208/1642, яким у комунальну власність
територіальної громади Печерського
району м. Києва передано нежилі
приміщення, площею 1109,7 кв. м по АДРЕСА_1
встановлено ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 17
січня 2013 року, а оскаржуваними
рішеннями Печерська районна у м. Києві
рада вчинила дії, направлені на
реалізацію свого права щодо володіння,
користування та розпорядження
підвальними (нежитловими) приміщеннями
в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 33, т. 1).

Окрім цього, касаційним судом
спрямована увага суддів на висновки
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року у справі № 7-рп/2009, де
зазначено, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з-правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Під час нового розгляду справи судом
апеляційної інстанції досліджено
надані представником ТОВ
«Планета-Капітал», на спростування
доводів позивача, що спірні приміщення
є не допоміжними,а нежилими,нові
докази,а саме, висновок № 114-25134 від 27
січня 2014 року експертного
будівельно-технічного дослідження про
те, що за функціональним призначенням,
приміщення розташовані у житловому

будинку по АДРЕСА_1, загальною площею
522,9 кв.м.

являються нежитловими приміщеннями
(приміщення в структурі житлового

будинку, що не належить до житлового
фонду і є самостійним об'єктом

цивільно-правових відносин) та
виходячи із
архітектурно-конструктивних та

планувальних рішень відносяться до
вбудованих приміщень. Експлуатація
житлового будинку по АДРЕСА_1 може
здійснюватися без використання
нежитлових приміщень площею 522,9 кв.м.
при нормальній роботі наявних
комунікацій за умови безперешкодного
доступу персоналу, що здійснює
обслуговування будинку, до
трубопроводів у разі настання
аварійної ситуації (протікання,
засмічення, або що).

У відповідності до ст.212 ЦПК, колегія
суддів надає перевагу зазначеному
висновку перед висновком наданим
позивачем «Про необхідність
збереження історико-культурного
ансамблю, що склався на розі вулиць
Суворова-Гайцана-Царика та його
складової частини - визначної пам'ятки
архітектури кін. XIX ст. - поч. XX ст.» від
27.06.2013 року, складений членом
консультативної ради Київської
міської організації товариства
охорони пам'яток історії та культури
ОСОБА_3, оскільки,як зазначив суд
касаційної інстанції та представник
відповідача в своїх запереченнях, цей
висновок не може вважатися допустимим
доказом в розумінні ст.57 ЦПК та
експертним висновком в розумінні ст.147
ЦПК, виходячи з того, що в ньому
відсутні відомості коли та чи взагалі
ОСОБА_3 досліджував спірні приміщення.
Особа,яка склала цей висновок не є
експертом та не включена до Реєстру
атестованих судових експертів України,
він не був залучений до участі у
цивільному процесі як спеціаліст,а зі
змісту висновку не вбачається,які
документи досліджувались, які питання
були поставлені на дослідження,а також
які методи дослідження при цьому
використовувались.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає не достатнім наданих
представником позивача на
підтвердження компетенції ОСОБА_3
дипломів про її освіту та довідок щодо
її кваліфікації архітектора, а також не
приймає доводи апеляційної скарги про
те, щоспірні приміщення є об'єктом
культурної спадщини і для їх
відчуження необхідно було отримати
відповідне погодження органу охорони
культурної спадщини,як такі що не
ґрунтуються на законі.

Між тим, як вбачається, 19 вересня 2011 р.
(перед приватизацією спірних нежилих
приміщень) ТОВ «Планета-Капітал»
уклало із Головним управлінням охорони
культурної спадщини КМДА попередній
договір про укладення в майбутньому
охоронного договору на приміщення
культурної спадщини за адресою АДРЕСА_1
і в договорі визначено всі умови, які
вимагає Закон України «Про охорону
культурної спадщини». Окрім того,
позивач не надав доказів, що спірні
приміщення та будинок, у якому вони
розміщені, внесені до Переліку
пам'яток, що не підлягають приватизації
згідно із Законом України «Про перелік
пам'яток культурної спадщини, що не
підлягають приватизації». В той час як
згідно Висновку головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) від 19.09.2011 р. зазначено, що
спірні приміщення є нежитловими та
можуть бути об'єктами приватизації і
Головне управління охорони культурної
спадщини не заперечує проти
приватизації спірних приміщень ТОВ
«Планета-Капітал».

Як нові докази судом апеляційної
інстанції досліджено також лист КП
«Липкижитлосервіс» №935/4 від 16.10.2011 р.,
на балансі якого перебувало спірне
приміщення, про те, що спірні підвальні
приміщення будинку по АДРЕСА_1 не є
допоміжним, загальнобудинкові
інженерні мережі в них не розміщені.

Висновок головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) від 19.09.2011 р. про те,

Колегія суддів погоджується також з
доводами представника відповідача про
те, що у власність ТОВ
«Планета-капітал» було передано не всі
приміщення, які знаходяться у підвалі
будинку по АДРЕСА_1, а лише ту частину
приміщень, які не відносяться до
допоміжних і у яких не розташовані
загальнобудинкові мережі, що
забезпечують функціонування будинку в
цілому та доступ до яких є необхідною
умовою належної експлуатації будинку.
Згідно технічного паспорту від 1 грудня
2010 року, інші приміщення підвалу,які
відносяться до допоміжних ТОВ
«Планета-Капітал» передано не було і,
як вбачається, вони мають окремий вхід
та не пов'язані з нежилими
приміщеннями,які належать товариству.

Є такими,що заслуговують на увагу і
посилання представника відповідача на
те, що наявні матеріали технічної
документації (експлікація, технічний
паспорт) на спірні приміщення, складені
Київським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна.
спірні приміщення позначені
арабськими, а не римськими цифрами, а
отже ці приміщення є нежилими і не
відносяться до допоміжних, що
відповідає вимогам Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24.05.2001 р. №127,згідно якої
нумерація сходових кліток та інших
приміщень спільного
загальнобудинкового користування
позначаються римськими цифрами.

Окрім цього представником відповідача
надано лист КП «Липкижитлосервіс» від
27.01.2014 р. №01-з, з якого вбачається, що
починаючи з жовтня 2010 р. оплату
комунальних послуг за спірне
приміщення здійснює ТОВ
«Планета-Капітал» згідно договору №108
на комунальні послуги від 01.06.1997
р.,укладеного з попереднім орендарем
ЗАТ «СтудіоДизайнСервіс».

Згідно наданого листа Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 20.06.2014 р. №105/ 01-1917/1,
вбачається, що відповідно до
розпорядження Печерської районної
державної адміністрації м. Києва від
30.11.1993 р. №820 та на підставі протоколу з
розподілу нежилих приміщень і надання
їх в оренду від 17.09.1993 р. №23, нежиле
підвальне приміщення площею 519,2 кв.м. у
будинку по АДРЕСА_1 було надано
державному комунально-побутовому
підприємству «Ярослав» в орендне
користування для розміщення майстерні
по ремонту сервісного обслуговування
електрорадіоапаратури та оргтехніки. У
наступному дане приміщення було
передано в орендне користування ЗАТ
«СтудіоДизайнСервіс» (23.11.1998 р.). На
підставі рішення господарського суду
м. Києва від 10.11.2009 р. у справі № 44/447
(залишеним у силі Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
25.01.2010 р.), за позовом Комунального
підприємства по утриманню та
експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» ЗАТ
«Студіодизайнсервіс» було виселено з
підвального приміщення площею 519,2 кв.
метрів в будинку АДРЕСА_1. 30.09.2010 р.
зазначені спірні приміщення були
передані в оренду ТОВ
«Планета-Капітал» на підставі договору
оренди №2051/602.

Таким чином, подані відповідачем
докази свідчать про те, що спірні
приміщення за своїм функціональним
призначенням є нежилими, вони не
використовувались для обслуговування
будинку,самостійними об'єктами
цивільно-правових відносин та
використовувались підприємствами
(суб'єктами господарювання) на умовах
оренди. У спірних приміщеннях відсутні
загальнобудинкові інженерні мережі,
без доступу до яких неможливо
забезпечити експлуатацію будинку.

З огляду на викладене, не заслуговують
на увагу доводи апеляційної скарги про
те, що спірні приміщення є допоміжними
і судом першої інстанції вірно
встановлено, що на підтвердження цього
позивач, на вимогу ст.60 ЦПК України, не
надав доказів того, що в спірних
приміщеннях є,технічне обладнання (
інженерні комунікації та технічні
пристрої), які необхідні для
забезпечення санітарно-гігієнічних
умов і безпечної експлуатації будинку
без доступу до спірних приміщень та
доказів того, що інженерні комунікації,
розташовані у вказаних приміщеннях
використовувались для обслуговування
будинку, про що зазначається також і
ухвалі суду касаційної інстанції.

Колегія суддів критично оцінює акт
обстеження підвальних приміщень
житлового будинку по АДРЕСА_1 від 29.04.2013
року, який було складено ТВБ «Літа» та
погоджується з доводами відповідача
про те, що даний доказ також є
неналежним та недопустимим, оскільки
жоден нормативно-правовий акт не
наділяє правом товариство власників
будинку визначати правовий статус
приміщень та відносити останні до
певної категорії (допоміжні чи нежилі);
по-друге, суб'єкт, який склав даний акт
(ТВБ «Літа») є зацікавленою особою у
даному спорі, що може свідчити про
необ'єктивність та упередженість
висновків, зазначених в акті; по-третє,
у матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджують на явність
спеціальних знань у сфері будівництва,
інженерних мереж тощо в осіб, які
склали зазначений акт.

Оскільки, апеляційним судом відповідно
до ст. 303 ЦПК перевіряється законність
та обгрунтованність рішення суду
першої інстанції станом на час його
прийняття,колегією суддів не
приймаються посилання представника
позивача на рішення Апеляційного суду
м. Києва від 15 квітня 2014 року,яким
визнано незаконним розпорядження
Печерської районної у м. Києві ради №
273-р від 9 вересня 2012 року в частині
приміщень в підвалі будинку АДРЕСА_1 та
яке було винесено після рішення,яке
оскаржується .

Поряд з цим колегія суддів не приймає
доводи представника відповідача щодо
невірного обрання позивачем способу
захисту,виходячи з процесуальних прав
позивача стосовно захисту своїх
цивільних прав в конкретний спосіб, чим
останній і скористався при зверненні
до суду саме з такими вимогами.

Таким чином колегія суддів вважає що,
доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції
процесуального та матеріального права
не знайшли свого підтвердження, на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують та є
такими, що не тягнуть за собою
безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 11 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді