Номер провадження: 22-ц/785/5624/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Булгак Х.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та знаття з
реєстраційного облікул,-

В С Т А
Н О В И Л А:

У листопаді 2013р. ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» звернулося до
суду з позовом, у якому просило у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором ОСОБА_2 на загальну
суму 86 583 доларів США звернути
стягнення на належну їй квартиру
АДРЕСА_1, яку вона передала в іпотеку
ПАТ «Сведбанк», шляхом проведення
прилюдних торгів згідно з Законом
України «Про виконавче провадження» за
початковою ціною, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності.

В обґрунтування своїх вимог посилалося
на ті обставини, що 18.07.2008р. між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, за яким
відповідачка отримала 55 000 доларів США
та зобов`язалася їх повернути і
сплатити 11,9 % річних за користування
коштами, на забезпечення виконання
зобов'язань за яким на підставі
договору іпотеки від 18.07.2008р. передала в
іпотеку банку належну їй вищевказану
квартиру.

28.11.2012р. банк за договором факторингу
№15 та договору відступлення прав за
іпотечними договорами відступив йому
свої права вимоги до відповідачки по
зобов'язанням за кредитним та
іпотечним договорами.

Відповідачка своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконала
внаслідок чого утворилась
заборгованість, тому позивач просив
задовольнити позов.

Відповідачка позов не визнала,
указуючи на його безпідставність.

23.04.2014р. рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси у позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу
відповідачка, указуючи на законність
та обгрунтованість рішення суду,
просить залишити його без змін, а
скаргу - відхилити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої

інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач

та ПАТ «Сведбанк» у порушення
законодавства та умов кредитного
договору не повідомили боржника про
заміну кредитора, про його намір
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а поручителя про відступлення прав за
іпотечним договором, що позивач не
надав доказів на підтвердження того, що
саме до нього перейшло право вимоги за
цим кредитним договором та щодо
розрахунку розміру заборгованості.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна.

Як видно з матеріалів справи ПАТ
«Сведбанк» у листопаді 2010р. зверталося
до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за цими договорами і рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 04.04.2011р, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
29.09.2011р. у задоволенні цих вимог було
відмовлено.

Так, апеляційний суд у своєї ухвалі
зазначив, що відмовляючи ПАТ "Сведбанк"
у позові, суд виходив з того, що позивач
порушив п.3.9 кредитного договору, яким
передбачено право дострокової вимоги
виконання зобов'язання у разі
порушення позичальником п.5.1.8
кредитного договору.

Висновок суду у цій частині відповідає
обставинам справи.

Встановлено, що між сторонами існують
зобов'язання, що випливають з
кредитного договору №-146 від
18.07.2008р., договору іпотеки №1501/0708/71-146-Z-1
від 18.07.2008р., а також договору поруки
№1501/0708/71-146-Р-1.

За розрахунками ПАТ "Сведбанк", станом
на квітень 2010р. у позичальника (ОСОБА_2)
мала місце заборгованість за кредитним
договором від 18.07.2008р., у тому числі:
заборгованість за кредитом,
прострочена заборгованість за
відсотками й нарахована неустойка у
вигляді пені, а всього на суму 2 291,16
доларів США.

У зв'язку з цим, ПАТ "Сведбанк",
12.04.2010р., підготував на ім'я ОСОБА_2
лист-повідомлення про зміну умов
договору з вимогою дострокової сплати
заборгованості по кредиту.

Зазначений лист-повідомлення, у
порушення п.п.3.9, 3.10, 10.6 кредитного
договору № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008р.,
належним чином не відіслано і не
вручено позичальнику ОСОБА_2

Так, згідно із п.п. 3.9 кредитного
договору № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008р.: -
при порушенні умов, передбачених п.5.1.8
договору або у випадках, у яких чинним
законодавством України (у тому числі у
випадках, передбачених Законом України
«Про іпотеку»), передбачено право
достроковї вимоги виконання
зобов'язань, забезпечених іпотекою та
якщо позичальник порушує строки
платежів, встановлені п.3.1 договору,
банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту та сплати
процентів, а позичальник зобов'язаний
виконати зазначені зобов'язання у
порядку, передбаченому цим пунктом
договору.

Вимога про дострокове повернення
кредиту та сплату процентів за
користування ним направляється
позичальнику у порядку, передбаченому
п. 3.10 договору.

У випадках порушення умов п.п.3.8 або
п.3.9 та 6.1.2 кредитного договору або умов
іпотечного договору, що укладається
між банком і позичальником у
відповідності до п.2.1 договору, вимога
про виконання порушеного зобов'язання
направляється банком позичальнику у
письмовому вигляді та підлгає
виконанню у повному обсязі протягом 30
календарних днів з моменту її
надіслання банком за адресою
позичальника, зазначеної у реквізитах
цього договору. Сторони досягли згоди,
що датою, з якої починається відлік
зазначеного вище 30 денного строку,
вважається дата, зазначена на
квитанції, яка надається банку
відділенням зв'язку про відправлення
листа з повідомленням про вручення або
дата, зазначена у повідомленні, яке
отримано позичальником особисто у
банку (п.3.10 кредитного договору).

Будь-які повідомлення, що
направляються сторонами одна одній,
повинні бути

здійснені у письмовій формі. Такі
повідомлення вважаються направленими
належним чином, якщо вони доставлені
адресату посильним, цінним листом,
телексом чи телефаксом за адресою,
вказаною у розділі 10 кредитного
договору або адресою, повідомленою
позичальником відповідно до п.п.6.1.2, п.6.1
кредитного договору (п.10.6 кредитного
договору).

З кредитного договору вбачається, що
місцем реєстрації і проживання ОСОБА_2
було зазначено: АДРЕСА_2.

Станом на 12.04.2010р., ОСОБА_2 не ставила
до відома ПАТ "Сведбанк" про зміну свого
прізвища, сімейного стану, місця
реєстрації та місця проживання.

Лист-вимога від 12.04.2010р. на ім'я ОСОБА_2
повинен був надсилатись за адресою:
АДРЕСА_2.

Згідно переліку поштових
відправлень № 615 від 14.04.2010 року,
поштове відправлення від 12.04.2010 року на
прізвище ОСОБА_2 було надіслано не в м.
Рені, а в м. Одесу (а.с.132).

ПАТ "Сведбанк", всупереч п.п. 3.10 і 10.6
кредитного договору, не надало ні суду
першої, ні суду апеляційної інстанції
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що лист-вимога від
12.04.2011р. належним чином було направлено
ОСОБА_2 (доставлено адресату посильним,
цінним листом, телексом чи телефаксом
за адресою, вказаною у розділі 10
кредитного договору).

Зважаючи на те, що ПАТ "Сведбанк"
належним чином не направив ОСОБА_2
вимогу про дострокове повернення нею
кредиту, сплату процентів і пені, як
передбачено умовами кредитного
договору (п.п.3.9,3.10), договору іпотеки
(п.11), а також ст. 12 Закону України «Про
іпотеку», ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», - банк не
вправі ставити перед судом питання про
дострокове стягнення заборгованості
за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки (а.с.4-8).

Апеляційний суд визнав, що оскільки ПАТ
"Сведбанк" не виконав своїх зобов'язань
згідно із умовами кредитного договору
та договору поруки стосовно належного
повідомлення позичальника і
поручителя про існуючу заборгованість,
висновок суду про відмову у позові ПАТ
"Сведбанк" є обгрунтованим й відповідає
вимогам ст. 526 ЦК України.

Як убачається з матеріалів справи
відповідачка 13.10.2011р. звернулася до ПАТ
«Сведбанк» із заявою про виправлення
помилок в розрахунку сум за кредитним
договором та надання письмових
пояснень й повторно надала банку
документи і заяву про зміну свого
прізвища та місце проживання у яких
зазначила, що вона мешкає за адресою:
АДРЕСА_1/с.82 -87.

В подальшому відповідачка
неодноразово: 23.12.2011р.; 29.10.2012р.; 14.06.2013р.
та 11.07.2013р. надсилала банку заяви щодо
здійснення перерахунку заборгованості
унаслідок його помилки і указувала
своє місце проживання: АДРЕСА_1, а/с.88 -104.

28.11.2012р. ПАТ "Сведбанк" за договором
факторингу №15 та договору
відступлення прав за іпотечними
договорами відступив свої права вимоги
до відповідачки по зобов'язанням за
кредитним та іпотечним договорами до
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс».

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» на підтвердження факту
заборгованості відповідачки за
вказаним кредитним договором надало
суду довідку від 31.10.2013р. про те, що
станом на 28.11.2012р. (на 31.10.2013р.) загальна
заборгованість ОСОБА_2 складала 86 583,00
доларів США з яких: заборгованість по
основній сумі кредиту - 50 694,72 дол. США;
заборгованість за процентами - 12 539,15
дол. США; заборгованість за комісією -
0,00 дол. США; нарахована пеня - 23 349,13 дол.
США.; нарахована пеня - 0,00 дол. СЩА, а/с.19.

Проте відповідний розрахунок
заборгованості позивач суду не надав.

Між тим, відповідачка надала суду
розрахунок суми за кредитним
договором, що був виданий їй банком, з
якого убачається, що станом на 05.10.2012р.
сума заборгованості за кредитним
договором складає 62 328,43 доларів США, а
за розрахунком ОСОБА_2 станом на
16.10.2012р.- загальна сума заборгованості
складає 50 529,62 дол. США., 98 -99.

Тому висновок суду про те, що розмір
заборгованості, що підлягає стягненню
з відповідачки підлягає критичної
оцінки є вірним.

Так, матеріалами справи встановлено, що
відповідачка виконувала умови
кредитного договору, вона належним
чином сплачувала банку відповідні
платежі і припинила їх виплату у
зв'язку з порушенням банком умов
кредитного договору та невірним
розрахунком поточної заборгованості.

Тому висновок суду про те, що позивач
не довів розмір заборгованості
відповідачки за цим кредитним
договором є правильним.

Матеріалами справи також достовірно
встановлено і те, що відповідачка не
виплачувала позивачу кошти на
виконання умов кредитного договору,
оскільки вона до пред'явлення цього
позову до суду не знала про заміну
кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до п.4 договору поруки
№1501/0708/-71-146-Р-1 від 18.07.2008р. між ПАТ
«Сведбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - в разі
порушення позичальником умов
основного зобов'язання у строк,
поручитель погашає суму кредиту,
нараховані проценти та штрафні санкції
за несвоєчасне повернення
позичальником коштів, наданих у межах
основного зобов'язання та процентів за
користування кредитом за першою
вимогою банку протягом 30 календарних
днів з моменту отримання поручителем
надісланої банком письмової заяви про
невиконання позичальником своїх
зобов'язань, передбачених основним
зобов'язанням, надісланої банком за
адресою, зазначеною у реквізитах
поручителя у договорі поруки, а/с. 80.

Встановлено, що вимога до поручителя
ОСОБА_5, як солідарного боржника, про
дострокове стягнення з позичальника
заборгованості за кредитним договором
(предмета іпотеки), про заміну
кредитора у зобов'язані, поручитель не
сповіщався і до нього новим кредитором
не була заявлена вимога. Тому суд
першої інстанції правильно визнав, що
рішення по справі може вплинути на
права та обов'язки поручителя, який у
порушення вимог закону не був
залучений до участі у справі.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від
03.06.2014р. не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника нерухоме
житлове майно, яке є предметом застави
згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язання
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, оскільки громадянка
України ОСОБА_2 за надані їй кошти у
іноземній валюті за споживчим кредитом
придбала спірну квартиру загальною
площею 51,5 кв. м. у який вона проживає та
не має у власності іншого житла.

Разом з тим висновки суду про те, що
позивач не повідомив боржника про
заміну кредитора, про його намір
звернути стягнення на предмет іпотеки,
що позивач не надав доказів на
підтвердження того, що саме до нього
перейшло право вимоги за цим кредитним
договором є помилковими та такими, що
не відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Проте у відповідності до положень ч. 2
ст. 308 ЦПК України ці помилки не можуть
бути підставою для скасування
правильного по суті і справедливого
рішення.

Доводи апеляційної скарги
вищевикладених висновків не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік