Справа № 453/319/13
Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/4160/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представників
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, його
представників ОСОБА_7, ОСОБА_9,
представника Тухлянської сільської
ради Сколівського району Львівської
області - Паленички О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 29 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, Тухлянської сільської ради
Сколівського району Львівської
області про визнання незаконним
рішення ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що разом з своїм братом
ОСОБА_9 в рівних частинах по 1/2 є
власником домоволодіння, яке належало
батькам - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які
користувалися земельною ділянкою для
обслуговування будинку в розмірі 0,25 га,
про що свідчить записи в господарських
книгах. Апелянт не погоджується з тим,
що спірна земельна ділянка, з уточненою
площею 0,1652 га. із зміненим цільовим
призначенням була надана ОСОБА_6
Посилається на те, що неодноразово
звертався до Тухлянської сільської
ради із заявами про надання йому
частини земельної ділянки для
обслуговування будинку та
господарських споруд, однак жодної
відповіді не отримав. Стверджує, що на
момент оформлення ним права власності
після смерті матері на 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
частиною господарських споруд станом
на листопад 2008 року для обслуговування
вказаного домоволодіння в цілому
рахувалась земельна ділянка площею 0,25
га, якою він також користувався. Не
погоджується з доводами Тухлянської
сільської ради щодо того, що спірна
земельна ділянка відноситься до земель
сільськогосподарського призначення.
Посилається на те, що суд не витребував
з архітектури Сколівського району
генеральний план с.Тухля. Стверджує, що
відсутні будь-які докази сплати ОСОБА_6
за спірну земельну ділянку податку.
Зазначає, що ніколи не погоджував межі
земельної ділянки, яка була надана
ОСОБА_6 і в акті не його підпис. Щодо
рішення Тухлянської сільської ради від
28.09.2012 року, то посилається на те, що на
сесію ради його не запрошували, вказане
рішення він не отримував, а тому не міг
його оскаржити в суді. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підтримання
апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_6,
її представників ОСОБА_7, ОСОБА_9
представника Тухлянської сільської
ради Сколівського району Львівської
області - Паленички О.О. про заперечення
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

Позивачу ОСОБА_12 та ОСОБА_9 належить по
1/2 частині будинковолодіння за
адресою: АДРЕСА_1. (т.1, а.с.12)

Також згідно акту обстеження земельної
ділянки встановлено, що розмір
земельної ділянки по АДРЕСА_1
становить 0,08 га, а решта земельної
ділянки, що прилягає до території
ділянки, на якій розміщений будинок,
перебуває в користуванні ОСОБА_9, та
згідно попередніх обмірів розмір такої
становить 0,15га.(т.1, а.с.7-10)

Рішенням сесії Тухлянської сільської
ради від 15 квітня 2011 року ОСОБА_6
передано у власність земельну ділянку
загальною площею 0,1652 га для ведення
особистого селянського господарства
із земель сільськогосподарського
призначення в с.Тухля по вул.Шевченка
на території Тухлянської сільської
ради. (т.1, а.с.5)

30 серпня 2011 року ОСОБА_6 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, відповідно до якого
вона є власником земельної ділянки
площею 0,1652 га для ведення особистого
селянського господарства. (т.1, а.с.13)

Рішенням сесії Тухлянської сільської
ради від 28 вересня 2012 року ОСОБА_9 та
ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо оформлення документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку пл.0,08 га для
обслуговування житлового будинку, який
знаходиться в спільній власності із
земель громадської житлової забудови
та території Тухлянської сільської
ради. (т.1, а.с.27)

Згідно з довідкою Тухлянської
сільської ради від 25 березня 2013 року
ОСОБА_2 вибув, на даний час не
зареєстрований та не проживає в
с.Тухля, що стверджується
господарською книгою №5 з 1977-1979 р.р. т.1,
(а.с.28)

Актом обміру земельної ділянки ОСОБА_2
від 1.01.2002 року встановлено, що площа
такої ділянки складає 0,14 га. (т.1, а.с.29)

Згідно з повідомленням Тухлянської
сільської ради від 24 травня 2012 року за
господарством ОСОБА_9 для
обслуговування житлових будинків
станом на 01.06.1993 року рахувалася
земельна ділянка загальною площею 0,12
га; станом на 01.06.1995 року - земельна
ділянка загальною площею 0,25 га; станом
на 01.06.1996 року - земельна ділянка площею
0,12 га, що стверджується по
господарськими книгами за
господарством. (т.1, а.с.44)

Рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 14 вересня 2010
року зобов»язано ОСОБА_9 не чинити
перешкод ОСОБА_2 в користуванні заїздом
до будинковолодіння за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом звільнення заїзду від
гною, штапів та предметів, які
перешкоджають проїзду. Стягнуто з
ОСОБА_9 в користь ОСОБА_2 23 грн. Судових
витрат та 500 грн. на правову допомогу
(т.1, а.с.77-78)

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 20 червня 2011 року рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 14 вересня 2010
року в частині стягнення витрат на
правову допомогу змінено, зменшивши
розмір таких до 250 грн. В решті рішення
залишено без змін. (т.1, а.с.79-80)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що для обслуговування будинку
АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка
площею 0,08 га, в зв»язку з чим надання у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
загальною площею 0,1652 га для ведення
особистого селянського господарства
не порушує прав позивача.

Висновки суду достатньо обґрунтовані
та відповідають положенням закону.

Так, матеріалами справи встановлено та
визнається сторонами, що ОСОБА_2 і
ОСОБА_9 набули право власності на 1/2
частину кожен будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 3.02.1979
року.

Станом на 3.02.1979 року за вказаним
будинком рахувалась земельна ділянка
площею 0,08 га. Станом на 1.06.1979 року площа
земельної ділянки стала 0,15 га, що
стверджується даними по господарської
книги. (т.1, а.с.35)

З наведеного слідує, що на час набуття
права власності на 1/2 частину будинку
за таким рахувалась земельна ділянка
площею 0,08 га.

Відповідно до положень Земельного
кодексу УРСР (1970 року), який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
перехід права власності на будинок в
сільській місцевості не передбачав
переходу права користування земельною
ділянкою, і право користування нею
набувалось в порядку надання у
користування згідно з ст.16 цього
Кодексу відповідною сільською радою із
земель сільської ради, а також за
рішеннями відповідних органів із
земель, що належали колгоспам чи
радгоспам.

Таким чином, безспірно встановлено, що
за будинком було закріплено земельну
ділянку площею 0,08 га. Сторонами не
подано відповідних рішень про надання
земельної ділянки у більшому розмірі
для обслуговування будинку, а відтак
немає підстав вважати правомірним
користування останніми земельною
ділянко більшою площею, ніж 0,08 га.

Зазначений висновок підтверджується
також рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 20 червня 2011 року
(т.1, а.с.79-80), яким встановлено, що
земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 не виділялась та не
закріплювалась. (т.1, а.с.198-зворот)

Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст.118
ЗК України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

А відтак, оскільки позивач не надав
суду доказів, які б підтверджували його
право на спірну земельну ділянку
площею 0,1652 га, як і доказів, що його
права порушуються передачею у
власність ОСОБА_6 вказаної ділянки,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до твердження про те, що за
будинком закріплено земельну ділянку
площею 0,25 га, а тому на думку апелянта,
порушено його право на приватизацію
половини ділянки, однак такі не можуть
прийматись до уваги, так як не
ґрунтуються на здобутих доказах і
спростовуються вищенаведеним, зокрема
зазначеним рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 20 червня 2011 року
, яким встановлено, що земельна ділянка
по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не
виділялась та не закріплювалась. (т.1,
а.с.198-зворот)

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни або скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 29 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин
О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич
А.В.