Провадження №4-с/761/18/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденка Ю.О. та
начальника Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Гоція Б.І. щодо винесення та не
скасування постанови про стягнення
виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з даною скаргою, в якій просить
визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденка Ю.О. про
стягнення з заявника виконавчого збору
та визнати незаконними дії начальника
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Гоцій Б.І. щодо не
скасування постанови Руденка Ю.О. про
стягнення з заявника виконавчого
збору.

Обговоривши в судовому засіданні
питання про необхідність закриття
провадження у справі за вказаною
скаргою, щодо чого заявник
заперечувала, суд прийшов до
наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту скарги її
подано в порядку, визначеному Розділом
VII «Судовий контроль за виконанням
судових рішень» ЦПК України.

Так, згідно положень ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

При цьому, як роз'яснено у п. 6 постанови
пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 13 грудня 2010 року № 3 судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі. Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження» постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу, як
виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку, що вимоги заявника про
визнання неправомірною та скасування
постанови державного виконавця та
визнати незаконними дій начальника
Відділу державної виконавчої служби
щодо не скасування постанови
державного виконавця про стягнення з
заявника виконавчого збору слід
розглядати за правилами
адміністративного судочинства в
порядку, визначеному КАС України, а не в
порядку, регламентованому Розділом VII
«Судовий контроль за виконанням
судових рішень» ЦПК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
думку заявника, зважаючи на
вищезазначене, суд дійшов висновку про
необхідність закриття провадження у
справі за скаргою.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.
17, 181 КАС України та ст.ст. 15, 205, 209, 210, 212,
213, 293, 294, 296, 383 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1
на рішення та дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденка Ю.О. та
начальника Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Гоція Б.І. щодо винесення та не
скасування постанови про стягнення
виконавчого збору - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення вищезазначених
строків, або після перегляду справи в
апеляційному порядку, якщо ухвалу суду
не скасовано.

С у д д я: