Дата документу 02.07.2014
Справа № 334/2523/14-ц
Провадження № 2/334/1451/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Ленінський
районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі - Піка А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення аліментів на своє
утримання, посилаючись на те, що він є
батьком відповідачки ОСОБА_2 та особою
пенсійного віку, непрацездатним,
хворіє на ряд хронічних захворювань, у
зв'язку із чим, потребує матеріальної
підтримки. Єдиним джерелом його доходу
є пенсійні виплати, які є мінімальними,
становлять суму у розмірі 1330 грн. та не
можуть забезпечити можливість
придбання ліків та проведення планової
операції по протезуванню судин,
вартість якої становить 7000 доларів США.
Оскільки відповідачка відмовляється
надавати йому матеріальну допомогу,
хоча вона працездатна, отримує
заробітну плату та відповідно, має
можливість надавати допомогу, тому
просив стягувати з неї аліменти на його
утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно,
що дасть можливість йому назбирати
кошти на операцію. В судовому
засіданні позивач змінив позовні
вимоги, просить стягувати на його
користь щомісячно по 2000 гривень.

В судовому засіданні
відповідачка проти позову заперечує,
пояснила, що батьки розірвали шлюб, та з
1980 року вона з матір'ю та братом
проживала окремо, батько ОСОБА_1
ухилявся від слати аліментів, іншої
матеріальної допомоги не надавав. Вона
з 17 років почала працювати, оскільки
матеріальне становище родини було
тяжким. В теперішній час вона працює
приватним підприємцем, її дохід
дорівнює 4500 гривень щомісячно за
мінусом податків, тому її заробітна
плата складає 2500 гривень щомісячно.
Вона має на своєму утриманні
неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, її
чоловік страждає рядом хронічних
захворювань і потребує постійного
лікування, перебуває на обліку у
тубдиспансері, тому теж знаходиться на
її утриманні. Крім того, позивач має ще
двох дітей - ОСОБА_3, приблизно
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, але
він чомусь не звертається до них з
позовом про стягнення аліментів.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до висновку що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
батьком ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.26) . ОСОБА_2 змінила
прізвище на ОСОБА_2 після укладення
шлюбу, зареєстрованого 15.09.2000 року,
а/запис № 269 (а.с.27).

Частиною 1 ст. 202 СК України
встановлено, що повнолітні донька, син
зобов'язанні утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Ст. 205 СК України визначено, що суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахування
матеріального та сімейного стану
сторін.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 є особою пенсійного
віку, отримує пенсійні виплати у
розмірі 1326 гривень 56 коп., що
підтверджується довідкою Пенсійного
фонду України в Ленінському районі від
12.03.2014 року (а.с.9).

Згідно до ст.7 Закону України "Про
Державний бюджет" за № 719-YII від 16.01. 2014
року прожитковий мінімум для осіб які
втратили працездатність з 01 липня 2014
року встановлено у розмірі 974 грн. 00 коп.
Позивач отримує 1326 гривен 56 коп., що
перевищує прожитковий мінімум.

Відповідачка є приватним
підприємцем, її дохід дорівнює 4500
гривень щомісячно на неї та на
неповнолітнього сина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження (а.с.28). Крім
того, чоловік відповідачки ОСОБА_7
через хворобу не працює, та перебуває
на утриманні дружини. Дохід родини
відповідачки на одного члена сім'ї
складає 1500 гривень, що незначно
перевищує встановлений законом
прожитковий мінімум з 01.07.2014 року - для
працездатних осіб - 1250 гривень, та
дітей, віком від 6 до 18 років -1320 гривень.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачка не має можливості
щомісячно надавати матеріальну
допомогу.

Згідно з ч.2 ст.205 СК України при
визначенні розміру аліментів на
непрацездатних батьків необхідно
враховувати можливість отримання ними
матеріальної допомоги від інших дітей,
до яких не пред'явлено позову про
стягнення аліментів, а також від
дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач не заперечує, що він має двох
повнолітніх синів, які працюють, мають
можливість надавати допомогу батьку,
але звертатися до них з позовом він не
бажає. Позивач в своєму позові
посилається на те,що йому необхідна
коштовна операція на судинах, але до
суду не надано жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
його пояснень, консультативний
висновок, який долучено позивачем до
матеріалів справи не містить даних про
обов'язковість призначення
оперативного лікування, рекомендує
консультації кардіолога, уролога та
обстеження УЗД. Також невідома
вартість операції, тому стягнути
одноразово кошти на операцію суд також
не може.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про недоведеність заявлених
вимог .

Керуючись ст. 202, 205 СК України, ст.ст.10, 11,
15, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Лисенко Л. І.