У х в а л а

7 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12
червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна недійсним та визнання права
власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року Макаренко Д.Ю.
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 26 червня 2008 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, а саме готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташовані по
АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що на момент
укладення указаного договору він був
власником цього майна і ОСОБА_4 не мав
права його відчужувати, а на саме майно
була накладена судова заборона
відчуження, позивач, з урахуванням
уточнень позовних вимог, просив
визнати договір купівлі-продажу від 26
червня 2008 року недійсним та визнати за
ним право власності на вказані готель
та кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 24 березня 2009 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу нерухомого майна:
готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого по
АДРЕСА_1, укладений 26 червня 2008 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, недійсним. Визнано
право власності на вказане майно за
ОСОБА_3

Справа апеляційним судом розглядалась
неодноразово.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 15 липня 2009 року рішення
районного суду скасовано. У
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 травня 2012 року
рішення апеляційного суду скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 28 серпня 2012 року рішення
районного суду в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна скасовано та ухвалено
у цій частині нове рішення про відмову
у задоволенні позову. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2012 року
рішення апеляційного суду Луганської
області від 15 листопада 2009 року в
частині визнання права власності на
майно за ОСОБА_3 скасовано та
направлено справу в цій частині на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 21 лютого 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання за ОСОБА_3 права власності на
готель «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 залишено без
змін.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справі від 12 червня 2013
року рішення Ленінського районного
суду м. Луганська від 24 березня 2009 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 21 лютого 2013 року в частині
задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на
нерухоме майно скасовано. У позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на нерухоме майно
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справі від 16 жовтня 2013
року у задоволенні заяви
ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст. ст. 215, 392 ЦК України, що
потягло, на думку заявника, ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, з
клопотанням про поновлення
процесуального строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює строк, встановлений законом,
за клопотанням сторони або іншої особи
у разі його пропущення з поважних
причин.

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на звернення із заявою про
перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року підлягає
задоволенню, оскільки наведені нею
доводи свідчать про поважність причин
пропуску такого строку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15
травня 2013 року.

Із доданої до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ випливає різне визначення
предмета регулювання правових норм,
різні підстави та зміст позовних вимог
й різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Крім того, у заяві про перегляд
вбачається посилання на порушення
судом норм процесуального права щодо
доказування позову, що не може бути
підставою для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013 року
задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
недійсним та визнання права власності
на нерухоме майно за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

В.А. Черненко