У х в а л а

іменем україни

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, інфляційних
нарахувань та трьох відсотків річних,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 24 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 22 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Луганське міське комунальне
підприємство «Теплокомуненерго»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, інфляційних
нарахувань та трьох відсотків річних,
посилаючись на те, що послуга по
забезпеченню відповідачів опаленням
була надана, однак її вартість вони не
оплатили.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 24 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 22 квітня 2014 року, позов Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 борг з оплати за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 11 грудня 2009
року по 01 липня 2012 року у
розмірі 6 197 грн 76 коп.

У задоволенні позову Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних нарахувань та 3 %
річних відмовлено за
необґрунтованістю.

У задоволенні позову Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_2 про
стягнення суми заборгованості за
надані послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з 01
січня 2000 року по 11 грудня 2009 року
відмовлено за пропуском строку
позовної давності без поважних причин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
судовий збір у розмірі 229 грн 40 коп.

У задоволенні позову Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_3 про
стягнення суми заборгованості за
надані послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання, інфляційних
нарахувань та 3 % річних за період з 01
січня 2000 року по 01 липня 2012 року
відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що письмовий договір про надання
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання між сторонами
не укладався, проте у період з 01 січня
2000 року по 01 липня 2012 року позивач
надавав послуги в квартиру НОМЕР_1, а
відповідач ОСОБА_2 частково
сплачував за ці послуги.

У зв'язку з частковою сплатою послуг
позивача за цей період виникла
заборгованість у сумі 8 302 грн. 01 коп.

Ураховуючи клопотання ОСОБА_2 щодо
застосування строку позовної давності
та застосувавши положення ст. 257 ЦПК
України заборгованість за період з 01
січня 2000 року по 11 грудня 2009 року
стягненню не підлягає через пропуск
строку позовної давності у три роки,
тобто стягненню підлягає сума
основного боргу в розмірі 6 197 грн. 76 коп.
за період з 11 грудня 2009 року по 01 січня
2012 року.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 24 лютого 2014 року та
ухвала апеляційного суду Луганської
області від 22 квітня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх
постановленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 24 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 22 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

С.П. Штелик