УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,
Завгородньої І.М., Ситнік
О.М.,за участю прокурора О Орленко А.О.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора
Доманівського району Миколаївської
області в інтересах Головного
управління Держемагенства у
Миколаївській області, Доманівської
районної державної адміністрації до
ОСОБА_5 про розірвання договору оренди
та повернення земельної ділянки за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року прокурор
Доманівського району Миколаївської
області звернувся до суду з даним
позовом в інтересах Головного
управління Держземагенства у
Миколаївській області, Доманівської
районної державної адміністрації, в
обґрунтування якого зазначив, що
8 грудня 2011 року між Доманівською
районною державною адміністрацією та
ОСОБА_5 укладено строком на 20 років
договір оренди земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 17,8455 га у межах території
Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області для сінокосіння та випасання
худоби, який зареєстрований 19 жовтня 2012
року у відділі Держкомзему у
Доманівському районі за № 02136.

Посилаючись на те, що в ході перевірки
дотримання земельного законодавства,
проведеної Державною інспекцією
сільського господарства в
Миколаївській області, виявлені
порушення ОСОБА_5 вимог ч. 5 ст. 20,
ч. 1 ст. 96 ЗК України та умов договору
оренди, а саме встановлено, що земельна
ділянка фактично розорана та засіяна
озимою пшеницею, що свідчить про
нецільове її використання, позивач
просив суд достроково розірвати
договір оренди землі та повернути її у
розпорядження держави.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від
29 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 22 січня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позову.

Розірвано договір оренди земельної
ділянки площею 17,8455 га, розташованої у
межах території Козубівської
сільської ради Доманівського району
Миколаївської області, укладений 8
грудня 2011 року між Доманівською
районною державною адміністрацією та
ОСОБА_5

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути
Доманівській районній державній
адміністрації земельну ділянку площею
17,8455 га, розташовану у межах території
Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
прокурора, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності обставин, пов'язаних з
нецільовим використанням земельної
ділянки та істотним порушенням умов
договору.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
встановив факт порушення орендарем п. 5
договору оренди щодо цільового
використання земельної ділянки,
виходячи з розміру заподіяної шкоди у
розмірі 4 865 гривень 49
копійок, а тому дійшов висновку про
наявність правових підстав для
розірвання спірного договору.

Проте з такими висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або
змінений за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

Аналогічна норма закріплена і в ст. 31
Закону України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 32 зазначеного Закону
передбачено, що на вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24, 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Так, підставами для дострокового
розірвання договору оренди землі
можуть бути у разі, якщо ініціатором
витупає власник земельної ділянки
(орендодавець) - нецільове використання
земельної ділянки, несплата орендної
плати, екологічна шкода ділянці від
діяльності орендаря, її забруднення та
забур'янення тощо, а якщо ініціатором
виступає орендар - створення перешкод
орендареві у користуванні земельною
ділянкою тощо.

Судом встановлено, що 8 грудня 2011 року
між Доманівською районною державною
адміністрацією та ОСОБА_5 укладено
строком на 20 років договір оренди
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 17,8455 га у межах території
Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області для сінокосіння та випасання
худоби, який зареєстрований 19 жовтня 2012
року у відділі Держкомзему у
Доманівському районі за № 02136.

З матеріалів справи вбачається, що 29
квітня 2013 року державним інспектором
сільського господарства на території
Миколаївської області складено акт
перевірки дотримання ОСОБА_5 вимог
земельного законодавства щодо
цільового використання земельної
ділянки та виявлено, що вона
знаходиться в обробленому стані.

23 травня 2013 року державним інспектором
сільського господарства на території
Миколаївської області внесено припис
про необхідність приведення земельної
ділянки у стан, придатний для
використання за цільовим призначенням
і за допущені порушення ОСОБА_5
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 53 КУпАП з
нарахуванням шкоди у розмірі 4865
гривень 49 копійок.

22 липня 2013 року складено акт, з якого
вбачається, що порушення, вказані у
приписі від 23 травня 2013 року ОСОБА_5
усунуті, шкоду сплачено, земельну
ділянку оброблено та підготовлено під
посів багаторічних трав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з
посиланням на ст. 61 ЦПК України,
правильно виходив з того, що
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності не
звільняє позивача від обов'язку
доказування факту нецільового
використання земельної ділянки, а
доводи про те, що внаслідок розорювання
та засівання земельної ділянки озимою
пшеницею спричинено шкоду, яка
призводить до погіршення стану
земельної ділянки, зниження її
родючості, не ґрунтується на
матеріалах справи.

Таким чином, суд першої інстанції,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, дослідивши надані сторонами
докази, дійшов обґрунтованого висновку
про відмову у задоволенні позову, а
апеляційний суд, перевіряючи в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про необхідність скасування
законного й обґрунтованого судового
рішення.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 22 січня
2014 року скасувати, рішення
Доманівського районного суду
Миколаївської області від 29 листопада
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

О.М.
Ситнік