РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 123/12126/13-ц

Провадження № 2/123/210/2014

13.01.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Жолуденко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, та зняття з реєстрації
місця проживання, третя особа - ВДІРФО
Київського району м. Сімферополя.

встановив:

ОСОБА_1 в жовтні 2013 року звернулась до
суду з позовом, з урахуванням наступних
уточнень, просила визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідача
з реєстрації зі спірного приміщення.

Позов мотивований тим, що позивач
набула в установленому порядку право
власності на спірне домоволодіння,
проте за адресою домоволодіння до
цього часу залишився зареєстрованим
родич попереднього власника ОСОБА_2, що
перешкоджає їй в користуванні
власністю.

ОСОБА_1 через канцелярію суду, подала
заяву, за якою просила позов
задовольнити на підставі вимог ст.ст.16,
316, 317, 391, 405 ЦК України, просила
розглянути справу без її участі, проти
винесення заочного рішення у справі не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлявся за останнім
відомим місцем реєстрації.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, приходить до висновку про
можливість ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування від
03.08.2009 р., посвідченого державним
нотаріусом Сімферопольського міського
нотаріального округу Романовим І.В. за
реєстровим №3-2649.

Право власності належним чином
зареєстровано у КРП «СМБРТІ» від 21.09.2009
року за реєстраційним номером 27812601

Між тим, за даною адресою залишився
зареєстрованим родич попереднього
власника квартири - на що вказує
довідка Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне об'єднання
Київського району м. Сімферополя» №79 з
( а.с. 5), та особовий рахунок НОМЕР_1.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.316 ЦК України).
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном (ст. 317 ЦК України.)

Відповідно до ст.ст. 379, 382 ЦК України,
об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира.

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Однією із підстав припинення
права власності згідно зі ст.346 ЦК
України є відчуження власником свого
майна.

З аналізу наведених норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку, що право
власника проживання в належному йому
житлі нерозривно пов'язане з правом
власності на житловий будинок, садибу,
квартиру, а тому в разі припинення
права власності на житловий будинок,
садибу, квартиру, припиняється і право
власника проживання (користування) в
цьому житлі.

Згідно з ст. 405 ЦК України, члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Отже, права члена сім'ї власника житла є
похідними від прав власника, а тому, суд
приходить до висновку, що за обставин
справи, ОСОБА_2 втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, з часу
відчуження квартири.

Між тим, наявність реєстрації
відповідача за адресою квартири, тягне
для її власника ОСОБА_1 додаткові
витрати, зокрема на оплату послуг по
утриманню будинку і прибудинкової
території, та перешкоджає в реалізації
її права власності.

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном, в тому числі і шляхом
припинення правовідношення (ст. 16 ЦК
України).

Тому, суд погоджується із
запропонованим позивачем шляхом
поновлення порушеного права і визнає
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, а тому
вимоги позову підлягають задоволенню.

Отже, позов в цій частині вимог
підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем заявлена вимога
про зняття відповідача з реєстрації за
адресою спірного житла. Проте, такі
вимоги, на переконання суду, заявлені
зайво, оскільки рішення про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом, і є підставою для
зняття цієї особи з реєстрації за
адресою житла, за заявою зацікавленої
особи.

Тому, в цій частині вимог позову слід
відмовити.

За такого рішення, судові витрати
понесені позивачем при зверненні до
суду відповідно до ст. 88 ЦПК України
мають бути компенсовані йому
відповідачем.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зняття з реєстрації місця проживання
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. на
відшкодування судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду АР Крим
через Київський районний суд м.
Сімферополя на протязі десяти днів з
моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий
М.Ф. Сенько