СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/ 4613 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
16.07.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
відповідачки ОСОБА_1
на рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 5.02.2014 р.
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, в інтересах якої діє
ОСОБА_5, 3- особа: Орган опіки та
піклування Голосіївської районної в м.
державної адміністрації
про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
Заслухавши доповідь судці Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-
Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 5.02.2014 р. задоволено
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, 3-
особа: Орган опіки та піклування
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та
постановити нове, яким в задоволенні
позову відмовити, посилаючись на його
незаконність, зокрема, що суд, неповно
з»ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, позивачка
зареєстрована та проживає в квартирі
АДРЕСА_1; вказана квартира перебуває у
власності територіальної громади, а
власником особового рахунку є
позивачка ОСОБА_2

Крім позивачки на час розгляду справи у
спірній квартирі зареєстровані
відповідачі : ОСОБА_3 (син позивачки),
ОСОБА_1 (дочка ОСОБА_3.), ОСОБА_4.(дочка
ОСОБА_3.), а також син позивачки ОСОБА_7
та його син - ОСОБА_8

На час розгляду справи у вказаній
квартирі фактично проживають дві особи
: позивачка та її син ОСОБА_7

Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_6
з часу одруження (з 1993 р.) проживали в
спірній квартирі, а після народження
дочки ОСОБА_1, яка є також відповідачкою
у даній справі, в 1995 р. - залишили дану
квартиру і проживали в АДРЕСА_2 - за
місцем проживання матері ОСОБА_6, що
причиною їх виселення був сімейний
конфлікт і неможливість спільного
проживання в даній квартирі.

Заперечуючи проти позову, відповідачка
ОСОБА_6 посилалася на те, що після їх
виселення кімната, яку вони займали з
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, була здана в оренду і
вони не мали змоги вселитись, оскільки,
приміщення не було вільним.

Доказів на підтвердження зазначених
обставин, а саме, передачі частини
квартири АДРЕСА_1 в оренду,
відповідачами суду не надано.

В подальшому, ОСОБА_3 у 2000 році був
засуджений до позбавлення волі, а
після свого звільнення перебував на
обліку як звільнений з місць
позбавлення волі з грудня 2007 р. по
березень 2013 р. за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджується довідкою Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУ МВС України в м.Києві
від 12.04.2013 р.

За даною адресою також проживала і
ОСОБА_6 з дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_4

На час розгляду справи відповідачі за
адресою: АДРЕСА_2 не проживають, суду
першої інстанції свого місця
проживання не повідомили, посилаючись
на те, що дане помешкання їм не належить
і є тимчасовим місцем проживання.

Проте, судом було встановлено, що
неповнолітня ОСОБА_4 відвідує
навчальний заклад № 173, що знаходиться
у Святошинському районі м.Києва.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідачі пояснили
проживають на квартирі, яку наймають.

Крім того, в матеріалах справи
міститься заява ОСОБА_3, яка подана до
КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» від
01.07.2011 р., про те, що він не може
користуватись спірною квартирою у
зв»язку із передачею її в оренду і
просить не знімати його з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

Проте, як встановлено судом, факт
передачі в оренду частини спірної
квартири станом на 2011 рік, а також і
наявності перешкод у користуванні нею
не підтверджується будь-якими
доказами, хоча судом першої інстанції
було роз»яснено сторонам їх обов»язок
доводити ті обставини, на які вони
посилаються, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Натомість, факт непроживання
відповідачів ОСОБА_3 та його дітей:
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в даній квартирі
підтверджується письмовими доказами,
актами, складеними КП «ЖЕО-109
Голосіївського району», а також,
показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_7

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не
залишилися проживати інші члени сім'ї
наймача, це житло може бути надано за
договором оренди (найму) у
встановленому законом порядку іншому
громадянину до звільнення таких осіб
з-під варти або до відбуття ними
покарання.

У випадках, передбачених пунктами 1-7
цієї статті, право користування жилим
приміщенням зберігається за відсутнім
протягом шести місяців з дня
закінчення строку, зазначеного у
відповідному пункті.

Будь-яких підстав для збереження за
ОСОБА_3 права користування жилим
приміщенням з червня 2008 року (шість
місяців після звільнення з місць
позбавлення волі) до моменту звернення
позивача до суду, судом не встановлено.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
стороною відповідачів суду не надано
жодного доказу, того, що позивачка
перешкоджала їм користуватись спірною
квартирою, або що вони намагались
вселитись в дану квартиру, або існували
інші перешкоди для користування
спірним жилим приміщенням.

Згідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства»
діти - члені сім»ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користування займаним приміщення
нарівні з власником або наймачем.

Згідно ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров»я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до свого
повноліття і на час розгляду справи, а
також ОСОБА_4, яка є неповнолітньою і на
час розгляду справи не досягла 10 років,
мешкають з матір»ю - ОСОБА_6, а також,
ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_6 не звертались із
заявами про збереження за їх дітьми -
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права користування
житловою площею в спірній квартирі, як
за тимчасово відсутніми з поважних
причин.

Крім того, суду не надано доказів, що
відповідачі несуть витрати по
утриманню спірної квартири, сплачують
квартплату чи за надані послуги, або
там знаходяться їх речі і вони не
втратили інтерес до даного житла.

До того ж, 16.05.2014 р. на адресу
Апеляційного суду м.Києва надійшла
нотаріально завірена заява
відповідача ОСОБА_3 про те, що в
квартирі ніхто з відповідачів на
протязі всього часу не проживав, що
малолітня ОСОБА_4 забезпечена житлом,
що він просить про залишення без змін
рішення суду першої інстанції, а також
розглянути справу без нього, але з
урахуванням його заяви (а.с.212).

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідачі
понад встановлений законом строк без
поважних причин не проживають у
спірній квартирі, витрат по її
утриманню не несуть, квартирою не
цікавляться, їхні речі там відсутні,
вселятися до спірної квартири не
намагалися, і питання про вселення не
ставили.

Зважаючи на викладене, суд
обґрунтовано дійшов висновку, що
позовні вимоги є доведеними, а тому,
підлягають задоволенню.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Суд повно з»ясував обставини справи,
дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 5.02.2014 р. - залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :