У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової шкоди у порядку
регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 16 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»)
звернулося до суду із зазначеним
позовом, просило стягнути солідарно з
відповідачів майнову шкоду у порядку
регресу у розмірі 35 119 грн 15 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15
квітня 2011 року на трасі «Київ-Чернігів»
сталося зіткнення автомобіля марки
«Реugeot», державний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_5, яким керував ОСОБА_6, з
автомобілем марки «ЗАЗ», державний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, яким
керував ОСОБА_4 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась з вини ОСОБА_4, автомобіль
ОСОБА_5 було пошкоджено.

Відповідно до договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності від 26 лютого 2011 року,
що був укладений між позивачем та
ОСОБА_3, страхова компанія виплатила
ОСОБА_5 страхове відшкодування у
розмірі 35 119 грн 15 коп. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не повідомили страховика про
дорожньо-транспортну пригоду.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 16 січня
2014 року, позов ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПрАТ «СК «ВУСО» майнову
шкоду у порядку регресу у розмірі 35 119
грн 15 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. В іншій
частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі у
частині задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в позові.

Судові рішення у частині відмови в
позові заявником не оскаржуються, тому
відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України в
цій частині судом касаційної інстанції
не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_4 здійснював
експлуатацію забезпеченого
транспортного засобу на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
від власника засобу - ОСОБА_3 Оскільки
ОСОБА_3 особисто участі у
дорожньо-транспортній пригоді не брав,
та не є особою, винною у вчиненні такої,
майнова шкода підлягає стягненню з
ОСОБА_4

Судами встановлено, що 26 лютого 2011 року
між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було
укладено поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/2582252, за
умовами якого страховик застрахував
автомобіль марки «ЗАЗ», державний
номер НОМЕР_2 (а.с. 19).

15 квітня 2011 року на трасі
«Київ-Чернігів» сталося зіткнення
автомобіля марки «Реugeot», державний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, яким
керував ОСОБА_6, з автомобілем марки
«ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_4 на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, виданої ОСОБА_3 щодо
експлуатації вказаного автомобіля.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 22 серпня 2011 року ОСОБА_4 було
визнано винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 17).

Відповідно до звіту № 1788 про оцінку
майна від 8 червня 2011 року вартість
майнового збитку, завданого автомобілю
марки «Реugeot», державний номер НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_5,
дорожньо-транспортною пригодою,
складає 56 119 грн 15 коп. (а.с. 22-25).

Згідно із звітом № 566357 від 16 грудня 2011
року вартість страхового
відшкодування становить 35 119 грн 15 коп.
з урахуванням франшизи - 1 000 грн та
річних залишків - 20 000 грн (а.с. 44-46).

26 грудня 2011 року ПрАТ «СК «ВУСО»
виплатило ОСОБА_5 страхове
відшкодування у розмірі 35 119 грн 15 коп.
(а.с. 47, 48).

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
від 4 листопада 1950 року (далі -
Конвенція) визначено, що кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру.

У п. 22 рішення у справі «Сокуренко і
Стригун проти України» від 20 липня 2006
року Європейський Суд зазначив, що
стаття 6 Конвенції не зобов'язує держав
- учасників Конвенції створювати
апеляційні чи касаційні суди. Однак
там, де такі суди існують, необхідно
дотримуватись гарантій, визначених у
статті 6.

У справі «Стрижак проти України»
Європейський суд з прав людини у
рішенні від 8 листопада 2005 року
констатував наявність у заявника права
надавати свої аргументи під час
публічного слухання справи,
недотримання якого було кваліфіковано
як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції
з огляду на відмову повідомити
заявника про дату та час слухання у цій
справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку. Розписка
про одержання судової повістки з
поміткою про дату вручення в той самий
день особами, які її вручали,
повертається до суду.

Розгляд справи апеляційним судом
відбувся 16 січня 2014 року за відсутності
ОСОБА_4

Як вбачається із матеріалів справи,
адресований ОСОБА_4 конверт із судовою
повісткою про розгляд справи
апеляційним судом, призначеної на 16
січня 2014 року, було повернуто до
апеляційного суду із відміткою
поштового відділення «за закінченням
терміну зберігання», що свідчить про
неотримання заявником судової
повістки.

У матеріалах справи відсутні докази
про вручення ОСОБА_4 судової повістки
про розгляд справи апеляційним судом 16
січня 2014 року.

З огляду на викладене, всупереч статті 6
Конвенції апеляційним судом не було
забезпечено справедливої судової
процедури.

Оскільки справа розглянута
апеляційним судом за відсутності
ОСОБА_4, а в матеріалах справи відсутні
докази про одержання ним судової
повістки, то постановлене з порушенням
указаних процесуальних норм судове
рішення підлягає скасуванню з
передачею справи на новий апеляційний
розгляд, з підстав, передбачених ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
січня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.
Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко