П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 року м.
КиївСудова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого суддів: Яреми А.Г.,
Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І., Лященко
Н.П., Охрімчук Л.І., Патрюка М.В., Романюка
Я.М.,Сеніна Ю.Л., -розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_9, третя
особа - управління Пенсійного фонду
України в м. Броварах та
Броварському районі Київської області,
про стягнення помилково перерахованих
коштів за заявою ОСОБА_9 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» (далі - ПАТ «Державний ощадний
банк України») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_9 про стягнення
помилково перерахованих коштів.

Зазначало, що у вересні 2011 року
управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області (далі - Управління
ПФУ) звернулось до ПАТ «Державний
ощадний банк України» зі списком на
зарахування пенсій на поточні рахунки
у філії Броварське відділення № 5400 за
період з 4 до 25 вересня 2011 року щодо
виплати грошових коштів пенсіонерам на
загальну суму 334 952 грн, у тому числі 36 570
грн 10 коп. ОСОБА_9 Указаний список
передано до банку без належно
оформленого меморіального ордера та
наявності відповідних коштів на
рахунку Управління ПФУ.

Посилаючись на те, що вказані грошові
кошти працівники банку зарахували для
виплати пенсій на поточні рахунки
пенсіонерів, у тому числі ОСОБА_9,
безпідставно, оскільки від Управління
ПФУ до банку ці грошові кошти не
надходили, на підставі статті 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) просило стягнути з ОСОБА_9 36 570
грн 10 коп. помилково перерахованих
коштів та 365 грн 70 коп. судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 26
листопада 2012 року в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Державний ощадний
банк України» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2013 року, залишеним
без змін ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року, рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 26 листопада 2012
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено: стягнуто з ОСОБА_9 на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» 36 570 грн 10 коп. помилково
перерахованих коштів та 182 грн 85 коп.
судового збору.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року ОСОБА_9
порушує питання про скасування
зазначеної ухвали та направлення
справи на новий розгляд до суду
касаційної інстанції, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції статті 1215 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування заяви ОСОБА_9 надав
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року, в якій, на
його думку, по-іншому застосовано
зазначену правову норму.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 травня 2014 року цивільну
справу за позовом ПАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_9, третя
особа - Управління ПФУ, про стягнення
помилково перерахованих коштів
допущено до провадження Верховного
Суду України в порядку глави 3 розділу V
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в заяві
ОСОБА_9 доводи, Судова палата у
цивільних справах Верховного Суду
України дійшла висновку про те, що
заява підлягає задоволенню з таких
підстав.

За змістом статті 360-4 ЦПК України суд
задовольняє заяву про перегляд справи
Верховним Судом України і скасовує
судове рішення у справі, яка
переглядається з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, якщо встановить,
що судове рішення є незаконним.

У справі, яка переглядається, судами
встановлено, що ОСОБА_9 перебуває на
обліку в Управлінні ПФУ.

Згідно з договором, укладеним 11 липня
2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк
України» і ОСОБА_9, банк відкрив
вкладнику поточний рахунок для обліку
коштів за вкладом і здійснення
операцій за ним.

28 грудня 2007 року між Управлінням ПФУ і
відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» (далі
- ВАТ «Державний ощадний банк України»)
укладено договір, за умовами якого
зарахування й виплата пенсій і
грошової допомоги, що фінансується з
Пенсійного фонду України, здійснюється
через поточні рахунки пенсіонерів та
одержувачів допомоги, які відкриті в
банку, згідно з Порядком виплати пенсій
та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№ 1596.

Пунктом 2.2.4 зазначеного договору
встановлено обов'язок банку проводити
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки
одержувачів коштів не пізніше
наступного операційного дня після
надходження коштів від Пенсійного
фонду України.

23 вересня 2011 року ОСОБА_9 отримав 36 570
грн 10 коп. пенсії у філії Броварське
відділення № 5400 ПАТ «Державний ощадний
банк України».

Згідно з актом про наслідки службового
розслідування за фактом порушення
фахівцями філії Броварського
відділення № 5400 ПАТ «Державний ощадний
банк України» порядку безготівкового
зарахування та видачі готівкових
коштів із поточних рахунків вкладників
від 2 листопада 2011 року Управління ПФУ
2 вересня 2011 року надало до банку
список на зарахування пенсій на
поточні рахунки у філії Броварське
відділення № 5400 за період з 4 до 25
вересня 2011 року щодо виплати грошових
коштів пенсіонерам на загальну суму 334
952 грн.

Згідно з повідомленням ПАТ «Державний
ощадний банк України» від 30
листопада 2011 року грошові кошти в
розмірі 36 570 грн 10 коп. були помилково
переказані та зараховані на рахунок
ОСОБА_9

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України», суд
першої інстанції, установивши, що
грошові кошти, набуті відповідачем, є
пенсією, виплата якої проведена банком
за відсутності рахункової помилки з
його боку й недобросовісності з боку
ОСОБА_9, дійшов висновку про те, що на
підставі статті 1215 ЦК України
зазначені грошові кошти поверненню не
підлягають.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
апеляційний суд, з висновками якого
погодився й суд касаційної інстанції,
вважав, що відповідач набув грошові
кошти в сумі 36 570 грн 10 коп. без
достатньої правової підстави, вимогу
позивача про добровільне повернення
вказаних коштів на рахунок банку не
виконав, а тому зазначені грошові кошти
підлягають стягненню з ОСОБА_9 в
порядку, передбаченому положеннями
статті 1212 ЦК України.

Разом із тим в ухвалі колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року, яка надана
заявником як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми
матеріального права в подібних
правовідносинах, суд касаційної
інстанції виходив із того, що факту
недобросовісного набуття відповідачем
отриманих коштів, які є пенсійною
виплатою, і наявності рахункової
помилки з боку банку не встановлено та
дійшов висновку про те, що відповідно
до статті 1215 ЦК України вказана сума
поверненню не підлягає.

Отже, існує неоднакове застосування
судом касаційної інстанції однієї й
тієї самої норми матеріального права, а
саме статті 1215 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції вказаної норми
матеріального права, Судова палата у
цивільних справах Верховного Суду
України виходить із такого.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює
випадки, коли набуте особою без
достатньої правової підстави майно за
рахунок іншої особи не підлягає
поверненню.

Так, не підлягають поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача (частина перша статті 1215
ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення
із цього правила: по-перше, якщо виплата
вказаних платежів є результатом
рахункової помилки з боку особи, яка
проводила цю виплату; по-друге, у разі
недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за
якими була проведена виплата, а також
добросовісність набувача
презюмуються, отже, зазначене у
статті 1215 ЦК України майно
підлягає поверненню у разі наявності
цих фактів.

Саме з такого розуміння указаних норм
матеріального права виходив і суд
касаційної інстанції в судовому
рішенні колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року, яке надане
ОСОБА_9 як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції зазначеної норми
матеріального права в подібних
правовідносинах.

У справі, яка переглядається, з огляду
на те, що судами не встановлено факту
недобросовісного набуття ОСОБА_9
отриманих грошових коштів, які є
пенсійною виплатою, а також наявності
рахункової помилки, суд касаційної
інстанції, не застосувавши до спірних
правовідносин положення статті 1215 ЦК
України, дійшов помилкового висновку
про те, що вказані грошові кошти
підлягають поверненню з підстав,
передбачених статтею 1212 ЦК України.

За таких обставин ухвала колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 травня 2013 року
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 355, пунктом 1 частини першої
статті 360-3, частиною першою статті 360-4
ЦПК України, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова Верховного
Суду України є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини першої
статті 355 ЦПК України.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

М.В. Патрюк

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін