У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 20 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 17 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк»),
мотивуючи його тим, що 16 травня 2008 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «БМ Банк» (далі - ТОВ
«БМ Банк»), правонаступником якого є
ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 35 000 дол. США зі сплатою 15 % за
користування кредитними коштами та з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 15 травня 2018 року. На забезпечення
виконання ОСОБА_5 умов кредитного
договору 24 липня 2009 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки, відповідно до умов якого
позивачка поручилась перед банком за
повне та своєчасне виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором від
16 травня 2008 року.

У зв'язку із неналежним виконанням
позичальником умов кредитного
договору 20 лютого 2012 року відповідач
надіслав позичальнику та поручителю
письмову вимогу про дострокове
погашення кредитної заборгованості
протягом десяти календарних днів з
моменту її отримання. Зазначена вимога
банку не була виконана.

Позивачка вважала, що у зв'язку із
невиконанням вимоги про дострокове
погашення кредитної заборгованості
строк для виконання основного
зобов'язання для поручителя закінчився
5 березня 2012 року. Враховуючи те, що із
позовом до поручителя банк звернувся
лише 10 січня 2013 року, позивачка просила
суд визнати договір поруки від 24 липня
2009 року, укладений між нею та ТОВ
«БМ Банк», припиненим.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 17 січня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір поруки від 24 липня 2009
року, укладений між ОСОБА_4 та
ТОВ «БМ Банк», припиненим.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк»
просить суд касаційної інстанції
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам

ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі

ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що строк її припинення не встановлено,
тому згідно з вимогами вказаних вище
норм матеріального права порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
настання строку виконання зобов'язання
в повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково не пред'явить
вимоги до поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суди обґрунтовано виходили із того, що
порука припинилась з підстав спливу
строку виконання основного
зобов'язання у зв'язку з достроковою
вимогою банку про повернення кредиту.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 17 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко