АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/260/14
в І інстанції Яценко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 17 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційні
скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
Цюрупинської міської ради
Цюрупинського району Херсонської
області на рішення Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
14 листопада 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Цюрупинської міської ради
Цюрупинського району Херсонської
області, про визнання розпорядження
про приватизацію та свідоцтва про
право власності недійсними, визнання
права власності,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що з 1984 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_2, в шлюбі народилися діти ОСОБА_3
та ОСОБА_4, у 1999 році на вказаний склад
сім'ї отримав квартиру АДРЕСА_1, у якій з
2000 року всі члени сім'ї були
зареєстровані та проживали, у грудні 2011
року ОСОБА_2 без його участі розірвала з
ним шлюб, 07 жовтня 2012 року відповідачі
стали заперечувати його право на
квартиру, у червні 2013 року він
довідався про те, що спірна квартира
була приватизована відповідачами,
своєї згоди на приватизацію квартири
та довіреність на здійснення будь-яких
дій він не давав, у позові просив
визнати недійсним та скасувати
розпорядження Цюрупинської міської
ради Цюрупинського району Херсонської
області № 831 від 12 грудня 2002 року про
безоплатну передачу у власність
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірної
квартири, визнати недійсним свідоцтво
про право власності № 3049 від 12 грудня
2002 року на вказану квартиру за
відповідачами, просив визнати право
спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ним та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 25/100 частин за кожним.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 14 листопада 2013
року позовні вимоги задоволено
частково, ухвалено визнати недійсним
та скасувати розпорядження
Цюрупинської міської ради
Цюрупинського району Херсонської
області № 831 від 12 грудня 2002 року про
безоплатну передачу у власність
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право власності № 3049 від 12 грудня
2002 року на квартиру АДРЕСА_1, видане
Цюрупинською міською радою
Цюрупинського району Херсонської
області на ім'я ОСОБА_2 із часткою 50/100,
ОСОБА_3 із часткою 25/100 та ОСОБА_4 із
часткою 25/100, у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду
просили його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, оскільки позивач
відмовився від свого права на
приватизацію квартири, він постійно
перебував у відрядженнях, що
унеможливило його особисту
присутність при приватизації, він
підписав усі документи, які були
необхідні для оформлення приватизації
на відповідачів.

В апеляційній скарзі Цюрупинської
міської ради Цюрупинського району
Херсонської області з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду поставлено питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, оскільки документи щодо
приватизації спірної квартири через
сплив строку їх зберігання відсутні,
проте сам факт проведення приватизації
квартири свідчить про те, що було
дотримано її порядок у відповідності
до положень Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду України».

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому відповідачі наполягали на
вимогах скарги, пояснили, що позивач
лишається прописаним у даній квартирі,
квартиру приватизовано по 25/100 частин
на двох дочок, 50/100 частини квартири
приватизовано на ОСОБА_2 з врахуванням
частини її та колишнього чоловіка -
позивача у справі, представник
Цюрупинської міської ради також
наполягала на вимогах скарги, позивач
просив визнати за ним право власності
на половину квартири або спонукати
відповідачів придбати йому окреме
житло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 5, 8 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" право на приватизацію
квартир державного фонду одержують
громадяни України, які проживають у цих
квартирах, до членів родини наймача
належать громадяни, що постійно
проживають у квартирі разом з наймачем
або за якими зберігається право на
житло. Приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами.
Передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі, у
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, на
підставі рішень відповідних органів
приватизації та оформляється
свідоцтвом про право власності на
квартиру, яке реєструється в органах
приватизації і не потребує
нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається і
відповідачами не заперечується той
факт, що позивач разом з іншими
відповідачами - членами сім'ї проживав
у спірній квартирі на момент її
приватизації та мав право на участь у
такій приватизації, квартира
приватизована на її мешканців, -
відповідачів у справі, - на підставі
вказаного у позові розпорядження, за
яким видане спірне свідоцтво про право
власності на квартиру.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення приведеної норми
процесуального права відповідачами не
було надано належних та допустимих
доказів відмови позивача від участі у
приватизації квартири, всі сумніви з
цього приводу колегія суддів тлумачить
на користь позивача та погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки не доведено іншого,
приватизація спірної квартири була
проведена з порушенням прав позивача
та є незаконною, а тому відповідне
рішення компетентного органу про
приватизацію квартири та свідоцтво про
право власності на неї слід визнати
недійсними.

Таким чином колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги як такі, що висновку
суду не спростовують та не ґрунтуються
на вимогах закону, слід відхилити,
рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та Цюрупинської міської ради
Цюрупинського району Херсонської
області відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _