Справа № 2-446/07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в особі:
головуючого Гал Л. Л., при секретарі
Боротей А.Е., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Берегово справу
за поданням головного державного
виконавця відділу ДВС Берегівського
районного управління юстиції Кіндрат
В.М., погоджене начальником відділу ДВС
Берегівського РУЮ, про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
боржника ОСОБА_2,

встановив:

Головний державний виконавець відділу
ДВС Берегівського районного
управління юстиції Кіндрат В.М.
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон боржника ОСОБА_2 вказавши, що на
виконанні у відділі ДВС знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-446/07,
виданого 06.08.2007 року, про
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
аліментів на утримання внучки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 175
грн. щомісячно починаючи з 14.09.2007 року і
до повноліття дитини. Вказане рішення
боржником не виконується, тому з метою
всебічного та своєчасного виконання
рішення, головний державний
виконавець просив суд встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон боржника ОСОБА_2.

Головний державний виконавець Кіндрат
В.М. в судове засідання не з'явився,
згідно подання просив розглянути
справу розглянути без його участі (а.с.
58).

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Рішенням Берегівського районного суду
від 23.07.2007 року стягнуто з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
внучки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі 175 грн. щомісячно
починаючи з 14.05.2007 року і до повноліття
дитини (а.с. 29-30). Рішення набрало
законної сили та був виданий
виконавчий лист по справі.

Постановою державного виконавця від
08.08.2007 року було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа (а.с. 61).

Постановою державного виконавця
відділу ДВС від 14.04.2009 року було
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження
(а.с. 63).

Ухвалою суду від 07.07.2009 року боржника
ОСОБА_2 було оголошено в розшук (а.с. 65)
та згідно повідомлення СГІРФО
Берегівського РВ УМВС від 22.12.2009 року
її місце проживання було встановлено в
АДРЕСА_1 (а.с. 67).

Актом державного виконавця від 06.02.2014
року було встановлено, що за адресою
АДРЕСА_1 боржниця ОСОБА_2 не проживає,
за вказаною адресою проживає ОСОБА_5
(а.с. 71).

Згідно відомостей Берегівського РВ
ГУДМС України в Закарпатській області
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою чи
знятою з реєстрації місця проживання
не значиться (а.с. 73).

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.п. ґ п. 11.1.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року подання щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України повинно
містити, зокрема підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань.

При цьому, головним державним
виконавцем Кіндрат В.М. не представлено
доказів на підтвердження того, що
боржниця ОСОБА_2 навмисно не виконує
обов'язки покладені на неї рішенням
суду і дійсно ухиляється від сплати
аліментів, а також, що нею ігноруються
законні вимоги державного виконавця.

З матеріалів подання не вбачається, що
боржниця ОСОБА_2 викликалася державним
виконавцем до відділу ДВС та, що нею
отримані вказані виклики.

Додана до подання розписка відібрана
начальником СГІРФО від ОСОБА_2 21.12.2009
року не дає підстав вважати, що
боржниця належним чином була
повідомлена про наявність щодо неї
виконавчого провадження, тим більше, що
на розгляді справи в суді вона також не
була присутня і доказів на
підтвердження того, що нею отримана
постанова про відкриття виконавчого
провадження державним виконавцем
також надано суду не було.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові і відповідно до ч. 1 ст. 31
цього Закону постанови про відкриття
виконавчого провадження або відмову у
відкритті виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, повинні надсилатися
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Крім того, актом державного виконавця
від 06.02.2014 року було встановлено, що за
адресою АДРЕСА_1 боржниця ОСОБА_2 не
проживає (а.с. 71).

Також, з подання не вбачається, що
боржниця повідомлялася головним
державним виконавцем про направлення
до суду подання щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон, що є
порушенням п. 11.1.5 Розділу ХІ
Інструкції з організації примусового
виконання рішень затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року.

Таким чином, суд вважає, що в поданні
головного державного виконавця про
тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу ДВС
Берегівського районного управління
юстиції Кіндрат В.М. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_2 -
відмовити.

Копію ухвали надіслати відділу ДВС
Берегівського районного управління
юстиції та сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Гал Л. Л.