Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Дніпровського районного суду

м. Києві від 14 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 28 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона є власницею салону
краси, який розташований по АДРЕСА_1. За
усною домовленістю між нею та ОСОБА_2,
остання зобов'язалася за плату ввести
салон позивача в групу салонів
торгової марки «Dessange». На виконання
вказаної домовленості відповідач 23
квітня 2010 року та 25 травня 2010 року
отримала від позивача по 10 тис. євро,
про що є відповідні розписки.

17 червня 2013 року, враховуючи, що ні
домовленістю, ні розписками не було
встановлено строку виконання взятих
ОСОБА_2 на себе зобов'язань, а також те,
що станом на 14 червня 2013 року
відповідач не виконала взяті
зобов'язання, позивач направила вимогу
про виконання зобов'язань по введенню
салону в групу торгової марки «Dessange» у
семиденний строк від дня пред'явлення
такої вимоги. Вимогу відповідач
отримала 08 липня

2013 року. Таким чином, строк повернення
отриманих за розписками коштів
закінчився 15 липня 2013 року. Однак,
відповідачем не виконано зобов'язання
за розписками та не повернуто гроші.
Таким чином, вона зберігає у себе
грошові кошти позивача у розмірі 20 тис.
євро, що становить 208 521 грн 38 коп., без
достатньої правової підстави, а тому
гроші підлягають поверненню.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києві

від 14 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 28 травня 2014 року, позов ОСОБА_3
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
безпідставно набуті кошти у розмірі 20
тис. євро, що еквівалентно 209 800 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позову ОСОБА_3 відмовити,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що відповідно до

ст. 1212 ЦК України ОСОБА_2 не виконала
взяті на себе за усною домовленістю
зобов'язання, а кошти, отримані від
ОСОБА_3, не повернула, тому зберігає їх у
себе безпідставно, а відповідно
повинна повернути.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
про порушення судами норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, за касаційною скаргою на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києві від 14 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська