Справа №638/6299/14ц
№2/638/3481/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

14 липня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, Апеляційного суду Полтавської
області про компенсацію моральної
шкоди

враховуючи те, що для написання повного
тексту рішення необхідно певний час,
суд вважає за можливе, відповідно до ч.3
ст. 209, ч.1 ст. 218 ЦПК України,
оголосити вступну та резолютивну
частини рішення.

З повним рішенням суду особи, які
беруть участь у справі, можуть
ознайомитись протягом п'яти днів після
проголошення в судовому засіданні
вступної та резолютивної частин
рішення.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України,
Апеляційного суду Полтавської області
про компенсацію моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання коштів у
розмірі 328 860 грн. (триста двадцять вісім
тисяч вісімсот шістдесят) гривень з
єдиного казначейського рахунку на
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

Справа №638/6299/14ц

№2/638/3481/14

РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, Апеляційного суду Полтавської
області про компенсацію моральної
шкоди

Установив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просить стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 986 580 грн.,
спричинений йому співвідповідачем в
результаті незаконного застосування
до нього мір запобіжного заходу у
вигляді арешта та незаконного
позбавлення волі строком на 2 місяці.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
13 вересня 2010р. СУ УМСДУ в Полтавській
області відносно нього було порушено
кримінальну справу № 59100063 і йому було
заочно пред'явлено звинувачення в
здійсненні нібито ним особливо тяжкого
злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 УК
України.

05 листопада 2010р. СУ УМСДУ в Полтавській
області відносно нього була порушена
кримінальна справа № 10231067 та йому,
завідомо невинному, було заочно
пред'явлене звинувачення в скоєнні
нібито злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3
ст. 358 КК України.

26 листопада 2010р., коли він знаходився на
стаціонарному лікуванні в медичній
установі Харкова, п'ять співробітників
міліції "Беркут" УМВСУ в Полтавській
області, не маючи відповідного
процесуального документу, увірвалися в
будівлю і, застосувавши до нього,
інваліда 2 групи, з явними ознаками
інвалідності силу, заподіявши при
цьому сильний фізичний біль, викрали
його, доставивши до Жовтневого
районного суду м. Полтави.

Жовтневим районним судом м. Полтава від
26.11.2010 року було розглянуто подання
старшого слідчого СУ УМВС України в
Полтавській області про обрання мір
запобіжного заходу утримання під
вартою у відношенні ОСОБА_1, за
результатами розгляду якого було
вирішено обрати міру запобіжного
заходу утримання під вартою у
відношенні ОСОБА_1, помістив його для
утримання в слідчий ізолятор м.
Полтава.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області було розглянуто матеріали по
кримінальній справі за апеляцією
захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на
вищезазначену постанову Жовтневого
районного суду м.Полтава від 26.11.2010
року, за результатами розгляду якої
апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову Жовтневого
районного суду м. Полтава про обрання
запобіжного заходу у вигляді утримання
під вартою, залишено без змін.

Постановою старшого слідчого СУ УМВС
України в Полтавській області майора
міліції Лоскот С.С. від 21.07.2011 року, було
закрито кримінальну справу №10231067
відносно ОСОБА_1, у зв'язку з
відсутністю в його діях ознак злочинів,
передбачених ст. 190 та ст. 358 КК України.

Позивач зазначив, що він, невинна і
важко хвора людина, що перенесла перед
цим хірургічну операцію і який пройшов
шість курсів хіміотерапії, знаходячись
на стаціонарному лікуванні в медичній
установі, за підробленим поданням
слідства, був незаконно затриманий,
незаконно позбавлений свободи, і
поміщений в СІЗО, де більше 61 дня
знаходвся без надання необхідної
медичної допомоги як онкохворому, був
підданий жорстокому, нелюдському і
принижуючому його гідність поводженню,
а його життя реально знаходилася в
небезпеці, оскільки йому не надавалась
необхідна медична допомога та не була
проведена реконструктивна операція.

Факт значного погіршення стану його
здоров'я в СІЗО, неможливості його
подальшого відновлення,
підтверджуються численними медичними
документами.

Позивач вважає, що є присутнім
причинний зв'язок між його незаконним
позбавленням волі до 2 місяців, і не
проведенням життєво необхідною,
своєчасною і рекомендованою йому за
жовтень - листопад 2010г.
реконструктивній операції, внаслідок
чого він вже не може повернутися до
звичайного способу життя і переносить
непоправні сильні фізичні і глибокі
моральні страждання.

Факт незаконного позбавлення мене
свободи співвідповідачем
підтверджується постановою про
закриття кримінальної справи від
21.07.11г. відносно нього по реабілітуючих
підставах. Виходячи з вимог чинного
законодавства України, встановлений
факт незаконного позбавлення його,
свободи, подальше закриття відносно
нього кримінальної справи за
реабілітовуючими мотивами, є основою
для компенсації моральної шкоди
незалежно від провини співвідповідача.

У зв'язку з викладеним вважає, що сума
завданої йому моральної шкоди складає
986 580 грн, в підтвердження чого надав
розрахунок моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином.

Представник співвідповідача
Апеляційного суду Полтавської області
у судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву в якій просить розглядати
справу за відсутністю представника.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЩІК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов 'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судовим розглядом встановлено, що 13
вересня 2010р. СУ УМВСУ в Полтавській
області відносно позивача ОСОБА_1 було
порушено кримінальну справу № 59100063 і
йому було пред'явлено звинувачення у
вчиненні ним особливо тяжкого злочину,
передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

05 листопада 2010г. СУ УМВСУ в Полтавській
області відносно нього була порушена
кримінальна справа № 10231067 та йому,
було пред'явлене обвинувачення в
скоєнні злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3
ст.358 КК України. .

Жовтневим районним судом м. Полтава від
26.11.2010 року було розглянуто подання
старшого слідчого СУ УМВС України в
Полтавській області про обрання мір
запобіжного заходу утримання під
вартою у відношенні ОСОБА_1, за
результатами розгляду якого було
вирішено обрати міру запобіжного
заходу утримання під вартою у
відношенні ОСОБА_1, помістив його для
утримання в слідчий ізолятор м.
Полтава.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області було розглянуто матеріали по
кримінальній справі за апеляцією
захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на
вищезазначену постанову Жовтневого
районного суду м. Полтава від 26.11.2010
року, за результатами розгляду якої
апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанова Жовтневого
районного суду м. Полтава про обрання
запобіжного заходу у вигляді утримання
під вартою, залишено без змін.

Постановою старшого слідчого СУ УМВС
України в Полтавській області майора
міліції Лоскот С.С. від 21.07.2011 року, було
закрито кримінальну справу №10231067
відносно ОСОБА_1, у зв'язку з
відсутністю в його діях ознак злочинів,
передбачених ст. 190 та ст. 358 КК України.

Згідно ч.ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт, відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом. Порядок
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Підстави, порядок і розмір
вищевказаної шкоди визначений
спеціальним Законом - Законом України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», затверджено спільним наказом
Міністерства юстиції України,
Генеральної Прокуратури України,
Міністерства фінансів України № 6/5/3/41
від 04.03.1996 року (із змінами та
доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52
від 03.04.1998 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закон України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду», підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України від
01.12.1994г. №266/94-ВР "Про порядок
відшкодування збитку, заподіяного
громадянинові незаконними діями
органів, які здійснюють оперативно -
розшукову діяльність, досудового
слідства, прокуратури і суди підлягає
відшкодуванню збиток в повному об'ємі
незалежно від провини посадових осіб
заподіяного громадянинові внаслідок:

- незаконного застосування як
запобіжного засобу утримання під
вартою, незаконного затримання.

Згідно п.2 ч.1 з т. 2 Закон України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», право на
відшкодування збитку виникає у
випадках:

- закриття кримінальної справи за
відсутності в діянні складу злочину
або доведеності участі
звинувачуваного в здійсненні злочину.

Достовірно встановлено, та
підтверджується постановою старшого
слідчого СУ УМВС України в Полтавській
області майора міліції Лоскот С.С. від
21.07.2011 року, що кримінальна справа, була
закрита у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_1 складу злочинів, недоведеності
його участі в здійсненні
інкримінованого йому злочину.

Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього Закону та п.7
Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» передбачено відшкодування шкоди
у вигляді судових витрат та у вигляді
моральної шкоди.

Частиною 1 ст.4 вказаного Закону
передбачено порядок відшкодування
шкоди, визначеної п.п.3,5 ст.3 цього
Закону, за рахунок коштів державного
бюджету.

Згідно ч.ч.5,6 ст.4 ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» та абз.1,2 п.17
Положення, відшкодування моральної
шкоди провадиться у разі, коли
незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Моральною
шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що
призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Пунктом 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.
13 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" питання
про відшкодування моральної шкоди у
зазначених випадках та її розмір
визначається з урахуванням обставин
справи, але за час незаконного
перебування громадянина під слідством
чи судом він має бути не меншим однієї
мінімальної заробітної плати за кожен
місяць перебування під слідством або
судом. Відшкодування моральної шкоди в
цих випадках провадиться за рахунок
коштів державного бюджету, незалежно
від вини посадових осіб органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду.

Аналізуючи наведені позивачем
доводи та досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є доведеними, обґрунтованими та
такими, що знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, але підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3 статті 23
Цивільного кодексу України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи страждання яких зазнав
позивач перебуваючи у СІЗО, можливу
втрату престижу за час знаходження під
слідством, втрату нормальних
життєвих зв'язків, а тому суд вважає, що
справедливою буде стягнення на
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 328 860 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходить із загальних принципів
визначення розміру моральної шкоди: із
принципу умовної рівності втраченого
блага, поміркованості - відповідності
вимогам здорового глузду і
розважливості, розумності -
об'єктивного відображення дійсності,
розсудливого, врівноваженого мислення,
справедливості - неупередженого
ставлення до усіх учасників спору, а
також враховуючи висновки проведеної
судового - психологічної експертизи
№2942 від 18.04.2014 року, яка була проведена
Харківським науково - дослідним
інститутом судових експертиз відносно
ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215 ЦПК
України, суд, -ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду»,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України,
Апеляційного суду Полтавської області
про компенсацію моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання коштів у
розмірі 328 860 грн. (триста двадцять вісім
тисяч вісімсот шістдесят) гривень з
єдиного казначейського рахунку на
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя