Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8899/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула в судовому засіданні справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 3 червня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
визнання угоди недійсною та стягнення
коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про
визнання угоди недійсною та стягнення
коштів.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду,
ухвалити новее рішення, яким
задовольнити позов. Посилається на те,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає те, що
судом не взято до уваги ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.
19 Закону України «Про захист прав
споживачів» з якого випливає
недійсність правочину у зв'язку з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів без
відома споживача. Суд не звернув уваги
не то, що до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг на скаргу
позивача 23 січня 2014 року була отримана
відповідь, що відповідач був несений до
Державного реєстру фінансових установ
тільки 19 січня 2012 року, має свідоцтво
про реєстрацію фінансової установи,
серія ФК № 313 від 19 січня 2012 року та має
ліцензію № 2887, термін дії якої з 15 січня
2013 року до 15 січня 2018 року, будь-які
відомості або додаткова інформація,
стосовно дозвільної документації ТОВ
«Авто Просто» на час укладання
оспорюваної угоди відсутня.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 2 червня 2010 року
позивачем та ТОВ «Авто Просто», було
укладено Угоду № 0322220 з додатками №1 та
№2, які є невід'ємними частинами Угоди.

За ст. 1 Угоди № 0322220 предметом угоди є
надання учаснику послуг системи Авто
Так, спрямованих на придбання
автомобіля.

Статтею 2 Угоди передбачено, що
Товариство надає послуги, предметом
яких є придбання автомобілів
Учасниками через систему придбання у
групах Авто Так.

Як вбачається з додатку № 1 до Угоди
позивач мав намір отримати автомобіль
«ВАЗ 2107», вартістю 49 950,00 грн.

Відповідно до додатків №1, №2 до
вказаної угоди, учасник системи
сплачує: плату за послуги, пов'язані зі
вступом до Системи, щомісячний цілий
чистий внесок (частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати автомобіля) - 0,8333 %,
щомісячний внесок в оплату послуг, що
включає також формування груп клієнтів
системи та здійснення організаційних
дій для придбання автомобіля - 0,5% + ПДВ,
щомісячний страховий платіж - 0,065%,
плата за отримання автомобіля
(одноразовий платіж, що підлягає сплаті
учасником, якому було надано право на
отримання автомобіля) - 3% + ПДВ.

Виконання послуг з адміністрування
системи полягає в тому, що учасник
сплачує передбачені угодою платежі, а
ТОВ «Авто Просто» формує групу
учасників, за рахунок чистих внесків
яких здійснюється придбання
автомобіля (п. 1.2 договору).

Учасник одержує автомобіль відповідно
до методів визнання права на отримання
ним автомобіля, передбачених угодою
(ст.ст. 4, 5, 6), яке здійснює ТОВ «Авто
Просто».

На виконання умов угоди позивач
сплатив всього 41 132,37 грн. (а.с.41-79).

14 серпня 2013 року за заявою позивача
оспорюваний договір був розірваний.

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з даним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 2 червня 2010 року
уклав договір з відповідачем з метою
придбання автомобілю, вартістю 49 950
грн., відповідно до умов угоди він
всього сплатив відповідачу 41 132,37 грн.
За його заявою від 14 серпня 2013 року
договір був розірваний у зв'язку з
підозрою про введення його в оману із
застосуванням нечесної
підприємницької практики, оскільки він
отримав нечітку, неправдиву інформацію
стосовно оспорюваної угоди. Вважав, що
дії відповідача підпадають під дію
положень ст. ст. 18, 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», а угода не
відповідає вимогам чинного
законодавства, грубо порушує його
права, як споживача послуг, у зв'язку з
чим просив визнати недійсною угоду №
0322220 від 02 червня 2010 року, стягнути з ТОВ
«Авто Просто» 41 132,37 грн., сплачених ним
за угодою.

Відповідач позов не визнав,
представник відповідача зазначав, що
оспорювана угода сторін відповідає
вимогам чинного законодавства, її
умови не заперечувались позивачем під
час її підписання. Позивач прочитав і
зрозумів угоду, його повністю
влаштовували умови, запропоновані
товариством. За його заявою від 14
серпня 2013 року було розірвано угоду, а
внесені позивачем кошти будуть йому
повернуті згідно умов угоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги аналогічні
доводам позовної заяви, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку,
встановивши, що підстави для визнання
угоди недійсною відсутні.

До того ж, як встановлено судом 14 серпня
2013 року угода від 2 червня 2010 року
сторонами розірвана, отже вона не може
бути визнати недійсною, оскільки на час
постановлення рішення не існувала.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: