Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 06 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що між ним і ОСОБА_3 12
березня 2007 року укладено кредитний
договір, за умовами якого банк надав, а
ОСОБА_3 отримав строковий споживчий
кредит в сумі 1 317 грн. 59 коп.
на строк 12 місяців зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 12 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Банк зазначає, що у
порушення умов договору відповідач
кошти не повернув, в результаті чого
виникла заборгованість по кредиту в
розмірі 29 016 грн. 69 коп.
станом на 14 березня 2013 року, яку боржник
відмовляється погасити у
добровільному порядку. Ураховуючи
викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило
задовольнити їх позовні вимоги і
стягнути з ОСОБА_3 29 016 грн. 69 коп. у
рахунок сплати боргу за кредитом, в
тому числі: 1 308 грн. 90 коп. у рахунок
сплати заборгованості за кредитом,
7 903 грн. 95 коп. у рахунок сплати
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом, 17 558 грн. 54 коп. у
рахунок сплати пені за прострочення
виконання зобов'язання, 500 грн. у
рахунок сплати штрафу (фіксована
частка) та 1 357 грн. 94 коп. у рахунок
сплати штрафу (процентна складова).

Рішенням Радивилівського районного
суду Рівненської області від
11 листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 070 грн. 79 коп. у
рахунок сплати заборгованості за
кредитним договором, в тому числі: 1 308
грн. 90 коп. у рахунок сплати
заборгованості по основному боргу, 7 903
грн. 95 коп. у рахунок сплати
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом, 500 грн. у рахунок
сплати штрафу (фіксована частка) та 1 357
грн. 94 коп. у рахунок сплати штрафу
(процентна складова). В решті позову
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 06 лютого
2014 року рішення Радивилівського
районного суду Рівненської області від
11 листопада 2013 року скасовано й
ухвалено нове рішення про відмову ПАТ
КБ «ПриватБанк» у задоволенні їх
позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні його позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що банк звернувся поза межами
п'ятирічного строку позовної давності,
встановленого в договорі кредиту, із
заявою про поновлення вказаного строку
не звертався.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 12 березня 2007 року
ОСОБА_3 уклав з закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ
«ПриватБанк»), правонаступником якого
є ПАТ КБ «ПриватБанк», кредитний
договір, за умовами якого отримав
кредит у сумі 1 317 грн. 60 коп. на строк 12
місяців з 12 березня 2007 року по 12 березня
2008 року зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Кредит виданий на умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
("розстрочка" (Стандарт) для придбання
товарів в торгівельно-сервісному
підприємстві.

За умовами договору споживчого кредиту
ОСОБА_3 зобов'язувався повернути кредит
та проценти за користування ним
щомісячними платежами в сумі 149 грн. 45
коп. в період з 05 по 10 число кожного
місяця.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за
договором споживчого кредиту не
виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість у розмірі 29 016 грн. 69 коп.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
у квітні 2013 року.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Згідно з вимогами статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
якщо кредитодавець у позасудовому
порядку або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Однак, ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» доповнено ч. 13 згідно
з Законом України №3795-VI від 22 вересня
2011 року «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг».

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції не звернув уваги, що
зазначене положення закону вступило в
дію після закінчення строку дії
договору споживчого кредиту, а згідно
прикінцевих положень даного закону
його дія не поширюється на кредитні
договори, укладені до набрання ним
чинності, тобто до 16 жовтня 2011 року.

Крім того, невірним є посилання
апеляційного суду і на норму
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», оскільки відповідно
до правового висновку у постанові
Верховного Суду України у справі №
6-12цс13 від 20 листопада 2013 року, норма п. 7
ч. 11 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» про заборону вимагати
повернення споживчого кредиту
стосується тільки позасудового
порядку повернення споживчого кредиту,
а не судового порядку захисту прав
кредитора. Тому застосування
апеляційним судом цієї норми права до
спірних правовідносин є помилковим.

Установлено, що за умовами кредитного
договору, укладеного між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 від 12 березня
2007 року, строк його дії 12 місяців, з 12
березня 2007 року по 12 березня 2008 року.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення
(частина третя статті 267 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову з
підстави пропуску строку позовної
давності, суд апеляційної інстанції не
звернув уваги, що в матеріалах справи
відсутня заява про застосування строку
позовної давності.

Отже, суд апеляційної інстанції
належним чином не перевірив доводи та
заперечення сторін, що призвело до
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 06 лютого 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська