справа № 165/415/14-ц
провадження №2/165/320/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря
Харук Ю.І.,

заявника
ОСОБА_1,

державного виконавця
Гальчика С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
заступника начальника ВДВС
Нововолинського МУЮ Гальчика Сергія
Миколайовича та визнання незаконними і
скасування постанов та актів,
прийнятих у виконавчому провадженні по
виконанню рішення суду у цивільній
справі,

встановив:

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
позовом до відділу державної
виконавчої служби Нововолинського МУЮ
в особі заступника начальника ВДВС
Гальчика С.М., ОСОБА_3, ПАТ «УкрСиббанк»
про припинення дії, яка порушує право
та відновлення становища, у якому
просив визнати незаконними і скасувати
постанову державного виконавця 24.12.2012
року про передачу арештованого майна
на зберігання ОСОБА_3, акти
приймання-передавання майна від 24
грудня 2012року, вилучити транспортний
засіб марки «Мітсубісі Паджеро Спорт
2» з чужого незаконного володіння,
повернути автомобіль, усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні майном - автомобілем
марки «Мітсубісі Паджеро Спорт 2».

17 лютого 2014 року матеріали позовної
заяви були залишені без руху з наданням
особі строку для усунення недоліків, а
саме - подачі скарги на дії державного
виконавця.

На усунення зазначених недоліків
ОСОБА_1 24 лютого 2014 року подав до
Нововолинського міського суду скаргу,
у якій просив визнати незаконними і
скасувати постанову державного
виконавця 24 грудня 2012 року про передачу
арештованого майна на зберігання
ОСОБА_3, акт приймання-передавання
майна, акт державного виконавця, в
якому зазначено конфісковане майно,
винесені під час примусового виконання
судового рішення у цивільній справі, де
він є боржником, тобто стороною
виконавчого провадження, акти
приймання - передавання майна від 24
грудня 2012 року. Також просив вилучити
автомобіль «Мітсубісі Паджеро Спорт 2»
з чужого незаконного володіння,
повернути автомобіль, усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні майном - транспортним
засобом марки « Мітсубісі Паджеро
Спорт 2».

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що
заступник начальника відділу
державної виконавчої служби Гальчик
С.М., діючи як державний виконавець,
неправомірно 24.12.2012 року виніс
постанову про передачу арештованого
майна - автомобіля марки «Mitsubishi Pajero
Sport-2» реєстраційний номер НОМЕР_2, який
є предметом застави згідно договору
від 11.09.2006 року, на зберігання
представнику стягувача ПАТ
«УкрСиббанк» ОСОБА_3, який проживає за
адресою м. Любешів Волинської області.
Вказує, що у автомобілі знаходились
його особисті речі, загальною вартістю
30000 гривень та кошти в розмірі 10000
доларів США. Зазначені особисті речі,
згідно акту державного виконавця від
24.12.2012 року, були складені в коробку та
конфісковані. На даний час державний
виконавець Гальчик С.М. не забезпечив
доступ до його особистого майна, що
йому необхідне в повсякденному побуті.

Ухвалою Нововолинського міського суду
від 24 червня 2014 року (а.с.102) вимоги
скарги, що стосуються витребування
майна з чужого незаконного володіння,
усунення перешкод в користуванні
майном залишено без розгляду з
роз'ясненням ОСОБА_1 його права
звернення в суд з відповідним позовом.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1
вимоги пунку 1 та 2 прохальної частини
скарги в редакції від 24.02.2014 року
підтримав з наведених у ній підстав.
Просить їх задовольнити. Вказує, що
звернувся в суд за захистом свого права
власності на транспортний засіб,
оскільки воно порушене державним
виконавцем, який безпідставно передав
24 грудня 2012 року належний ОСОБА_1
автомобіль, де містяться його особисті
речі, які не підлягають конфіскації,
загальною вартістю 30000 грн. та кошти в
розмірі 10000 доларів США, невідомим
особам і по даний час власник не
проінформований про місце знаходження
його майна та про осіб, які ним
неправомірно користуються. Просить
визнати незаконною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції Гальчика С.М. від 24 грудня 2012
року про передачу арештованого майна -
автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, на
зберігання ОСОБА_3, як такий, що порушує
його право власності та користування
належним майном. Покликається на
п.5.4.договору застави від 11.09.2006 року,
предметом якого є переданий ОСОБА_3
транспортний засіб, і вказує, що
звернення на предмет застави може бути
здійснено тільки за рішенням суду,
виконавчим написом нотаріуса чи за
взаємною згодою сторін договору.
Вважає, що дії державного виконавця не
відповідають вимогам закону, а тому є
неправомірними.

Державний виконавець Гальчик С.М. в
судовому засіданні скаргу не визнав, та
заперечуючи щодо її задоволення
вказує, що на виконанні у ВДВС
Нововолинського МУЮ знаходиться
зведене виконавче провадження за №
29987411 про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитними
договорами. В процесі проведення
виконавчих дій, з метою виявлення
належних боржнику грошових коштів ним
були скеровані відповідні запити до
банківських установ, звідки надійшли
відповіді про відсутність коштів у
боржника. Вказує, що у разі відсутності
в боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження»,
необхідно звертати стягнення на
належне боржнику інше, в першу чергу
рухоме майно. У зв'язку з цим ним, як
державним виконавцем, 25.01.2011 року
складено акт опису й арешту майна, яке
належить ОСОБА_1, в тому числі на
автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport-2»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, а також
винесено постанову про арешт цього
майна та оголошення заборони на його
відчуження. 06 грудня 2012 року
працівниками Нововолинського ВДАІ
було затримано автомобіль належний
ОСОБА_1 та розміщено на штрафному
майданчику Нововолинського МВ УМВС. В
подальшому цей транспортний засіб було
передано на відповідальне зберігання
стягувачу ПАТ «УкрСиббанк», який є
одночасно і заставодержателем даного
майна. Вважає, що проведені ним
виконавчі дії відповідають вимогам
чинного законодавства, а тому просить
відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1
Зазначив, що до ВДВС стягувачем ПАТ
«УкрСиббанком» направлялась заява з
вимогою провести стягнення
заборгованості по кредиту за рахунок
майна боржника, зокрема автомобіля, а
тому вказаний автомобіль переданий
представнику банку ОСОБА_3 на
відповідальне зберігання з
дотриманням вимог діючого
законодавства для забезпечення
виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення скаржника,
державного виконавця, дослідивши
письмові документи, суд прийшов до
висновку, що скарга є безпідставною і
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

З дослідженої в судовому
засіданні копії постанови заступника
начальника ВДВС Нововолинського МУЮ
Гальчика С.М. від 24 грудня 2012 року про
передачу арештованого майна на
зберігання (а.с. 59) вбачається, що
транспортний засіб марки «Mitsubishi Pajero
Sport-2», 2006 року випуску, державний номер
НОМЕР_2 передано на відповідальне
зберігання ОСОБА_3.

Згідно акту
приймання-передавання майна від 24
грудня 2012 року (а.с. 60), вищезазначений
транспортний засіб передано на
зберігання ОСОБА_3 в присутності
понятих.

Як вбачається з акту державного
виконавця від 24 грудня 2012 року (а.с.61) З
вищевказаного транспортного засобу
були вилучені особисті речі ОСОБА_1, які
були складені в картонну коробку в
присутності понятих, яка була
опломбована та опечатана.

Ухвалою Нововолинського
міського суду Волинської області від 07
червня 2013 року, що набула законної сили
17 липня 2013 року (а.с. 38,39), у задоволенні
скарги ОСОБА_1 про визнання дій
державного виконавця - заступника
начальника ВДВС Нововолинського МУЮ
Гальчика С.М. стосовно передачі на
зберігання ОСОБА_3 транспортного
засобу «Mitsubishi Pajero Sport», 2006 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, який є
предметом застави, неправомірними,
відмовлено.

Таким чином, судовим
рішенням, що набрало законної сили і
згідно ст.61 ЦПК України обставини, які
ним встановлені, не підлягають
доказуванню, встановлено, що заступник
начальника ВДВС Нововолинського МУЮ
Гальчик С.М. під час виконання судового
рішення про стягнення із ОСОБА_1
грошових коштів, діяв в межах ст. ст.52,54.
55 Закону України «Про виконавче
провадження». Підстав для визнання дій
державного виконавця - заступника
начальника ВДВС Нововолинського МУЮ
Гальчика С.М. неправомірними, судом не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання
рішення є звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб (п.1 ч.1 ст. 32 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, залежно від майнового
стану боржника, і наявності у нього
заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Відповідно до п.п. 1 та 6 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Пунктом 1 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

За вимогами ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.
Державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або окремо визначене майно боржника.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«УкрСиббанк» одночасно є і
заставодержателем автомобіля марки
«Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер
НОМЕР_2, належного ОСОБА_1, і стягувачем,
а тому державний виконавець в порядку
примусового виконання за виконавчими
документами, виданими на підставі
рішення суду, що набрало законної сили,
діяв в інтересах
стягувача-заставодержателя.

Враховуючи наведені обставини, а також
вимоги вищенаведених норм чинного
законодавства, суд вважає, що права чи
свободи заявника під час вчинення
оскаржуваних дій, державним виконавцем
не було порушено, останній діяв в межах
наданих йому Законом України «Про
виконавче провадження», прав і
обов'язків.

За вимогами норм ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
суд постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги, якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчиненні відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця і права чи свободи заявника
не було порушено.

Суд не бере до уваги доводи скаржника
щодо порядку звернення стягнення на
предмет застави, оскільки оскаржувані
дії державного виконавця стосуються
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості, під час якого
стягнення проводиться за відсутності
коштів у боржника і за рахунок
належного йому на праві власності
майна.

Таким чином в судовому засіданні
підстав для визнання дій державного
виконавця - заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції Гальчика С.М. неправомірними не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК
України, на підставі Закону України
«Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про
визнання дій державного виконавця -
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції Гальчика С.М. щодо винесення
постанови від 24 грудня 2012 року про
передачу арештованого майна -
автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport-2»
реєстраційний номер НОМЕР_2, який є
предметом застави згідно договору від
11.09.2006 року, на зберігання представнику
стягувача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 та
акту приймання-передавання майна від 24
грудня 2012 року, акту державного
виконавця про опис та арешт майна від 24
грудня 2012 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги, ухвала якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Р.
Ференс-Піжук