Справа № 353/20/14-ц
Провадження № 2/353/71/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

cекретаря - Мороз М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумачі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а
н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що з 14.11.2006 року вона
з Відповідачем перебуває у шлюбі,
зареєстрованому у АДРЕСА_1, актовий
запис № 6. За час шлюбу у них народилось
двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Вказує, що
подальше сімейне життя між ними не
склалось, що призвело до фактичного
припинення шлюбних відносин. У них з
Відповідачем різні характери та
погляди на життя, вони разом не
проживають близько 1,5 року. Надалі
перебувати у шлюбних відносинах
Позивачка не бажає, примирення між ними
категорично неможливе, сім'я остаточно
розпалась, шлюб між сторонами існує
формально, а тому просить шлюб
розірвати, місцем проживання дітей
визначити місцем проживання їх матері
та залишити їй шлюбне прізвище
«ОСОБА_1».

В судове засідання Позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, однак подала до суду
письмову заяву, в якій вказала, що позов
підтримує та просить справу розглядати
без її участі.

В судове засідання Відповідач ОСОБА_2
не з'явився, однак подав до суду
письмову заяву, в якій вказав, що позов
визнає та просить справу розглядати
без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006
року між Позивачкою та Відповідачем у
виконкомі Петрилівської сільської
ради Тлумацького району
Івано-Франківської області,
зареєстровано шлюб (а.з. № 6), що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с. 3). Від шлюбу у них народилось двоє
дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження (а.с. 5, 6).

Відповідно до положень ст. 51
Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного
Кодексу України шлюб ґрунтується на
добровільній згоді жінки та чоловіка;
примушення жінки та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51,
ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і
чоловік мають рівне право на повагу до
своєї індивідуальності, своїх звичок
та уподобань, при цьому способом
захисту сімейних прав та інтересів, у
тому числі, є право на припинення
шлюбних відносин шляхом пред'явлення
до суду позову про розірвання шлюбу
одним із подружжя.

Судом встановлено, що Відповідач та
Позивачка шлюбних відносин не
підтримують, примирення між ними не
можливе. Шлюб між сторонами існує
формально, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам Позивачки, що має істотне
значення, а тому суд приходить до
висновку, що стосунки, які існують
між сторонами виключають

можливість збереження сім`ї, а
подальше перебування в шлюбі буде
суперечити інтересам Позивачки і даний
шлюб слід розірвати.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного
кодексу України, шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення (частина 2 статті 112
Сімейного кодексу України).

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб -
це добровільний союз чоловіка та жінки,
а сторони зберегти сім'ю не бажають,
суд, з урахуванням того, що розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка, після розірвання шлюбу не
будуть порушені їхні особисті й
майнові права, враховуючи відсутність
обставин, що перешкоджають розірванню
шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК
України, вважає за необхідне позов про
розірвання шлюбу задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Враховуючи позовні
вимоги ОСОБА_1 (Позивачки), суд, вважає,
що після розірвання шлюбу слід
залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років визначається за згодою
сторін. Враховуючи те, що Позивачка
просила місцем проживання дітей: сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, визначити її місце
проживання, а Відповідач повністю
визнав позовні вимоги, суд, вважає, що
місцем проживання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, слід визначити місце
проживання їх матері - ОСОБА_1

У відповідності до ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню. Згідно із п. 4
ст. 174 ЦПК України, у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 174, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був
зареєстрований 14 листопада 2006 року у
виконкомі Петрилівської сільської
ради Тлумацького району
Івано-Франківської області, актовий
запис № 6 - розірвати.

Місцем проживання малолітніх дітей:
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначити місце
проживання їх матері - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Тлумацький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 223 ЦПК
України.

Головуюча
Луковкіна У.Ю.