Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Матвєйшина О.Б.
Провадження № 22ц/782/1193/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Матвєйшиної О.Б..

суддів: Туренко С.І., Єрмакова Ю.В.,

при секретарі: Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Луганську ради про
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
відповідача виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Луганську ради
про відшкодування моральної шкоди, в
якому послалася, що за вчинення
адміністративного правопорушення за
ст.. 182 КУпАП постановою
адміністративної комісії при
виконкомі Жовтневої районної у м.
Луганську Ради від 30 березня 2011 року її
було притягнуто до відповідальності.
Рішенням виконкому Жовтневої райради
м. Луганська № 26 від 19.04.2011 року
постанова адміністративної комісії
була скасована. Вважає, що з вини
посадових осіб відповідача ї було
незаконно притягнуто до
адміністративної відповідальності у
зв'язку з чим їй було завдано моральну
шкоду. Просила стягнути з місцевого
бюджету Жовтневого району м. Луганська
на її користь на відшкодування
моральної шкоди 5000грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 лютого 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач з
рішенням суду не згодна, вважає
доведеним факт спричинення їй
моральної шкоди діями відповідача.
Просить рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 18 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, та
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що судом у
повному обсязі вказані вимоги закону
дотримано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що у судовому засіданні
позивачем не було доведено факт
спричинення їй моральної шкоди,
внаслідок душевних страждань, які вона
зазнала у зв'язку з притягненням її до
адміністративної відповідальності, що
саме цю шкоду було спричинено з боку
відповідача, у зв'язку з чим вона
іспитує нервові та емоційні
переживання, що також не підтверджено
ніякими документальними доказами та не
є предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
і спростувати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення ї
прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї само,
членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку їз
знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснення п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)» від 31 березня 1995 року № 4 з
подальшими змінами, обов'язковому
з'ясуванню при вирішені спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. При цьому суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить,"а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно із роз'ясненням п. 2 цієї
Постанови спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної шкоди розглядаються зокрема:
коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або випливає з її
положень; у випадках, передбачених
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону України «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
шкоди.

Отже, виходячи з норм чинного
законодавства, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції правильно
зроблено висновок про відмову в
задоволенні позову, оскільки позивачем
дійсно не доведено факт спричинення їй
моральної шкоди, внаслідок душевних
страждань.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
позивача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 307,
статті 308 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З мотивів викладених вище, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з'ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно. По справі
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що спір вирішено
неправильно.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.
303,307,308,313,314,315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 20 березня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Луганську ради про
відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Це рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий :

Судді: