Справа № 132/4653/13-ц Провадження №
22-ц/772/1088/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Янків Т. П.Категорія:
23Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого Сало Т.Б.,

суддів Шемети Т.М., Нікушина В.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Калинівського
районного суду Вінницької області від
11 лютого 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до СВК "Колос", за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
відділу Держземагенства у
Калинівському районі Вінницької
області, реєстраційної служби
Калинівського районного управління
юстиції Вінницької області про
визнання недійсним договору оренди
землі та повернення земельної ділянки,

встановила:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до СВК "Колос" про визнання
недійсним договору оренди землі та
повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
являється власником земельної ділянки
НОМЕР_1, кадастровий №090000006,
розташованої на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області, площею 3,8294 га,
згідно державного акту серії ЯБ № 674505,
зареєстрованого в книзі державних
актів від 07.07.2006 року.

Між позивачкою та СВК «Колос» був
підписаний договір оренди, який був
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Калинівському районі від 22.10.2012 року за
№05742.

В підписаному договорі оренди відсутня
така істотна умова, як повна інформація
про об'єкт оренди, а саме: план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених Законом.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 просила вказаний
договір ви знати недійсним,
витребувати та повернути їй у
власність земельну ділянку.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просила рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити. Скаржник посилається на
те, що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, судом
допущено порушення норм матеріального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обгрунтованість оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним
вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки
кадастровий №090000006, яка
розташована на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області, площею 3,8294 га,
згідно державного акту серії ЯБ № 674505.

Між ОСОБА_2 та СВК «Колос» був укладений
договір оренди земельної ділянки, який
був зареєстровані в відділі
Держкомзему у Калинівському районі від
22.10.2012 року за №05742 (а. с. 8-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

За змістом ст. 15 Закону України " Про
оренду землі ", яка діяла на час
укладення договору оренди, істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У частині першій ст. 203 ЦК України
визначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
посилання позивача на відсутність
таких істотних умов договору оренди
землі, як план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду та
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), є
безпідставними, оскільки в матеріалах
реєстраційної справи до договору
оренди землі додані копія державного
акту на право власності на земельну
ділянку з планом меж земельної ділянки,
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, акт погодження меж
землекористування та акт приймання
передачі об'єкта оренди.

При цьому суд першої інстанції прийшов
до висновку про те, що наявність акту
виносу в натурі меж земельної ділянки,
яка надається в оренду є обов'язковою
тільки в разі, якщо земельна ділянка
виділяється окремо, натомість земельна
ділянка позивача обробляється і
використовується в єдиному масиві з
ділянками інших співвласників
земельних паїв і відповідно
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

При цьому відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України та ст. 15 ЦК України в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право.

За змістом ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Існує правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року № 6-94 цс 13, предметом
якої був спір про визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними.
При розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок,
відповідно до якого однією з
обов'язкових умов визнання договору
недійсним є порушення у зв'язку з його
укладенням прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, а
позивач посилається на формальне
порушення закону у суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції не спростовують,
ОСОБА_2 не доведено порушення
відповідачем її прав та інтересів.

Враховуючи вище викладене суд першої
інстанції повно дослідив обставини
справи та дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для визнання
даного договору оренди недійсним.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: