Справа № 510/832/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2014р. Ренійський
районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні
вимоги визнали, щодо їх задоволення не
заперечували, просили про розгляд
справи без їхньої участі.

Позивачки на задоволенні позову
наполягали, просили про розгляд справи
у їхню відсутність.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
технічного паспорту на житловий
будинок із надвірними спорудами по
АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_5;
копії довідок Новосільської сільради
про належність нерухомості та
земельної ділянки ОСОБА_5; копія
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6
із ОСОБА_2 копія свідоцтва про
народження ОСОБА_2 копія свідоцтва про
шлюб ОСОБА_3 із ОСОБА_4; копія витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану - про смерть ОСОБА_5 - померла
ІНФОРМАЦІЯ_1р.; копія домової книги;
копія довідки КП «Ренійське БТІ» про
належність житлового будинку; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_4; копія
свідоцтва про народження ОСОБА_1

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що матері
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на праві
власності належав житловий будинок із
надвірними спорудами, розташований по
АДРЕСА_1. У 1988 р. ОСОБА_5 подарувала
позивачам вищевказаний житловий
будинок, безоплатно передала у
володіння та користування належну їй
нерухомість разом із всіма документами
на неї. На той час позивачки разом із
батьками - відповідачами у справі вже
мешкали за спірною адресою, в даний час
там мешкають періодично. ІНФОРМАЦІЯ_1р.
ОСОБА_5 померла. На випадок своєї смерті
вона залишила заповіт на ім'я матері
позивачок. У передбачений законом
строк ОСОБА_4 не звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, проте,
вона прийняла її фактичним управлінням
та мешканням у будинку і ніколи не
пред'являла до позивачок жодних
претензій щодо володіння будинком.
Отже, з 1988 року по теперішній час
позивачки фактично, відкрито володіють
житловим будинком АДРЕСА_1, стежать за
його технічним станом, сплачують за
утримання комунальні послуги та ін. На
момент фактичного укладення угоди про
дарування позивачки та ОСОБА_5 (вже нині
померла) не оформили її у письмовому
вигляді та не засвідчили нотаріально. У
зв'язку із вищевикладеними обставинами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 вважають, що мають право
на житловий будинок із надвірними
спорудами, оскільки з 1988 р. володіють та
безперервно користуються ним,
слідкують за його технічним станом,
несуть витрати у зв'язку із його
утриманням, зберігають у себе всю
документацію на домоволодіння, як
власники нерухомості, отже з підстав
ст. 344 ЦК України набули право власності
на житловий будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачів
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки їхні доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачів, у 1988р.
між ними та ОСОБА_5 фактично була
досягнута домовленість про дарування
житлового будинку АДРЕСА_1. Письмово та
в нотаріальному порядку позивачки із
ОСОБА_5 цю угоду не оформляли. Таким
чином, з 1988р. по теперішній час позивачі
безперервно, відкрито володіють
житловим будинком, сплачують всі
належні платежі, як власники
нерухомості, розпоряджаються ним,
проводять ремонти та ін. За весь час
володіння позивачами будинком,
відповідачі, як фактичні мешканці (а
ОСОБА_4 ще й як спадкоємиця після смерті
матері), не пред'являли до позивачок
жодних вимог про витребування будинку,
документів на нього, не брали участі у
його утриманні та не несли витрат по
сплаті належних платежів. На момент
розгляду справи в суді ОСОБА_3, ОСОБА_4
не заперечували щодо фактів, вказаних
у позові, визнали позовні вимоги в
повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачами житловим
будинком є добросовісним (тобто
позивачі вважали, що вони володіють
нерухомістю з законних підстав,
оскільки була фактично досягнута
домовленість про дарування
нерухомості), правомірним, відкритим
(позивачі, вважаючи себе власниками,
сплачували комунальні платежі за
утримання будинку, розпоряджаються
житлом та ін.) та безперервним. Таким
чином, суд вважає, що житловий будинок
цілком з законних підстав було
передано у володіння та користування
ОСОБА_1, ОСОБА_2, внаслідок чого останні
набули право власності на нього за
набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачами та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачів щодо
визнання за ними права власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК
України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 за
набувальною давністю право власності
на житловий будинок із надвірними
спорудами (окрім самочинно
побудованих), розташований по АДРЕСА_1,
що належав ОСОБА_5, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1р., - на ? його частину за
кожною з них.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник