Головуючий суду 1 інстанції - Смирнов
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 412/9563/13-ц
Провадження № 22ц/782/5642/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

10 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Темнікової В.І., Ступіної Я.Ю.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 15 листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, в обґрунтування
якого вказала, що з 06.12.2008 року
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу сторони мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
разом з позивачкою та знаходиться на її
утриманні. Позивачка зазначила, що вона
не працює, знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною, допомогу на
утримання дитини у добровільному
порядку відповідач не надає.

Позивачка просила суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини усіх видів доходу, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, з моменту
подання позовної заяви і до повноліття
дитини - до ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її
утримання у розмірі ? частини усіх
видів доходу, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для людини
відповідного віку, з моменту подання
позовної заяви і до досягнення дитиною
трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 15 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів задоволені. Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, з 29.10.2013 року і до повноліття
дитини - до ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її
утримання у розмірі ? заробітку,
щомісячно, з 29.10.2013 року і до досягнення
дитиною трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_3.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права.

В судовому засіданні позивач доводи
апеляційної скарги не визнала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце повідомлений
належним чином і в установленому
законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що сторони
по справі з 06.12.2008 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно
довідки ТОВ «Зеніт-Т1» № 337 від 12.10.2013
року мешкає разом з позивачкою. В
добровільному порядку відповідач
матеріальну допомогу на утримання
дитини та утримання позивачки не надає.

Тому, зважаючи на ці обставини,
керуючись ст.ст. 84, 181,182 Сімейного
кодексу України, суд першої інстанції
дійшов висновку про стягнення з
відповідача на користь позивачки
аліментів на утримання дитини та на її
утримання в розмірі по ? частині на
кожного від усіх видів заробітку
щомісячно.

Вказані обставини та висновки суду
першої інстанції щодо права позивача
на стягнення з відповідача аліментів
на утримання дитини та позивачки до
досягнення дитиною трьох років
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам закону,
зазначеному в тексті оскаржуваного
рішення.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що судом не прийняти до уваги
положення статті 182 СК України а саме,
що відповідач не працює і у нього немає
достатнього доходу на сплату аліментів
не заслуговують на увагу, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що неповнолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на
утриманні позивачки, допомогу на
утримання дитини у добровільному
порядку відповідач не надає.
Відповідач є працездатною особою і за
законом зобов'язаний утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття,
інших дітей не має, безспірних доказів
того, що відповідач через свій вік, а
саме у 27 років, хворіє та потребує
додаткових витрат на власне лікування,
що перешкоджає надавати матеріальну
допомогу, суду не надано. Крім того, під
час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач надав заяву в
якій позовні вимоги визнав.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
позивачка має право вимагати від
відповідача стягнення аліментів на
утримання малолітнього сина у розмірі
? частини всі видів заробітку (доходу).

Посилання апелянта на те, що на його
утриманні знаходиться батько, який є
інвалідом 1 групи не заслуговують на
увагу, оскільки відповідач, не зважаючи
на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
не надав суду будь-яких доказів, що
батько є непрацездатною особою та
знаходиться на його утриманні, а саме
рішення суду чи будь-які інші докази,
суд же згідно ст. 11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції в частині розміру стягнутих
з відповідача аліментів на утримання
ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох
років.

Стаття 84 ч. 2 СК України передбачає, що
дружина, з якою проживає дитина має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на
утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того, чи вона
працює, та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач доказів того, що він зовсім
не має можливості надавати позивачці
допомогу на її утримання до досягнення
дитиною трьох років не надав, як і не
надав доказів того, що він є
непрацездатним і тому не може
працювати та заробляти кошти.

Проаналізувавши зазначені вище
обставини у їх сукупності апеляційний
суд вважає, що розмір стягнутих з
відповідача на користь позивача
аліментів на її утримання підлягає
зменшенню з 1/4 частини всіх видів
заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу).

Посилання апелянта на те, що позивачка
заволоділа спільним автомобілем
подружжя та продала його без
погодження з відповідачем,
використавши кошти на власні потреби,
не заслуговують на увагу, оскільки не
має правового значення по даній
справі, так як предметом даного позову
є не поділ майна, а стягнення аліментів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
визначення розміру стягнутих з
відповідача на користь позивачки
аліментів на її утримання до
досягнення дитиною трьох років
підлягає зміні відповідно до ст. 309 ЦПК
України, шляхом зменшення розміру
стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на її утримання з 1/4 частини
до 1/6 частини усіх видів заробітку
(доходу).

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 15 листопада 2013 року
змінити, зменшивши розмір стягуваних з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
її утримання з 1/4 частини до 1/6 частини
усіх видів заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: