Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на дії
державного виконавця Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Сєроуха Євгена Володимировича

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Сєроуха Є.В. щодо складення
акта опису та арешту майна боржника від
2 жовтня 2012 року, акта передачі
нереалізованого майна від 14 травня 2013
року у межах виконавчого провадження
щодо виконання виконавчого листа від 3
квітня 2012 року, та скасувати указані
акти державного виконавця.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
посилався на те, що вироком Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від

27 лютого 2012 року його та ОСОБА_5 було
визнано винними у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК
України та призначено покарання у
вигляді п'яти років позбавлення волі
без конфіскації майна. Крім того,
вироком частково задоволено цивільний
позов ОСОБА_6 та стягнуто на його
користь солідарно із нього та ОСОБА_5 76
078, 65 грн майнової шкоди та 10 000 грн у
рахунок відшкодування моральної шкоди.
3 квітня 2012 року видано виконавчий лист.
Відкривши виконавче провадження щодо
примусового виконання вироку суду у
частині цивільного позову, державний
виконавець не повідомив його про дії
щодо арешту належних йому 2/3 часток
квартири АДРЕСА_1, передачі частки у
квартирі стягувачеві у рахунок
стягнутої вироком суми, не вирішено
питання щодо викупу його частки
бабусею ОСОБА_7, яка має частку у
квартирі у порядку спадкування, та не
надано можливості щодо добровільного
виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року, у задоволенні скарги
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що вироком
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від 27
лютого 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
визнано винними у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч.
2 ст. 289 КК України, та призначено
покарання у вигляді п'яти років
позбавлення волі без конфіскації
майна; частково задоволено цивільний
позов ОСОБА_6 та стягнуто на його
користь солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 76
078, 65 грн майнової шкоди та 10 000 грн у
рахунок відшкодування моральної шкоди,
на підставі чого 3 квітня 2012 року видано
виконавчий лист № 1/413/917.

Постановою державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції від 4
травня 2012 року було відкрито
виконавче провадження ВП № 32472209 із
виконання виконавчого листа № 1/413/917
про стягнення із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_6 86 078,65 грн.

Постановою державного виконавця від 16
липня 2012 pоку зазначене виконавче
провадження закінчено у зв'язку з тим,
що боржник відбуває покарання у
виправній колонії № 80.

Постановою державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції від 29
серпня 2012 року було повторно
відкрито виконавче провадження ВП №
34044641 із виконання виконавчого листа №
1/413/917.

У межах відкритого виконавчого
провадження згідно акта опису майна
від 2 жовтня 2012 року державним
виконавцем описано 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3

Прилюдні торги із реалізації 2/3 частин
спірної квартири із початковою ціною
64160 грн, призначені на 18 лютого 2013 року,
не відбулися у зв'язку із реєстрацією
лише одного покупця.

Згідно акта переоцінки майна від 21
лютого 2013 року зазначене нерухоме
майно було переоцінено до 44 912 грн,
наступні торги було призначено на
19 березня 2013 року, однак вони не
відбулися у зв'язку із відсутністю
покупців.

Відповідно до акту переоцінки майна
від 27 березня 2013 року 2/3 частки спірної
квартири було переоцінено до 32 080 грн,
наступні торги призначено на 22
квітня 2013 року, які також не відбулися у
зв'язку з відсутністю заявок покупців.
У зв'язку з закінченням строку
реалізації зазначеного майна та
необхідності вирішення питання щодо
подальшого розпорядження майном копії
матеріалів виконавчого провадження
було повернуто до Жовтневого ДВС.

Згідно повідомлення стягувача ОСОБА_6
(а. с.70), він виявив бажання залишити за
собою нереалізоване майно.

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС від 14 травня 2013
року 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, були
передані стягувачу ОСОБА_6, про що
складено акт передачі нереалізованого
майна у рахунок погашення
заборгованості.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 5, 6 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу звертається стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше приміщення, що належать боржнику.
В останню

чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що
засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у
Криворізькій виправній колонії
Дніпропетровської області № 80 із
13 квітня 2012 року. Кінець строку: 15
жовтня 2016 року. Про місце перебування
боржника та його адресу Жовтневий
відділ державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції було повідомлено 23 серпня 2012
року (а. с. 11, 27).

Разом з тим, постанова про відкриття
виконавчого провадження була
надіслана державним виконавцем за
адресою реєстрації ОСОБА_3, а не місця
відбування покарання.

Крім того, в акті арешту квартири
зазначено, що ОСОБА_3 був присутній, але
відмовився від підпису, тоді, як у цей
час ОСОБА_3 знаходився у місцях
позбавлення волі, куди акт арешту майна
не направлявся.

Зазначеним обставинам, а
відповідно, діям державного виконавця,
з огляду на вимоги Закону України «Про
виконавче провадження», судом не
надано.

Посилання апеляційного суду на те,
що дії державного виконавця щодо
відкриття виконавчого провадження не
оскаржуються заявником, є
необґрунтованими, оскільки порушення
державним виконавцем порядку
виконання рішення суду на цій стадії
виконавчого провадження становить
одну з підстав оскарження заявником
акта опису та арешту його частки у
праві власності на квартиру й акта
передачі нереалізованого майна
стягувачу.

Звернення стягнення на частку ОСОБА_3 у
праві власності на квартиру відбулося
без з'ясування обставин
платоспроможності боржника чи
наявності у нього іншого майна,
необхідного для виконання його частки
обов'язку щодо відшкодування шкоди
ОСОБА_6

У скарзі на дії державного виконавця та
апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначав, що
квартира АДРЕСА_1, єдине його житло, а
від самостійного виконання рішення
суду він не відмовлявся.

Ці доводи апеляційним судом не були
належним чином перевірені.

Крім того, неналежність повідомлення
боржника щодо проведених у межах
виконавчого провадження дій,
унеможливлюють оскарження ним оцінки
вартості арештованого майна.

Оскаржуючи ухвалу суду першої
інстанції, ОСОБА_3 посилався також на
те, що квартира АДРЕСА_1, знаходилася у
його (2/3 частки) із матір'ю
ОСОБА_8 (1/3 частка) спільній частковій
власності. Після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
спадкоємцями першої черги є він та його
бабуся ОСОБА_7 Враховуючи те, що частки
співвласників не виділено в натурі,
спірна квартира складається із однієї
кімнати житловою площею 17, 7 кв.
м, продаж його частки з публічних
торгів до її виділення в натурі та
відмови ОСОБА_7 від її придбання є
неможливим.

За змістом ст. 366 ЦК України, кредитор
співвласника майна, що є у спільній
частковій власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного
майна має наслідком зміну його
призначення або проти цього
заперечують інші співвласники, спір
вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі
частки із спільного майна або
заперечення інших співвласників проти
такого виділу кредитор має право
вимагати продажу боржником своєї
частки у праві спільної часткової
власності з направленням суми виторгу
на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу
своєї частки у праві спільної
часткової власності або відмови інших
співвласників від придбання частки
боржника кредитор має право вимагати
продажу цієї частки з публічних торгів
або переведення на нього прав та
обов'язків співвласника-боржника, з
проведенням відповідного перерахунку.

Уваги на наведену норму закону
апеляційний суд не звернув, доводи
апеляційної скарги у цій частині не
спростував.

Враховуючи викладене, ухвалу
апеляційного суду необхідно скасувати
з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, із передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова