Номер провадження: 22-ц/785/4595/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Драгомерецького
М.М., Парапана В.Ф.

при секретарі - Волчанському
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду міста від 04
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: виконавчий комітет Одеської
міської ради, про припинення
самочинної реконструкції та
приведення до попереднього стану,

встановила:

22.12.2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом та уточнивши 15.02.2011 року
свої вимоги просить зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
припинити самочинну реконструкцію
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
та зобов'язати відповідачів відновити
становище житлового будинку за
вказаною адресою, яке існувало до
початку реконструкції. При цьому
позивач посилається на те, що він є
власником земельної ділянки та
садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з
17.12.2003 року. З 17.08.2005 року його сусідами
стали відповідачі, які почали
проводити на своїй ділянці самочинну
перебудову житлового будинку,
внаслідок чого самочинна перебудова
призвела до зниження якісних
характеристик земельної ділянки
відповідача та погіршення умов
користування земельною ділянкою
відповідно до її призначення, а саме
підвищення висоти будинку відповідача
погіршило природне освітлення двору та
городу, природні опади з даху, який не
обладнаний відводом води, розмивають
город та двір позивача, будівельні
роботи створюють позивачу перешкоди та
незручності у користування двором.
Крім того в ході проведення робіт була
пошкоджена огорожа земельної ділянки
позивача, а сам позивач зазнав з боку
відповідачів тілесних ушкоджень. В
зв'язку з вказаними обставинами
позивач ОСОБА_2 змушений звернутись до
суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 підтримав уточнені позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5
уточнений позов підтримав, просив
задовольнити вимоги ОСОБА_2

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги не визнали, просили в їх
задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6
підтримав пояснення відповідачів.

Представник третьої особи
виконавчого комітету Одеської міської
ради протягом 2010-2011 років приймав
участь в розгляді справи, але після
проведення експертизи та відновлення
провадження у справі представник
третьої особи до судового засідання
неодноразово не з'явився, повідомлявся
належним чином, будь-яких заяв від
третьої особи на адресу суду з приводу
розгляду справи не надійшло.

Рішенням суду в задоволенні
позову було відмовлено, також з
позивача були стягнуті судові витрати,
понесені в зв'язку з проведенням
експертизи, в сумі 2690,60 грн.

Не погодившись з вказаним
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати це
рішення та постановити нове, яким
задовольнити його позов в повному
обсязі, посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає у зв'язку з тим,
що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази згідно ст.ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин, та вірно послався на
діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 на підставі рішення
Одеської міської ради від 17.12.2003 року
№2102-ХХІУ є власником земельної ділянки
площею 0,0374 га по АДРЕСА_1 в межах згідно
з планом, що вбачається з державного
акту на право власності на земельну
ділянку, серії ОД №072980, виданого 20.05.2004
року /т.1 а.с.6/.

17.08.2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
відповідно до умов якого ОСОБА_7 продав,
а ОСОБА_3 купив житловий будинок з
господарчими спорудами під АДРЕСА_1 /т.1
а.с.16/. Право власності ОСОБА_3 на
вказаний будинок зареєстровано 17.08.2005
року, про що суду надано відповідний
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно /т.1 а.с.17/.

ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
17.08.2005 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 /т.1 а.с.18/,
належить на праві власності земельна
ділянка площею 0,0282 га, розташована в
АДРЕСА_1. Цільове призначення - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка), про що суду
надано державний акт на право
власності на земельну ділянку, серії ЯЕ
№655850, виданий 01.10.2007 року /т.1 а.с.19/.

Згідно з свідоцтвом про
одруження, серії НОМЕР_1, виданим 17.06.1995
року Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконавчого
комітету Київської районної Ради
народних депутатів м. Одеси,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебувають у шлюбі з 17.06.1995 року /т.1
а.с.30/, що свідчить про те, що земельна
ділянка та будинок, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, є спільним сумісним
майном відповідачів.

В ході судового розгляду по
справі проведено судову
будівельно-технічну експертизу та
відповідно до висновку №15729 від 29.02.2012
року, складеного судовим експертом
ОНДІСЕ Шавиріним Д.Ю. /т.2 а.с.136-144/,
згідно з проведеним дослідженням, в
результаті візуального огляду
досліджуваного домоволодіння АДРЕСА_1,
а саме: зовнішніх, внутрішніх несучих
стін, перегородок, перекриттів,
виконаних оздоблювальних покриттів,
конструкцій дахів встановлено, що
видимих пошкоджень оздоблювальних
покриттів, несучих та огороджувальних
конструкцій у вигляді тріщин, сколів,
згинів, деформацій та слідів намокання
не виявлено. Також
функціонально-технічна та
експлуатаційна придатність
конструкцій, елементів, деталей,
інженерних комунікацій, при огляді
всіх приміщень, а також фасадів
досліджуваної житлової споруди літ.
«А», розташованого за вищевказаною
адресою, на момент дослідження,
характеризується як «хороша, придатна
для подальшої експлуатації». При
співставленні виконаних робіт з
реконструкції досліджуваного
домоволодіння АДРЕСА_1, з положеннями
діючої нормативно-технічної
документації, що пред'являються до
житлових та підсобних приміщень,
встановлено, що досліджуваний об'єкт
нерухомості відповідає будівельним,
санітарним та протипожежним нормам та
правилам, а також є придатним для
подальшої експлуатації. Також при
вивченні та порівнянні наданих
інвентаризаційних відомостей ОМБТІ та
РОН станом до та після реконструкції,
на підставі проведеного дослідження в
натурі (на місці) житлового будинку
АДРЕСА_1 по вищезазначеній адресі
встановлено, що місце розташування
об'єкту та його площа забудови
залишились незмінними (за виключенням
плям основ приставного димоходу 0,50х0,68
м, площею 0,34 кв. м. та колон розмірами
0,20х0,51 м та 0,24х0,53 м, відповідно площами
0,10 кв. м. та 0,13 кв. м.).

Судовим експертом визначено, що у
випадку приведення домоволодіння
АДРЕСА_1 в попередній стан необхідно
виконати наступні будівельно-монтажні
роботи: демонтаж даху і покрівлі;
розбирання цегляної кладки фронтонів;
демонтаж влаштованих споруд
приставних цегляних димоходу та колон;
демонтаж внутрішніх перегородок
приміщень першого та другого поверхів;
демонтаж перекриттів першого та
другого поверхів; демонтаж віконних
блоків; демонтаж водопровідних та
каналізаційних труб; демонтаж системи
опалення другого поверху; демонтаж
електропроводки другого поверху;
закладка частини віконних прорізів;
розбирання частини кладки несучих стін
другого поверху з цегли; влаштування
двосхилого даху з мансардними
приміщеннями та покрівлі; влаштування
водовідведення атмосферних опадів з
покрівлі двосхилого даху; цегляна
кладка фронтонів; влаштування
перекриттів першого поверху;
влаштування внутрішніх перегородок;
встановлення сходових маршів;
встановлення віконних блоків;
влаштування внутрішньої електричної
проводки мансардного поверху;
влаштування системи опалення
мансардного поверху; влаштування
внутрішніх оздоблювальних покриттів
приміщень першого та мансардного
поверхів; ремонт зовнішнього
оздоблення фасадів.

Таким чином, з висновку експерта
вбачається, що реконструкція будинку
відповідачів майже закінчена. Судовий
експерт в п.1,2 висновку зазначає, що при
подальшій експлуатації домоволодіння
АДРЕСА_1 необхідно виконати
будівельно-монтажні роботи по
завершенню оздоблення лівого бокового
фасаду та влаштуванню зовнішнього
організованого водовідведення
атмосферних стічних вод з двосхилого
даху будинку ОСОБА_3 в сторону АДРЕСА_1.
Також експерт зазначає, що принципи
добросусідства, стосовно затінення
двору та городу, зазначені позивачем з
посиланням на ст. 103 ЗК України, не
відносяться до гранично допустимим
нормам природного освітлення
території двору та городу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно з ст. 104 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати припинення діяльності
на сусідній земельній ділянці,
здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей,
тварин, на повітря, земельні ділянки та
інше.

Судом першої інстанції також
правильно встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 використовує власну земельну
ділянку відповідно до її цільового
призначення, а саме - для будівництва і
обслуговування жилого будинку
господарських будівель і споруд. При
цьому стороною позивача не доведено
наявність порушення прав позивача
ОСОБА_2 на землю, не доведено наявність
шкідливого впливу від діяльності
відповідачів щодо реконструкції
власного будинку, оскільки викладені в
позовній заяві обставини
спростовуються дослідженими в ході
судового розгляду справи доказами, в
тому числі і висновком судової
будівельно-технічної експертизи №15729
від 29.02.2012 року.

Судом також досліджено надане
стороною відповідачів свідоцтво про
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями, видане
виконавчим комітетом Одеської міської
ради 18.10.2012 року на підставі декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої інспекцією ДАБК в
Одеській області від 11.05.2012 року №ОД
6, яке посвідчує, що об'єкт, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
цілому, дійсно належить ОСОБА_3, на
праві приватною власності /т.3 а.с.3-4/.

За таких обставин,
проаналізувавши надані докази в їх
сукупності, суд обґрунтовано вважав, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню, так як є необґрунтованими,
недоведеними та спростовуються
наданими стороною відповідачів
правовстановлюючими документами.

Відповідно до положень ст. ст. 79, 88
ЦПУК України відповідачам були
присуджені зі сторони позивача
понесені та документально
підтверджені судові витрати.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
діючими нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які
посилався як на підставу своєї
апеляційної скарги.

Твердження апелянта в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів,
справа розглянута по суті правильно,
законних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, рішення Київського
районного суду міста від 04 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції може бути оскаржена в
касаційному порядку до касаційного
суду протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький