РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2966/14-ц

пр. № 2/759/2397/14

25 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі

головуючого судді :
Лук'яненко Л.М.

при секретарі
Борей В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

20 лютого 2014 року позивач звернулася до
суду позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу. Свій позов мотивувала
наступним, 15 жовтня 2012 року ОСОБА_2, за
письмовим договором позики грошей взяв
у позивачки в борг 7000 (сім тисяч)
доларів США, що на день подання
позовної заяви за офіційним курсом НБУ
становить ( за 1 долар - 8,64 грн.) 60 480,00
грн. (шістдесят тисяч чотириста
вісімдесят гривень, 00 копійок), які
зобов'язався повернути не пізніше 31
грудня 2012 року. Факт отримання грошей у
вищевказаній сумі та зобов'язання щодо
повернення отриманої суми відповідач
підтвердив власноруч в п. 1 Договору
позики грошей від 15.10.2012 року своїм
підписом. На момент подачі позову до
суду вимоги договору про повернення
коштів не виконав. Оскільки, обов'язок
відповідача щодо повернення суми боргу
виник 31.12.2012 року то відповідач має
сплатити на користь позивача борг з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних за весь час прострочення та
проценти від суми позики, а саме: 7000
доларів США = 60 480,00 грн. основного боргу
та 2 048,03 грн. - 3 % річних за час
прострочення. Розрахунок 3 % річних:
Прострочення виплати боргу станом на
17.02.2014 року становить 412 днів. Розмір 3%
річних за 412 днів: 3% річних від 60 480,00 = 1
814,40 грн., 1 814,40 грн. : 365 х 412 днів = 2 048,03
грн. Таким чином, розмір 3% річних з
простроченої суми за 412 днів становить 2
048,03 грн. Оскільки, обов'язок
відповідача щодо повернення суми боргу
виник 31.12.2012 року то відповідач має
сплатити на користь позивача борг з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних за весь час прострочення та
проценти від суми позики, а саме: 7000
доларів США = 60 480,00 грн. основного боргу
та 2 048,03 грн. - 3 % річних за час
прострочення. Розрахунок 3 % річних:
Прострочення виплати боргу станом на
17.02.2014 року становить 412 днів. Розмір 3%
річних за 412 днів: 3% річних від 60 480,00 = 1
814,40 грн., 1 814,40 грн. : 365 х 412 днів = 2 048,03
грн.

Таким чином, розмір 3% річних з
простроченої суми за 412 днів становить 2
048,03 грн. Отже, загальна сума боргу - 62
528,03 грн.

Крім того, вважає, що відповідачем
також завдано їй моральної шкоди, яку
вона оцінює в 5000,00 гривень 00 коп.
Моральна шкода полягає в тому, що
остання втратила спокійний сон,
зазнала сильного душевного болю
внаслідок переживань, погіршилось
самопочуття, посварилася з близькими
людьми, втратила довіру до людей,
перестала вірити у порядність та
дружбу, адже з відповідачем вони
перебували у дружніх відносинах.
Позичені відповідачу кошти були
заощадженнями нашої сім'ї і вона
розраховувала на їх вчасне повернення
відповідачем.

Позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість 60 480,00 грн.,
2 048,03 грн. три відсотки річних,
моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.,
витрати на правову допомогу у розмірі
3000, 00 грн., судовий збір у розмірі 625. 28
грн., та судовий збір за подачу до суду
заяви про забезпечення позову у
розмірі 121.80 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 подав
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
визнання договору недійсним,
обгрунтовуючи тим, між ним та ОСОБА_1
колись були не прямі родинні відносини,
був одружений на її рідній сестрі,
починаючи з червня 2011 року він припинив
шлюбні відносини з сестрою ОСОБА_1 та
автоматично припинив всі відносини з
її родичами, тобто договір позики від
15.10.2012 року не міг підписати, власноруч
підпис не ставив на договорі, гроші по
договору не отримував, а тому просив
визнати договір позики від 15.10.2012 року
недійсним та таким, що не укладався.
Крім того просив призначити по справі
про почеркознавчу експертизу.
Зустрічний позов був прийнятий судом.

ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Представник ОСОБА_1 згідно із
договором про надання правової
допомоги - позовні вимоги позивача
підтримала і з підстав вказаних в
позовній заяві просила їх
задовольнити, в зустрічному позові
просила відмовити у зв'язку з його
необґрунтованістю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні
первісний позов не визнав, зазначив, що
ніякого договору про надання позики не
підписував, взагалі не спілкується з
позивачкою і даного договору раніше не
бачив, грошей в сумі, яка зазначена в
договорі, він від позивачки не
отримував, зустрічний позов підтримав,
посилаючись на викладені в ньому
обставини.

Представник ОСОБА_2 проти первісного
позову заперечував, з заявлених
відповідачем підстав, зустрічний позов
підтримав.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
висновок експертів
№4582-4584/14-34/4585/14-33/4586/4587/14-32 від 07.04.2014
року, приходить до висновку, що позовні
вимоги первісного позову підлягають до
часткового задоволення, а зустрічний
позов слід залишити без задоволення, з
наступних підстав.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Правовідносини сторін витікають із
договору позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку саму суму коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей
того саму роду і такої самої якості.
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За змістом ст.1051 ЦК України, якщо
сторона заперечує дійсність договору
позики (оспорює його) на підставах
безгрошевості, то саме вона повинна
довести суду ці обставини належними
доказами з дотриманням вимог
цивільного процесуального
законодавства.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2012
року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали
письмовий договір позики грошей на
суму 7000 (сім тисяч) доларів США, які
зобов'язався повернути не пізніше 31
грудня 2012 року. Факт отримання грошей у
вищевказаній сумі та зобов'язання щодо
повернення отриманої суми відповідач
підтвердив власноруч в п. 1 Договору
позики грошей від 15.10.2012 року своїм
підписом.

В судовому засіданні від 02 квітня 2014
року представник відповідача заявив
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи, оскільки
наполягав, що Договір позики грошей від
15.10.2012 року ОСОБА_2 не був укладений.
Дане клопотання було розглянуто судом
та постановлено ухвалу від 02.04.2014 року
про призначення по справі судову
почеркознавчу, технічну експертизу,
провадження по справі зупинено.

31.07.2014 року до Святошинського
районного суду м. Києва надійшов
висновок експертів
№4582-4584/14-34/4585/14-33/4586/4587/14-32 від 07.04.2014
року, згідно якого досліджуваний
підпис від імені ОСОБА_2 виконано самим
ОСОБА_2, що спростовує твердження
відповідача, що він не укладав
оспорюваний договір.

Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд,
вважає, що в задоволенні зустрічного
позову необхідно відмовити, оскільки
ні відповідачем, ні його представником
не було доведено той факт, що на
договорі позики він підпис не ставив,
до розгляду справи в суді про нього не
знав і що відповідач не отримував
грошей від ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Причини невиконання таких
зобов'язань правового значення для
справи не мають.

Суд, оцінивши докази та визнаючи їх
належними, допустимими, достовірними,
достатніми і такими, що мають взаємний
зв'язок у їх сукупності дійшов
висновку, що первісний позов
обґрунтований і підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України,
якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України
якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Згідно інформації сайту
Національного банку України станом на
20.02.2014 року вбачається, що офіційний
курс Національного банку України на
день складання позовної заяви, як
просить позивач за первісним позовом,
становить за 1 долар США - 8,64 грн. Отже,
вказана сума боргу (7000 доларів США х 8.64
грн.) еквівалентна сумі 60 480,00грн..

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком позивача, який
приймається судом, 3 % річних від суми
грошового зобов'язання за період із
31грудня 2012 року по 17 лютого 2014 року
складає 2 048,03 гривні, що
розраховується: 3 відсотка річних від 60
480, 00 становить 1 814,40 гривень; за весь
час прострочення а саме 412 днів
становить 2 048,03 гривні та в межах
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача.

З приводу вимоги ОСОБА_1 про стягнення
на її користь з ОСОБА_2 моральної шкоди
у сумі 5000, 00 гривень. То суд приходить до
наступного.

За змістом статті 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до частини 5 статті 23
Цивільного кодексу України, моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи вищевикладене, суд,
приходить до висновку про часткове
задоволення вимоги, щодо стягнення
моральної шкоди у розмірі 500, 00 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Суд стягує на користь позивача
витрати, пов'язані зі сплатою ним при
пред'явленні позову - 625,28 грн. судового
збору та 121, 80 грн. судового збору за
заяву про забезпечення позову, що
стверджується квитанцією .

Щодо вимоги позивача за первісним
позовом про стягнення з відповідача
суми витрат на правову допомогу, а саме
3000,00 гривень, то суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20.12.2011
№ 4191-VI, розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

За таких обставин, оскільки
позивачем не наведено розрахунку суми,
витраченої на правову допомогу,
оригіналу квитанції про сплату 3000,00
гривень, а отже не обґрунтовано
заявлену вимогу про стягнення з
відповідача суму витрат на правову
допомогу, суд приходить до висновку про
необхідність відмови в задоволенні
позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.625, 1046-1050 ЦК України,
ст.ст.79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж.
АДРЕСА_1, ПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою
АДРЕСА_2, ПН НОМЕР_2 - заборгованість за
договором позики, 60 480, 00 гривень, 2 048, 03
гривень, що становить 3% річних за час
прострочення, 500 гривень моральної
шкоди, 625, 28 гривень сплаченого
судового збору, 121, 80 гривень сплаченого
судового збору за розгляд заяви про
забезпечення позову, а всього 63 775
(шістдесят три тисячі сімсот сімдесят
п'ять) гривень 11 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
протягом десяти днів з дня його
проголошення, якщо не буде подана
апеляційна скарга. У випадку подачі
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
Лук'яненко Л.М.