Справа № 2-3697/14
Провадження №760/9778/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого - судді Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом"янської
районної в м. Києві державної
адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив стягнути з відповідачів в
рівних частках на користь Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом"янської районної в м. Києві
державної адміністрації
заборгованість по платі за утримання
житла та платі за користування
комунальними послугами, яка утворилася
станом на 01.03.2014 року в сумі 14 810,68 грн., в
тому числі: 12 277,94 грн. - основного боргу;
1237,33 грн. індексу інфляції; 1295,41 грн. 3%
річних та судові витрати у сумі 243,60 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачам на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 в рівних
долях.

Зазначає, що вищезгадана квартира є
однокімнатною, загальною площею 37,64 м2,
в тому числі житловою площею 19,30 м2.

Також зазначає, що між Позивачем і
Відповідачами існують договірні
відносини з приводу надання
житлово-комунальних послуг на підставі
відкритого особового рахунку, проте
відповідачі не сплатили своєчасно і в
повному обсязі плату за утримання
житла та плату за користування
житловими послугами, внаслідок чого
утворилась зазначена заборгованість
за період з 01.08.2010 року по 01.03.2014 року.

З урахуванням несплати заборгованості
позивач просив стягнути з відповідачів
також судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач-1,2 у судовому засіданні
проти позову заперечували, посилаючись
на його необґрунтованість та
безпідставність. Зазначили, що
позивачем не надано жодного договору,
за яким позивачем надавалися
відповідачам послуги. Крім того,
відповідач-2 вважає, що позивач
обслуговує будинок без належних
правових підстав.

Також відповідачі просили відмовити в
задоволенні позову посилаючись на те,
що позивачем пропущено строк позовної
давності на звернення до суду на захист
порушених прав.

Просили відмовити в задоволені позову
в повному обсязі.

Відповідач-3 в судове засідання не
з'явилася, про дату та час розгляду
справи повідомлена належним чином, про
причини неявки суд до відома не
поставила.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за
можливе розглядати справу у
відсутності відповідача-3 на підставі
наявних доказів у справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідачам на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_1 в рівних долях (а.с.7).

Як вбачається з довідки форми №3 від
17.02.2014 року, власником особового
рахунку є ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та
члени його сім'ї зобов'язані своєчасно
вносити квартирну плату та плату за
комунальні послуги щомісячно у
встановлені строки. Плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування
будинками (квартирами) державного і
громадського житлового фонду, фонду
житлово-будівельних кооперативів, а
також приватного житлового фонду та їх
утримання здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і при
будинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживачі
зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом (ст.
20). Відповідно до "Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення", які затверджені
постановою Кабінету міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.
Система оплати послуг (щомісячна або
авансова) та форма оплати послуг
(готівкова або безготівкова)
визначаються у договорі між споживачем
і виконавцем (п. 18 Правил).

Згідно п.8 "Правил надання послуг з
центрального опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
Постановою Кабінету міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 , послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", плата
за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору.

Відповідно до ст.19 Закону відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статтями 20, 21 Закону визначені права та
обов'язки споживача й виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
правом споживача є одержання вчасно та
відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця є
надання послуг вчасно та відповідної
якості.

Статтею 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання виникають
з підстав, встановлених ст. 11 ЦК
України.

Однак відсутність відповідного
договору між споживачем
житлово-комунальних послуг та їх
виконавцем не є підставою для відмови
у стягненні заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачами.

З огляду на викладене, суд вважає, що
відсутність укладеного між сторонами
договору, не звільняє відповідачів від
сплати виниклої заборгованості за
спожиті послуги на підставі ч.2 ст.642 ЦК
України, а тому посилання відповідачів
на дані обставини є безпідставними.

З матеріалів справи також вбачається,
що між позивачем та відповідачем-1 в 2013
році був укладений Договір про надання
послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій від 12.04.2013 р.

З пояснень відповідачів вбачається, що
будь-яких договорів в 2014 року з
позивачем укладено не було.

Суд вважає, що при відсутності
укладеного договору чи відмови у його
укладанні, відповідачі не позбавлені у
встановленому законом порядку
звернутися до суду за захистом
порушених прав.

Разом з тим, дані обставини не є
предметом спору у даній справі.

З наданого до суду розрахунку
заборгованості відповідачів
вбачається, що з 01.08.2010 -01.03.2014 року
заборгованість по платі за утримання
житла та за користування комунальними
послугами складає 12277,94 грн. (а.с.6).

Доказів неотримання чи несвоєчасного
(або не в повному обсязі) отримання
відповідачами житлово-комунальних
послуг в спірний період, порядку
нарахування вказаної вище
заборгованості, суду надано не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Таким чином, 3% річних та інфляційна
складова суми боргу становить 2532,74 грн.
(1237,33 грн. + 1295,41 грн. = 2532,74 грн.) та
узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК
України.

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідачів становить
14 810,68 грн.

Разом з тим встановлено, що 18.04.2014 року
відповідачем-2 було сплачено 300,00 грн. в
рахунок погашення заборгованості за
житлово-комунальні послуги за
січень-березень 2014 року, що
підтверджується копією квитанції №55
від 18.04.2014 року.

А тому суд вважає, що сума
заборгованості має бути зменшена на
300,00 грн.

Оцінивши матеріали справи у їх
сукупності, суд вважає, що з
відповідачів підлягає стягненню сума
заборгованості в розмірі 14 510,68 гривень
(12277,94 грн. + 1237,33 грн. + 1295,41 грн. -300,00 грн.=
14 510,68 грн.) в рівних долях, тобто по 4836,89
грн. з кожного.

З огляду на наведене вище, позов
Комунального підприємства "Дирекції з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації підлягає частковому
задоволенню.

Також з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 81,20 грн. з кожного
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Що стосується доводів відповідачів про
те, що позивачем пропущено строк
позовної давності, то суд не приймає їх
до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Відповідно до
ч. 3 цієї ж статті, після переривання
перебіг позовної давності починається
спочатку.

Вважаючи строк позовної давності
пропущеним, відповідачі виходили з
того, що перебіг позовної давності
переривається саме пред'явленням
позову, а не зверненням до суду з заявою
про видачу наказу в порядку наказного
провадження.

Між тим, суд критично оцінює дані
доводи, так як відповідно до вимог ч. 3
ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо
вимог про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг,
може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

З ухвали Солом'янського районного суду
м. Києві від 15.04.2013 року по справі №
2-с-36/13 вбачається, що судовий наказ
виданий 13.03.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості
по оплаті за утримання житла та
житлово-комунальні послуги в розмірі
13178,52 грн. , скасовано за заявою
відповідачів.

Таким чином, позивач звертаючись до
суду в 2013 році з заявою про видачу
судового наказу щодо стягнення з
відповідачів на свою користь
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, вважав свої права порушеними
з боку відповідачів, а тому звернувся
за захистом цих прав у встановленому
законом порядку.

Враховуючи, що заява позивача про
видачу судового наказу була
задоволена, судом 13.03.2013 р. видано
судовий наказ про стягнення з
відповідачів заборгованості за
житлово-комунальні послуги, позивач
вважав свої права захищеними і підстав
для звернення з позовом до суду на той
час у позивача не було.

Це право виникло у позивача після
скасування судового наказу від 13.03.2013
року відповідно до ухвали суду від
15.04.2013 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачами були вчинені дії
щодо визнання суми боргу, а саме в
березні 2013 року сплачено 3500,00 грн. при
місячному нарахуванні 507,01 грн., а в
лютому 2014 року сплачено 2000,00 грн. при
місячному нарахуванні 499,87 грн.

Виходячи з вимог ст. ч.1 ст.264 ЦК України,
дії відповідачів суд оцінює, як
визнання боргу.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що строк позовної давності було
перервано в березні 2013, в лютому 2014
року.

Позивачем пред'явлено позов 12.05.2014
року.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позивачем не пропущено строк позовної
давності.

Керуючись Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»,
"Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", які затверджені
постановою Кабінету міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630, ст.ст.156, 162,179 ЖК
України, ст.ст. 11, 256-257, 261, 264, 509, 526, 625 ЦК
України, ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовом Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом"янської районної в м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом"янської
районної в м.Києві державної
адміністрації заборгованість за
період з 01.08.2010 року по 01.03.2014 року в
розмірі 4836,89 грн., судовий збір у
розмірі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом"янської
районної в м.Києві державної
адміністрації заборгованість за
період з 01.08.2010 року по 01.03.2014 року в
розмірі 4836,89 грн., судовий збір у
розмірі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом"янської
районної в м.Києві державної
адміністрації заборгованість за
період з 01.08.2010 року по 01.03.2014 року в
розмірі 4836,89 грн., судовий збір у
розмірі 81,20 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: