"16" жовтня 2014 р.

№ 2/642/934/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної О.В.,

при секретарі Алімурадовій Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Харківська міська рада, про відновлення порушених прав та усунення перешкод, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив та просить ухвалити рішення про знесення самочинно побудованих шиферних огорож та ворот, які встановлені на прибудинковій території будинку 10 по провулку 1-й Тіняковський у м. Харкові, та прибрати з двору собаку, власником якої є відповідач ОСОБА_4 В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він співмешкає разом із відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою. Відповідачами самочинно зведені огорожі та ворота, які заважають йому вільно використовувати прибудинкову територію, та посилаючись на ст. 376 ЦПК України позивач зазначає огорожі та ворота підлягають знесенню. Крім того, на проході який веде до сараю, яким він користується знаходиться собака, яка належить відповідачу ОСОБА_4 та яка, як зазначає позивач, є агресивною, та не дає йому спокійно проходити, тому він просить її прибрати.

В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити його позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, також були надані письмові заперечення.

Представник третьої особи Харківської міської ради до судового засідання не з"явився, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками будинку 10 по провулку 1-й Тіняковський у м. Харкові. Кожний з них має окрему квартиру, з окремим входом. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок не приватизована співвласниками будинку, угоду про порядок володіння та користування вказаною земельною ділянкою не укладено між співвласниками житлового будинку. Порядок користування прибудинковою територію між сусідами уклався роками.

Позивач має окремий вхід на територію до своєї квартири.

На території житлового будинку за вищевказаною адресою будинку встановлені шиферні огорожі, на вході до двору встановлені дерев"яні ворота .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнані сторонами в судовому засіданні.

Також сторонами зазначено, що на території домоволодіння знаходяться сараї, якими вони користуються, однак будь-які документи на ці сараї відсутні.

У відповідності до п.2.21 ДБН 79-92 ділянки житлових будинків можуть бути огорожені з боку вулиць та сусідніх ділянок огорожами, зовнішній вигляд та висоту яких слід приймати у відповідності з Вказівками на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд.

Вказівками на проектування огорож і п.2.21 ДБН висоту огорожі присадибних ділянок у малоповерховій забудові не вказано.

Згідно п.п.5, 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року №6, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з»ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів про планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з»ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК України. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред»явила позов про знесення самочинного будівництва (ч.7 ст.376 ЦК, ч.1 ст.60 ЦПК). Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами і санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилася від такої перебудови.

Як встановлено в судовому засіданні, огорожі (паркан) встановлені на території вищезазначеного будинковолодіння є шиферними, ворота дерев"яні та не є об'єктами самочинного будівництва в силу ст. 376 ЦК України, а тому не можуть бути визнані такими судом. Вимоги до висоти паркану не встановлені діючими державними будівельними нормами.

Оскільки між співвласниками будинковолодіння не укладено угоду про порядок користування земельною ділянкою, посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на те, що зовнішня огорожа встановлена відповідачем ОСОБА_4, та відповідачем ОСОБА_3 в центрі спільного двору та що ними тим самим чиняться перешкоди у користуванні спільним двором, є безпідставними та необґрунтованими.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази чинення позивачу перешкод у користуванні своєю власністю та спільним двором.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог з приводу прибрати собаку з двору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року підприємства, установи, організації і громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей.

Правила утримання домашніх тварин у м. Харкові (далі - Правила) розроблено відповідно до вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» з метою врегулювання відносин у сфері поводження з домашніми тваринами, забезпечення відповідного санітарного, екологічного та епізоотичного стану території м. Харкова.

Відповдіно до п 3.4. зазначених Правил Місце тримання тварин повинно забезпечити неможливість заподіяння шкоди третім особам внаслідок агресивної або непередбачуваної дії тварин.

Як зазначено у п. 4.1. Особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані: дотримуватись вимог цих Правил, правил громадського порядку, норм співіснування, ветеринарних норм, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей; тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах з висотою огорожі, що виключає можливість втечі; про наявність таких собак застерігати написом при вході та по периметру об'єкта або території; виводити собак на сходи, у двори, інші місця загального користування лише на повідку з прикріпленим до на нашийника особистим номерним знаком, а собак з підвищеною агресивністю обов'язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Крім того, пунктом 4.2. 1. передбачено, що Власники домашніх тварин мають право утримувати домашніх тварин: у квартирах, де проживає кілька сімей, лише за письмовою згодою всіх мешканців квартири. Не дозволяється утримувати собак, котів та інших тварин у місцях загального користування; на території присадибної земельної ділянки, за умови якщо огорожа цієї ділянки забезпечує ізоляцію тварини на цій території; собак з метою охорони об'єктів будівництва, територій підприємств, установ, організацій, за умов наявності обладнаних приміщень або на прив'язі.

Зазначені норми закону та обставини справи не дають суду правових підстав зобов'язувати відповідача ОСОБА_4 прибрати з двору собаку.

Однак, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_4 утримувати собаку у вольєрі, розташованому на території житлового будинку, що узгоджується з вищевказаними Правилами. При цьому суд враховує, що відповідачем не спростовано того факту, що позивач та інші сусіди користуються проходом, на якому знаходиться собака, яка належить ОСОБА_4 Тому для забезпечення безпеки таке утримання собаки є доцільним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Харківська міська рада, про відновлення порушених прав та усунення перешкод - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 утримувати собаку у вольєрі, розташованому на території житлового будинку № 10 по провулку 1-й Тіняковський у м. Харкові.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або якщо рішення було ухвалене за відсутності осіб, що приймають участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Бородіна