Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, колективного
підприємства «Восток» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за позовом
колективного підприємства «Восток» до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, за касаційною скаргою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4), колективного підприємства
«Восток» (далі - КП «Восток»), в якому
просив витребувати від відповідачів
нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 та
зобов'язати останніх звільнити
вищезазначене приміщення. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що позивач на
підставі договору купівлі-продажу
державного майна від 16 травня 1994 року є
власником нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1. На підставі рішення
виконавчого комітету Токмацької
міської ради від 27 березня 2008 року
поштовий номер належного ОСОБА_3
нежитлового приміщення було змінено з
АДРЕСА_1 на «АДРЕСА_1 Позивач як
належний власник приміщення
позбавлений можливості ним
розпоряджатись в зв'язку із тим, що
фактично в ньому здійснює
підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4
на підставі договору оренди від 03 січня
2012 року, який укладено із КП «Восток».

В липні 2013 року КП «ВОСТОК» як
правонаступник малого підприємства
«Торговий дім «Сабіна» (далі - МП «ТД
«Сабіна») звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_3, в якому просило визнати за КП
«Восток» на підставі ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на цю нежитлову будівлю. В
обґрунтування позову зазначило, що 19
січня 1995 року між ОСОБА_3 та МП
«ТД «Сабіна» укладено договір про
надання нежитлового приміщення в
оренду з правом подальшого викупу, за
яким ОСОБА_3 надав в оренду з правом
подальшого викупу МП «ТД «Сабіна»
магазини АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
16 травня 1994 року, а МП «ТД «Сабіна»
передало останньому завдаток в сумі 46000
українських карбованців в якості
передоплати за будівлю, майно та товар,
що знаходиться на об'єкті.
ОСОБА_3 зобов'язався протягом п'яти
календарних днів після введення
національної валюти або відміни дії ст.
28 Закону України «Про приватизацію»
укласти договір купівлі-продажу
об'єкту та майна об'єкта з МП «ТД
«Сабіна» або його правонаступником. З
часу укладення договору минуло 18 років,
але до теперішнього часу ОСОБА_3 не
уклав договору купівлі-продажу ні з МП
«ТД «Сабіна», ні з його
правонаступником - КП «Восток»,
пропозицій про розірвання укладеного
договору оренди від ОСОБА_3 також не
надходило. Оскільки КП «Восток»
безперешкодно володіє майном, що
належить ОСОБА_3 більш ніж десять років,
утримує майно та несе витрати по
утриманню приміщення, вважає, що має
право на визнання за ним права
власності на це нежитлове приміщення.

Ухвалою Токмацького районного суду
Запорізької області від 25
листопада 2013 року вказані позови
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 04
грудня 2013 року в задоволені позову
ОСОБА_3 відмовлено. Позов КП
«Восток» задоволено. Визнано за КП
«Восток» право власності за
набувальною давністю на нежитлову
будівлю по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого
2014 року скасовано рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.
Витребувано із чужого незаконного
володіння ФОП ОСОБА_4 та КП «Восток» на
користь ОСОБА_3 нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1 Зобов'язано ФОП ОСОБА_4 та КП
«Восток» звільнити вказану нежитлову
будівлю. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4 просить
скасувати вказане судове рішення,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права, та
направити справу на новий розгляд до
апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову ОСОБА_3 та
відмову в позові КП «Восток»,
апеляційний суд виходив із того, що
спірна нежитлова будівля належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
16 травня 1994 року, укладеного із
Токмацькою міською радою. Крім того,
суд зазначив, що КП «Восток» не має
правових підстав для визнання за ним
права власності на вказану будівлю,
оскільки договір оренди нежитлової
будівлі з правом викупу укладено МП «ТД
«Сабіна», однак 07 травня 2010 року до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
внесено запис про припинення без
правонаступників юридичної особи КП
«Сабіна», підстава: рішення
господарського суду Запорізької
області у зв'язку із визнанням
банкротом від 25 березня 2002 року.
Припиненням юридичної особи «Сабіна»
без правонаступників припинив свою дію
й договір оренди зазначеної вище
нежитлової будівлі з правом викупу,
укладений між МП «ТД «Сабіна» та ОСОБА_3

Проте такий висновок апеляційного суду
є передчасним.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції був призначений на 11 лютого
2014 року. Разом з тим, до початку
судового засідання до суду апеляційної
інстанції надійшла заява ФОП ОСОБА_4 з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, що обумовлено неможливістю
прибуття у судове засідання через стан
здоров'я та перебуванням на
амбулаторному лікуванні у медичному
закладі з 10 лютого по 12
лютого 2014 року. До вказаної заяви ФОП
ОСОБА_4 додано копію листка
непрацездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Цивільний процесуальний кодекс
України не містить вичерпного переліку
поважних причин неявки до суду, а
вказана вище норма процесуального
права зобов'язує суд оцінювати неявку
до суду у кожному конкретному випадку
залежно від підстав поважності
наведених причин з тим, щоб забезпечити
учасника процесу конституційною
гарантією змагальності у процесі та
доведення суду переконливості своїх
доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України).

Розглянувши справу за відсутності ФОП
ОСОБА_4, порушивши його конституційне
право на участь у судовому засіданні та
вимоги ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо права на справедливий
судовий розгляд, суд апеляційної
інстанції його позицію та доводи не
з'ясував і не забезпечив йому
можливість переконувати суд в
обґрунтованості своїх тверджень.

Отже, суд апеляційної інстанції при
розгляді справи допустив порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення спору, тому
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 11 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська