Провадження № 2/344/3700/14
У Х В А Л А

14 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області
Хоростіль Р.В., ознайомившись із заявою
ТОВ «Гостинець» про забезпечення
позову ТОВ «Гостинець» до приватного
нотаріуса ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій та нотаріального
посвідчення договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії приватного нотаріуса ОСОБА_1 при
посвідченні договору купівлі-продажу
Д66 від 13.02.2004р. та визнати нотаріальне
посвідчення нотаріусом ОСОБА_1
договору купівлі-продажу Д66 від 13.02.2004р.
недійсним.

Крім цього, позивач подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив
заборонити Реєстраційній службі
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області та
Реєстраційній службі
Івано-Франківського міського
управління юстиції вчиняти будь-які
реєстраційні дії щодо нежитлових
приміщень загальною площею 1230,5кв.м., що
за адресою АДРЕСА_1, а також заборонити
ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» та іншим
ліцензованим особам проведення
інвентаризаційних робіт з метою
виготовлення технічного паспорта на
вказані приміщення.

Ознайомившись із заявою про
забезпечення позову та матеріалами
даної цивільної справи, вважаю
наступне.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи дану заяву слід звернути
увагу на те, що даний спір виник між ТОВ
«Гостинець» та приватним нотаріусом
ОСОБА_1 Позовними вимогами ж є визнання
неправомірними дій приватного
нотаріуса ОСОБА_1 при посвідченні
договору купівлі-продажу Д66 від 13.02.2004р.
та визнання нотаріального посвідчення
нотаріусом ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу Д66 від 13.02.2004р.
недійсним.

З наведеного вбачається, що спір між
сторонами носить немайновий характер,
що в свою чергу підтверджується і
сплатою позивачем судового збору у
розмірі, визначеному Законом України
«Про судовий збір» для подання позовів
немайнового характеру. В той же час сам
договір купівлі-продажу Д66 від 13.02.2004р.
позивачем не оспорюється.

Враховуючи вищенаведене, та те,
позивачем не наведено суду обставин
щодо достатнього обґрунтування його
припущення про те, що невжиття таких
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду на випадок
задоволення позову (жодних доказів про
це не подано), вважаю даний вид
забезпечення позову, який просить
застосувати позивач таким, що не
відповідає позовним вимогам, а відтак
підстав для задоволення заяви ТОВ
«Гостинець» про забезпечення позову
немає.

На підставі Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», керуючись ст.ст.
151-153, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ТОВ «Гостинець»
про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України
ухвала окремо від рішення суду не
оскаржується.

Суддя
Хоростіль Р.В.