Справа № 645/5407/14-ц
Провадження №
І М Е Н Е М У К Р А
24 вересня 2014 року
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
Головуючого - судді Шарка О.П.,
секретаря судових засідань - Вороніної
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові в порядку
заочного розгляду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
якому просить суд усунути перешкоди у
здійсненні права власності ОСОБА_2 - 42/100
частинами житлового будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями з боку ОСОБА_5 і
ОСОБА_4, а саме приміщеннями 1-3 і 1-6 літ.
«А-1», приміщення 1-9 прибудові «а-2»,
розташованого по Ужгородському
проїзду в м. Харкові, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкоди
позивачам у користуванні 42/100 частинами
житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями, що належать на праві
власності ОСОБА_2, вселити позивача
ОСОБА_2 і її сина ОСОБА_3 до належної
ОСОБА_2 частини житлового будинку
Позивачі в обґрунтування своїх вимог
за позовом зазначили, що позивач
ОСОБА_3 зареєстрований в будинку
АДРЕСА_1, рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 17 липня 2012
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
Харківської міської ради про виділ
частки житлового будинку АДРЕСА_1 зі
спільної часткової власності,
визначення порядку користування
земельною ділянкою задоволено
частково, ОСОБА_3 було виділено 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями, а саме: в
житловому будинку літ. «А-1» приміщення
1-3 площею 12 кв.м., приміщення 1-6 площею 17,8
кв.м., в прибудові «а-2» приміщення 1-9
площею 7,8 кв.м., по надвірним будівлям:
вбиральня літ. «Г», огорожа № 1,
водопровід №5, зливна яма №4. 7 грудня 2012
року ОСОБА_3 на підставі договору
дарування від 7.12.2012р., посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 подарував
належні йому на праві власності 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями своїй матері
ОСОБА_2. Відповідно Витягу КП «ХМБТІ»
про державну реєстрацію права
приватної власності на 42/100 частини у
житловому будинку АДРЕСА_1 з надвірнийи
будівлями зареєстровано за ОСОБА_7
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 30 жовтня 2013р. в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_5,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування від
7.12.2012р. та визнання недійсною державну
реєстрацію права власності на 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями за ОСОБА_7
відмовлено. Інша частина у житловому
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 58/100 частини
житлового будинку належить
відповідачам. В даний час ОСОБА_7 та її
син ОСОБА_3 не мають можливості
зселитися в приналежну ОСОБА_2 на праві
власності частину житлового будинку
АДРЕСА_1, і остання позбавлена
можливості користуватися належним їй
майном, а також такої можливості
позбавлені члени її родини - її син
ОСОБА_3, оскільки відповідачі
перешкоджають доступу ОСОБА_2 і ОСОБА_3
до частини будинку ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили суд задовольнити їх,
надавши суду пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час та дату розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи , які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явились
в судове засідання без поважних
причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
не з'явився в судове засідання без
поважних причин, причину неявки суду не
повідомив про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі
змінами, внесеними Законом України "Про
судоустрій та статус суддів " від 07
липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне
рішення, при заочному розгляді справи,
на підставі наявних у справі доказів,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду
встановлено, що рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 17 липня 2012
року (Справа №2-2018/11, провадження
№2/2033/259/2012) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та Харківської міської ради про
виділ частки житлового будинку АДРЕСА_1
зі спільної часткової власності,
визначення порядку користування
земельною ділянкою задоволено
частково, ОСОБА_3 було виділено 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями: в житловому
будинку літ. «А-1» приміщення 1-3 площею 12
кв.м., приміщення 1-6 площею 17,8 кв.м., в
прибудові «а-2» приміщення 1-9 площею 7,8
кв.м., по надвірним будівлям: вбиральня
літ. «Г», огорожа № 1, водопровід №5,
зливна яма №4.

Згідно договору дарування від 7 грудня
2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6 (реєстраційний № 1211)
ОСОБА_3 подарував належні йому на праві
власності 42/100 частини у житловому
будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями
своїй матері ОСОБА_2.

Згідно витягу КП «ХМБТІ» №36637045 від
10.12.2012р. про державну реєстрацію прав
право приватної власності на 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірнийи будівлями зареєстровано за
ОСОБА_7

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 30 жовтня 2013 року (справа
№645/1545/13ц, провадження №2/645/1037) в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_5,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування від
7.12.2012р. та визнання недійсною державну
реєстрацію права власності на 42/100
частини у житловому будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями за ОСОБА_7
відмовлено.

Інша частина у житловому будинку
АДРЕСА_1 у розмірі 58/100 частини
житлового будинку належить
відповідачам ОСОБА_5 і ОСОБА_4.

Позивачі ОСОБА_7 та її син ОСОБА_3 не
мають можливості зселитися в
приналежну ОСОБА_2 на праві власності
частину житлового будинку АДРЕСА_1, і
остання позбавлена можливості
користуватися належним їй майном, а
також такої можливості позбавлені
члени її родини - її син ОСОБА_3,
оскільки відповідачі перешкоджають
доступу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до частини
будинку ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386. ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У відповідності до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкоду здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та
статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року
відповідно до Закону України від 17
липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції", закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку,
квартири, визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Оскільки в судовому засіданні
достовірно встановлено, що відповідачі
чинять позивачам перешкоди у
користуванні власністю, а саме 42/100
частинами житлового будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями, що належать на
праві власності ОСОБА_2, то їх слід
зобов'язати усунути такі перешкоди
шляхом вселення позивача у спірне
житло.

На підставі викладеного,Керуючись ст
.ст. 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 150, 156
Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11,
212-215, 224-229 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та вселення
- задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права
власності ОСОБА_2 - 42/100 частинами
житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями з боку ОСОБА_5 і ОСОБА_4, а саме
приміщеннями 1-3 і 1-6 літ. «А-1»,
приміщення 1-9 прибудові «а-2»,
розташованого по Ужгородському
проїзду в м. Харкові.

Зобов'язати ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не чинити
перешкоди ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у
користуванні 42/100 частинами житлового
будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями, що належать на праві
власності ОСОБА_2.

Вселити ОСОБА_2 і її сина ОСОБА_3 до
належної ОСОБА_2 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 солідарно 244
грн. на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3
сплачений судовий збір при зверненні
до суду.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
заяви про перегляд заочного рішення
відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано, після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: