Справа № 459/684/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1691/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді
- Копняк С.М.

суддів
- Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар
- Олексів О.А.,

з участю представника позивача
- Морганюк Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ «Надра» на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 28
листопада 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 28
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив
позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк «Надра».

В обґрунтування апеляційною
скарги, посилається на те, що рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 28 листопада 2013
року ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи.

Вважає, що суд не взяв до уваги той
факт, що предметом спору по даній
справі є заборгованість, яка виникла
після набрання законної сили рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23.11.2010 року та
добровільного погашення позичальником
заборгованості.

Просить рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 28 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Морганюк Ю.Є. в
підтримання мотивів, викладених в
матеріалах справи, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення такої з
наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог
закону не дотримався і ухвалив судове
рішення, яке цим вимогам не
відповідає.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Права та обов»язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних
цивільних прав розуміють як закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57,64 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які що мають
значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі.

Встановлено, що банк та відповідач
ОСОБА_3 08.10.2007 року уклали кредитний
договір №107/МБ-11, відповідно до якого,
перший надав кредит в сумі 8 000 доларів
США, а друга зобовязалася повернути
даний кредит до 05.10.2010 року та сплатити
відсотки за користування кредитом з
розрахунку 18% річних, а у випадку
порушення позичальником строків
сплати відсотків за користування
кредитом та строків повернення кредиту
сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від
суми простроченого платежу, за кожен
день відповідно, та за порушення
строків повернення кредиту чи сплати
відсотків за користування кредитом,
сплатити штраф у розмірі 5% від суми
заборгованості.

Банк та ОСОБА_5 08.10.2007 року уклали
договір поруки, відповідно до якого
останній поручився перед банком за
належне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов»язань по кредитному
договору.

Так як відповідачкою умови кредитного
договору належним чином відповідно до
графіку повернення кредиту не
виконувалися, банк 22.06.2009 року
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 про стягнення несплаченого
кредиту, відсотків за користування
кредитом, пені за прострочення сплати
кредиту та відсотків за його
користування.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 23.11.2010 року
позовні вимоги задоволено повністю та
з відповідачів стягнуто 43 212,56 грн.
заборгованості за кредитним договором,
432,00 грн. судових витрат та 250,00 грн.
вартості ІТЗ.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що з
квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк»
вбачається, що відповідачка 18.07.2012 року
перерахувала на рахунок ВДВС
Червоноградського МУЮ стягнуту за
рішенням суду суму 43900 грн. 56 коп., у
зв»язку з чим заступником начальника
ВДВС Червоноградського МУЮ 24.07.2012 року
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження по виконанню
рішення суду від 23.11.2010 року.

Однак, висновки суду першої
інстанції про те, що відповідачем
ОСОБА_3 належним чином 18.07.2012 року
виконано зобов»язання перед банком по
рішенню суду від 23.11.2010 року, а тому в
задоволенні позовних вимог відмовив,
суперечить доказам, які є в матеріалах
справи, не обґрунтовані жодною
правовою нормою, та не відповідають
вимогам вище перелічених правових
норм.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов»язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

За приписами ч. 2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов»язків є у тому числі договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов»язання, на вимогу кредитора
зобов»язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Встановлено, що 23 листопада 2011 року,
державним виконавцем ВДВС
Червоноградського МУЮ Кравець Н.В. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа №2-450, виданого 10
листопада 2010 року Червоноградським
міським судом Львівської області.

24 липня 2012 року ВДВС Червоноградського
МУЮ винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв»язку із
сплатою заборгованості в розмірі 43 218
грн. 56 коп.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
а саме із розрахунку заборгованості,
наданої представником ПАТ КБ «Надра»
Морганюк Ю.Є., що заборгованість по
кредитному договору №107/ МБ -11 від 08.10.2007
року, відповідачем ОСОБА_3 не є погашена
в повному об»ємі.

Відповідно до п.12.2 Кредитного Договору
№ 107/МБ -11 від 08.10.2007 року, цей договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором (а.с.7)

Відповідно до п. п. 9.1.,9.3. Кредитного
договору, у разі порушення
позичальником строків сплати
відсотків за користування кредитом,
позичальник зобов»язаний сплатити на
користь банку пеню в розмірі 0,5 % від
суми прострочених зобов»язань за кожен
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період за який сплачувалася
пеня. За порушення строків повернення
кредиту чи сплати відсотків за
користування кредитом, позичальник
сплачує банку штраф у розмірі 5 % від
суми заборгованості по поверненню
кредиту чи сплаті відсотків, вказаних у
графіку на дату прострочення ( а.с. 6).

Судом першої інстанції не взято до
уваги той факт, що предметом спору в
даній справі є заборгованість, яка
виникла після набрання рішенням
Червоноградського міського суду від 23
листопада 2010 року законної сили та
добровільного погашення позичальником
заборгованості, яка була встановлена
рішенням суду станом на 01.06.2009 року, а не
закінченням договірних зобов»язань -
05.10.2010 року.

Згідно поданого позивачем розрахунку
станом на 07.02.2013 року заборгованість
відповідачки перед позивачем складає 4
701,80 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 37581,49 грн., з яких:

- 1399,73 долари США ( 11 188.04 грн.) -
заборгованість по кредиту;

- 2211,87 доларів США ( 17 679,48 грн.) -
заборгованість по процентах;

- 909,83 долари США ( 7272.27 грн.) - пеня
за порушення строку сплати кредиту;

- 180,37 доларів США (1441,70 грн.) - штраф.

На спростування цього розрахунку
відповідачкою ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції доказів не подано.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, висновки суду першої
інстанції, викладені у оскаржуваному
рішенні, не відповідають обставинам
справи, що полягає у неправильній
оцінці встановлених судом фактичних
обставин і помилковому визначенні
юридичних наслідків цих обставин.
Таким чином, суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, що відповідно до
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
пропорційно до задоволених позовних
вимог судові витрати (сплачений
позивачем судовий збір) в сумі 375 грн.81
коп. - за подання позовної заяви до суду
першої інстанції та 197 грн. 61 коп. - за
подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 303, 304, 307 ч. 1
п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 28
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором №107/МБ-11 від 08.10.2007
року в сумі 4701,80 доларів США, що згідно
курсу Національного Банку України
становить 37 581 грн. 49 коп., з яких:

- 1399,73 долари США ( 11 188.04 грн.) -
заборгованість по кредиту;

- 2211,87 доларів США ( 17 679,48 грн.) -
заборгованість по процентах;

- 909,83 долари США ( 7272.27 грн.) -
пеня за порушення строку сплати
кредиту;

- 180,37 доларів США (1441,70 грн.) -
штраф.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» 375 грн. 81 коп.
судового збору за подання позовної
заяви до суду першої інстанції та 197
грн. 61 коп. - за подання апеляційної
скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.