У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

9 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Касьяна О.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відділу освіти Сарненської районної
державної адміністрації Рівненської
області, третя особа: Клесівська
селищна рада Сарненського району
Рівненської області про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеною прогулу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 09 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що вона з 11 вересня 2008 року
працювала на посаді завідувача
дошкільного навчального закладу № 3 в
смт. Клесів Сарненського району
Рівненської області на підставі
контракту.

Наказом № 184-К від 14 листопада 2013 року
ОСОБА_4 була звільнена з роботи з посади
в останній день відпустки 12 грудня 2013
року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним,
позивачка просила визнати
неправомірним та скасувати наказ про
її звільнення та поновити її на роботі.

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 06
березня 2014 року позов було задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді
завідувача дошкільного навчального
закладу № 3 у смт. Клесів Сарненського
району Рівненської області. В іншій
частині позову було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_4 допущено до негайного
виконання.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 09 квітня
2014 року, рішення суду першої інстанції
було скасовано та у справі ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні позову
було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 09 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.П. Касьян